Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після розірвання шлюбу (рішення Мукачівського міськрайонного суду від 06.03.2023) двоє спільних дітей залишилися проживати з матір`ю. Однак, з 01 вересня 2025 року старший син, [PERSON] , переїхав на постійне місце проживання до батька у Словаччину, навчається в «Об`єднаній школі м. Дунайська Стреда» на першому курсі за спеціальністю «Економічна інформатика». Позивач наголошує на успішності сина та його активній участі у позашкільній діяльності (футбол). Стверджує, що з моменту переїзду сина він одноособово несе всі витрати на його утримання, навчання та медичне забезпечення. Натомість відповідач (мати) жодних витрат на дитину не здійснює, що робить подальше стягнення з позивача аліментів у розмірі 3000 грн, встановлених рішенням суду від 15.09.2025, на користь відповідача безпідставним та недоцільним. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник Позивача та представник Відповідача подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. У зазначених заявах представники сторін повідомили суд про досягнення згоди щодо предмета спору, а саме: сторони узгодили дату, з якої слід припинити стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] [INFO] . Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже, статтею 179 СК Україниврегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей (див. постанову Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 682/690/16-ц). Відповідно до статті 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначені норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина та на якій підставі. На підтвердження заявлених вимог Позивач надав: свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 01.09.2008 р., що підтверджує походження дитини (батько Позивач, мати Відповідач) та її вік. На момент звернення до суду [PERSON] є неповнолітнім, що обумовлює обов`язок батьків щодо його утримання згідно зі ст. 180 СК України; свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 09.07.2014 р., що підтверджує наявність другої спільної дитини сторін і є важливим для розмежування аліментних зобов`язань, оскільки позов стосується припинення стягнення лише на старшого сина ( [PERSON] ); свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 07.03.2023 р., що підтверджує факт припинення шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Даний документ є відправною точкою для виникнення окремих режимів проживання та утримання дітей; рішення Мукачівського міськрайонного суду від 06.03.2023р. (справа №303/507/23), яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 15.09.2025 р. (справа №303/4173/25), яким було змінено розмір аліментів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, а саме по 3000 (три тисячі) гривень на кожного сина щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили; посвідку на проживання громадянина ЄС (Pobytovэ preukaz obиana EЪ) на ім`я [PERSON] , що є первинним доказом легалізації фактичного місця проживання дитини на території Словацької Республіки тан підтверджує зміну «центру життєвих інтересів» дитини та її інтеграцію в правове поле іншої держави разом із батьком;. довідки про навчання (Potvrdenie o [INFO] ) № 6292 №00 від 04.09.2025 р. (та від 10.09.2025), видана «Об`єднаною школою» м. Дунайська Стреда, які підтверджує отримання дитиною фахової освіти за спеціальністю «Економічна інформатика» та доводить, що батько (Позивач) не лише забезпечує побутові умови, а й виконує обов`язки щодо забезпечення права дитини на освіту (ст. 150 СК України); підтвердження реєстрації гравця у Словацькій футбольній асоціації (Slovensky futbalovy zvaz) від 30.09.2025 р. та Лікарський звіт про стан здоров`я від 22.09.2025 р., які засвідчують всебічний розвиток дитини та безпосередній нагляд батька за її здоров`ям та дозвіллям, що є невід`ємною частиною процесу виховання; заяву [PERSON] від 26.09.2025 р. про надання згоди на заняття спортом, яка свідчить про обізнаність Відповідача щодо перебування дитини за кордоном та відсутність заперечень з її боку; довідку МСЕК серії 10-ААВ № 456661 (щодо матері позивача [PERSON] ), що підтверджує особливі сімейні обставини Позивача (необхідність догляду за матір`ю з інвалідністю). Суд зазначає, що Сімейний кодекс України не містить прямої норми, яка б визначала процедуру та терміни припинення стягнення аліментів у разі переходу дитини на утримання до платника. З огляду на це, суд відповідно до ч. 9 ст. 10 СК України застосовує аналогію закону та керується ч. 4 ст. 273 ЦПК України, згідно з якою, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати звільнення від них. Даний підхід узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 520/21069/18, де зазначено, що норма ст. 273 ЦПК не містить вичерпного переліку обставин для припинення платежів, тому ними можуть бути будь-які факти, що змінюють обов`язок щодо сплати з урахуванням інтересів дитини. Встановлено, що рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15.09.2025 р. (справа №303/4173/25) про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 3000 грн на сина [PERSON] перебуває на примусовому виконанні. Проте, фактичні обставини справи свідчать про те, що з 01.09.2025 р. син [PERSON] проживає з Позивачем у Словацькій Республіці, де здобуває освіту та займається спортом. Застосовуючи правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц, суд наголошує, що аліменти це цільові кошти, які можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною. Доказами у справі (посвідка на проживання, довідки «Об`єднаної школи» м. Дунайська Стреда) підтверджено, що проживання дитини з батьком має постійний, а не тимчасовий характер.

Outcome: approved