Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішеннями Черняхівського районного суду Житомирської області від 09.08.2016 та від 11.03.2019. Стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу щомісячно, починаючи стягнення із дня пред?явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого є батьками спільної дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 09.08.2016 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у твердій грошовій формі у сумі по 400 грн щомісячно, починаючи з 18.07.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням цього ж суду від 11.03.2019 було змінено розмір аліментів та вирішено стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На даний час розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання сина, становить 1598, 00 грн. Однак, інфляція за період з 2021 року по 2025 склала 50,8 %, при цьому споживчі ціни в Україні зросли сумарно на понад 57%, а продукти харчування подорожчали в середньому на 23,25% лише до червня 2025 року порівняно з червнем 2024 року. За таких обставин, купівельна спроможність позивача на задоволення потреб дитини впала більше ніж у два рази, тобто потреби дитини зросли більше ніж удвічі. Відповідач є фізично здоровим та матеріально забезпеченим, офіційно працює в ТОВ "Кромберг енд Шуберт Житомир", інших утриманців не має, тобто він спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у заявлено розмірі. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22..08.2025 у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 22). 29.01.2026 відповідач отримав копію позовної заяви з додатками наручно, про що розписався в довідковому листі до справи, відзиву на позовну заяву не подав. В судовому засіданні відповідач зазначив, що 23.09.2021 між ним та [PERSON] укладено шлюб, від якого вони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , просив визначити розмір аліментів з урахуванням рівноцінного забезпечення обох дітей. Також зазначив, що на даний час не працює, має тимчасові підробітки. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Встановлено, що 15.10.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між сторонами (а.с. 4). В шлюбі сторони стали батьками сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 18.02.2016 №293/1482/15-ц шлюб між сторонами розірвано, після розірвання шлюбу присвоєно позивачці прізвище « [PERSON] » (а.с. 6). Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 09.08.2016 №293/715/16-ц вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у твердій грошовій формі у сумі по 400 грн щомісячно, починаючи з 18.07.2016 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7). 04.10.2017 Черняхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка змінила після реєстрації шлюбу прізвище на « [PERSON] » (а.с. 8). Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області 11.03.2019 №293/308/19 ухвалено змінити розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , відповідно до рішення цього ж суду від 09.08.2016, ухвалено стягувати такі аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з часу набрання таким рішенням законної сили і до повноліття дитини (а.с. 9). Розмір аліментів, які сплачував відповідач на користь позивача на виконання рішення Черняхівського районного суду Житомирської області 11.03.2019 №293/308/19 становив 1598, 00 грн (а.с. 12). З долучених відповідачем до матеріалів справи свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження встановлено, що 23.09.2021 відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) між ним та [PERSON] укладено шлюб, від якого вони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Таким чином, на утриманні відповідача перебуває одна малолітня дитина син [PERSON] від другого шлюбу. Статтею 27 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано Постановою ВР№ 789ХІІ від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно вимог ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі ст.ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. За правилами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріального утримувати дитину до повноліття. В статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За правилами ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 зазначено, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2022 року в справі №712/6313/21 зазначено, що при розгляді позовів щодо зміни розміру аліментів застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Отже, при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів необхідно з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум з 01 січня 2025 року для дітей віком від 6 до 18 років становить 3 512, 00 грн. Проводячи оцінку представлених доказів, досліджених судом обставин, суд виходить з того, що визначений рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 11.03.2019 №293/308/19 розмір аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з часу набрання таким рішенням законної сили і до повноліття дитини є низьким, дитина сторін потребує більших витрат. Разом з тим, наявними в матеріалах справи доказами спростовуються посилання позивача на те, що відповідач інших утриманців не має та офіційно працевлаштований, оскільки відповідачем надані належні та допустимі докази про наявність на його утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] від іншого шлюбу, а також довідки ТОВ «Кромберг Енд Шуберт Україна ЖУ», з якої встановлено, що відповідач звільнений з роботи за власним бажанням з 27.11.2025. Суд враховує, що позивач бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у частці від доходу відповідача, а положення законодавства передбачає право того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, та обов`язок обох батьків утримувати дітей, рівність їхніх прав, та доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог. Таким чином, при визначенні аліментів у новому розмірі, суд враховує обставини, що мають істотне значення, в тому числі матеріальне становище платника аліментів, доказів про погіршення яких після ухвалення рішення Черняхівського районного суду Житомирської області 11.03.2019 №293/308/19 не встановлено, зміна сімейного станувідповідача, який станом на момент розгляду справи перебуває у другому шлюбі, наявність на утриманні відповідача малолітнього сина [PERSON] від другого шлюбу, а також той факт, що відповідач на даний час офіційно непрацевлаштований, а тому з урахуванням вимог ст. 182 СК України, за умов розумності та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, змінивши розмір аліментів, визначений рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області 11.03.2019 №293/308/19. Згідно роз`яснення у постанові Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, стягнення аліментів у зміненому розмірі необхідно розпочати з дня набрання рішенням суду законної сили, а не з дня пред`явлення позову, як просила позивач, і проводити до досягнення дитиною повноліття. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»). Враховуючи результати розгляду справи та те, що позивач звільнена від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 1331,20 грн. стягується відповідача в дохід держави.

Outcome: partial