Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ»), від імені та в інтересах якого діє представник Король В.А., звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Кредитним договором № 926900067 в розмірі 22 861,00 грн., з яких: - 9 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; - 13 861,00 грн сума заборгованості за по відсоткам. У позові зазначає, що 20 вересня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 926900067, в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, згідно із яким позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти у безготівковій формі, шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки. Крім того позивач вказує, що на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», Додаткової угоди № 26 від 31.12.2020, реєстру боржників № 59 від 03.01.2020 до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 926900067. В подальшому позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором № 926900067 на суму 22 861,00 грн на підставі договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, укладеного між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ЄАПБ». Та реєстру прав вимог № 1 від 21.10.2022. Зазначає, що [PERSON] має непогашену заборгованість за кредитним договором № 926900067 в розмірі 22861,00 грн., а позивач не здійснював жодних нарахувань штрафних санкцій з моменту отримання права вимоги. Також просить стягнути із відповідачки понесені судові витрати у справі. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором 18.11.2025 надійшла на розгляд Чернівецького районного суду м. Чернівці засобами поштового зв`язку та відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2025 передана на розгляд головуючого судді Нестеренко Є.В. Ухвалою судді Чернівецького районного суду м. Чернівці Нестеренко Є.В. від 21.11.2025 цивільну справу передано за підсудністю до Садгірського районного суду м. Чернівці. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2026 матеріали справи передані на розгляд головуючого судді Асташева С.А. Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 15.01.2026 прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, з викликом сторін, судове засідання призначено на 04.02.2026. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак у позові просив розгляд справи провести за його відсутності, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. У випадку неявки відповідачки не заперечив щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи за адресою реєстрації та шляхом розміщення оголошення про виклик, про що свідчать матеріали справи. Жодних клопотань від нього не надходило, як і відзив на позов. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи. Заходів спрямованих на забезпечення доказів не вживалось, як і заходів щодо забезпечення позову. Зупинення і поновлення провадження не здійснювалося. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, оскільки у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, надавши їм відповідну оцінку, суд доходить таких висновків. Фактичні обставини встановлені судом. Суд встановив, що 20.09.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Договір № 926900067 відповідно до п.1.1. якого Товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 2 500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п.1.4 цього Договору. Відповідно до п.1.2 Договору строк його дії визначено 7 (сім) днів. Згідно з п.1.4 та п.1.5 цього Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 1,60 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку Кредиту. 3 врахуванням положень п.1.4 Договору Позичальник сплачує Товариству проценти за користування Кредитом за фактичний час користування Кредитом з розрахунку 584 відсотків річних. Розрахунок сукупної вартості Кредиту та Термін платежу зазначені в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору та долучений до матеріалів справи. Також суд встановив і те, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Договору № 926900067 від 20.09.2019, якою у зв`язку із неможливістю виконання позичальником умов Договору продовжено строк, на який був наданий кредит на 23 дні, починаючи з 27.09.2019 позичальник сплачує за користування кредитом 1,60 відсотків в день від суми кредиту. В подальшому між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Договору № 926900067 від 20.09.2019, якою сторони домовилися збільшити суму кредиту на 2500,00 грн, тобто загальна суму кредиту становить 5000 грн. Також між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Договору № 926900067 від 20.09.2019, якою сторони знову ж домовилися збільшити суму кредиту на 2500,00 грн, тобто загальна суму кредиту становить 7 500 грн. В подальшому між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Договору № 926900067 від 20.09.2019, якою сторони домовилися збільшити суму кредиту на 1500,00 грн, тобто загальна суму кредиту становить 9 000 грн. Даними платіжного доручення від 20.09.2019 підтверджується видача ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредиту за договором № 926900067 на карту [PERSON] № 5168-74хх-хххх-9222 у розмірі 2500,00 грн. Відповідно до даних платіжного доручення від 20.09.2019 підтверджується видача ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредиту за договором № 926900067 на карту [PERSON] № 4731-21хх-хххх-8930 у розмірі 2500,00 грн. Даними платіжного доручення від 20.09.2019 підтверджується видача ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредиту за договором № 926900067 на карту [PERSON] № 4731-21хх-хххх-8930 у розмірі 2500,00 грн. Відповідно до даних платіжного доручення від 20.09.2019 підтверджується видача ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредиту за договором № 926900067 на карту [PERSON] № 4731-21хх-хххх-8930 у розмірі 1 500,00 грн. Позивач надає розрахунок заборгованості за договором, проведений ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», який підтверджує порядок здійснення нарахувань за договором № 926900067 та відповідно до якого заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № 926900067 становить: 9 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 710,50 грн сума заборгованості за по відсоткам. Вказано про часткову оплату 20.09.2019 на суму 40, 00 грн та 23.10.2019 на суму 2 555,00 грн. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, а 31 грудня 2020 року укладено Додаткову угоду № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 20102022 відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах, а фактор зобов`язується їх придбати за плату. Відповідно до даних витягу із Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до Договору ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув право вимоги, яке перейшло від ТОВ «Таліон плюс», до [PERSON] за кредитним договором № 926900067 на суму 22 861,00 грн., з яких: - 9 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; - 13 861,00 грн сума заборгованості за по відсоткам. Також позивач надає копію Платіжного доручення на підтвердження здійснення плати за відступлення вимоги, згідно Реєстру прав вимог № 1 від 21.10.2022 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022. Суду надані копії документів на підтвердження повноважень позивача та його представника. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні в тому числі через передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст. 514 ЦПК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Суду надані відповідні документи на підтвердження переходу права вимоги до відповідача [PERSON] , як боржника, за кредитним договором № 926900067 від 20.09.2019 від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс» та в подальшому від ТОВ «Таліон плюс» до позивача у справі. На підставі досліджених доказів, які не заперечені відповідачем, позивач, як новий кредитор отримав право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 926900067 від 20.09.2019 на сумм 22 861,00 грн. Доказів визнання недійсними договорів факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та № 20102022 від 20.10.2022 на підставі яких позивач отримав право вимоги до боржника, суду не надано та не заперечено правомірність їх укладення. Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором № 926900067 від 20.09.2019, яка не погашена відповідачем. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч.12 ст. 11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У п.6 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір, що укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що вказано також у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Тобто, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У цій справі суд встановив, що кредитний договір № 926900067 від 20.09.2019 було укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. Під час укладення кредитного договору сторони досягли згоди з усіх істотних умов та визначили: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту. Укладені між сторонами договори є обов`язковим до виконання. Відповідач не надав суду допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що він не укладав з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вказаного вище кредитного договору. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 752/17604/15-ц (провадження №61-14780св23). Суд вважає, що матеріалами справи підтверджено факт перерахунок кредитних коштів ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на картрахунок зазначений [PERSON] . У порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснив погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором № 926900067 від 20.09.2019 у [PERSON] наявна заборгованість в розмірі 22 861,00 грн., з яких: - 9 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; - 13 861,00 грн сума заборгованості за по відсоткам. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] частково оплачував заборгованість за спірним договором, а часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу та наявність договірних відносин між сторонами. Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зазначив, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Із вказаного слідує, що доведення факту повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором, є обов`язком відповідача як позичальника, однак [PERSON] не довів факту повернення ним кредитних коштів. Розмір заборгованості підтверджений відповідним розрахунком, який не спростований відповідачем. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, що передбачено згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України. Висновки суду. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до задоволення, а з відповідача на користь позивача потрібно стягнути заборгованість у розмірі 22 861,00 грн. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3028 грн 00 коп (платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 141402 від 24.10.2025), який, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки суд задовольнив позовні вимоги. На підставі Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст.2, 15, 207, 526, 530, 536, 546, 549, 610- 612, 625, 633-634, 1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: approved