Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] з вернувся до Жашківського районного суду Черкаської області із позовною заявою до [PERSON] , третя особа Жашківський відділ державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), в якій просить припинити стягнення аліментів на підставі рішення Жашківського районного суду Черкаської області на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 20.11.2025 до досягнення найменшою дитиною повноліття. Судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову позивач зазначив, що рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 11.03.2016 шлюб між ним та відповідачкою розірвано. За час перебування у шлюбі у них народилось двоє неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 24.02.2016 у справі № 693/166/16-ц із позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі зазначеного рішення суду Жашківським відділом державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження про стягнення із позивача на користь відповідачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей, заборгованість по сплаті аліментів у позивача відсутня. Із 2023 року неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом із позивачем в орендованій ним квартирі по [ADDRESS] , дітей повністю утримує позивач, відповідачка із 2023 року поїхала на заробітки до м. Львова та, із цього часу, участі у вихованні дітей не бере, дітьми не цікавиться та матеріально не допомагає. Ухвалою суду від 10.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін та призначено судове засідання. В судові засідання 12.01.2026 та 02.02.2026 відповідачка не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі, просили задовольнити позовні вимоги. Представник третьої особи Жашківського відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) в судові засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, заслухавши учасників справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є позивач та відповідачка, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 13, 15). Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 11.03.2016 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 10). Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 24.02.2016 у справі № 693/166/16-ц із позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 11). Із довідки № 4025, виданої Жашківським відділом державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), вбачається, що у позивача відсутня заборгованість по сплаті аліментів на користь відповідачки та утримання дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). Відповідно до довідки про фактично проживаючих у житловому будинку осіб від 20.11.2025 та акту обстеження умов проживання від 09.05.2025 встановлено, що в квартирі по [ADDRESS] живе позивач із дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18, 23). Із висновку органу опіки та піклування Жашківської міської ради від 23.06.2025 вбачається, що позивач самостійно виховує своїх дітей [PERSON] та [PERSON] , мати проживає в м. Винники Львівської області та участі у вихованні дітей не приймає, не забезпечує необхідним харчуванням, не дбає про медичний догляд, лікування (а.с. 21-23). Із характеристик на [PERSON] та [PERSON] , виданих навчальним закладом, від 17.11.2025, вбачається, що діти живуть із батьком, який бере участь у навчанні та вихованні дітей, мати шкільним життям не цікавиться, на батьківські збори не ходить (а.с. 19, 20). Щодо припинення стягнення аліментів. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України "Про охорону дитинства"). Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Як встановлено під час розгляду справи, неповнолітні [PERSON] та [PERSON] живуть разом із батьком. Відповідачка не спростувала цей факт. Частинами 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За умовами ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. У постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18) зроблено висновок про те, що аліменти це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти. Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір (постанова Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 520/21069/18 (провадження № 61-1347св20). Припинення стягнення аліментів можливе, зокрема, тоді, коли дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому разі відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача (постанова Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 686/18140/21 (провадження № 61-6611св22). Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Аналіз частини другої статті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Як встановлено під час судового засідання - місце проживання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] визначено разом з батьком у квартирі по [ADDRESS] (а.с. 18, 23). Водночас, мати [PERSON] проживає окремо від дітей, фактично мешкає в м. Винники Львівської області. Тобто, [PERSON] та [PERSON] не живуть із матір`ю, а витрати на утримання дітей несе позивач. Відповідачка не спростувала факт утримання дітей батьком. Аліменти на утримання дітей сторін стягнуті з позивача на підставі рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 24.02.2016 у справі № 693/166/16-ц. При вирішенні цього спору суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Оскільки на дату розгляду справи діти не живуть з матір`ю, а місцем проживання [PERSON] та [PERSON] є місце проживання їх батька, витрати на утримання дітей несе батько, тому підстави для стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки відсутні, а тому позивач, підлягає звільненню від сплати аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи найкращі інтереси дітей, слід припинити стягнення аліментів з дати звернення позивача до суду, тобто з 20.11.2025. Щодо стягнення аліментів Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.89 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття ( ст. 180 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. За приписами ч. 1ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Також з урахуванням вимог ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, необхідно зазначити, що розмір аліментів повинен бути не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. ст. 183,184 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення - у твердій грошовій сумі. Виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, найкращих інтересів дітей, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів її доходу, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, на користь позивача, що буде відповідати інтересам дітей та обох батьків. За обставинами справи не встановлена неможливість відповідачки сплачувати аліменти у цьому розмірі. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду, тобто з 20.11.2025 до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат Відповідно до положень частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2025 року складає 3 028,00 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, а позивач є звільненим від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом у частині стягнення аліментів, тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1 211, 20 грн. Крім того, враховуючи задоволення позовних вимог у частині припинення стягнення аліментів, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.

Outcome: approved