Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачкою у справі перебував у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 17.09.2019 розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач є внутрішньо переміщеною особою та проживає з сином у с. В.Булатець Полтавської області. З 2018 року відповідачка не спілкується з сином, не бере участі у його вихованні та утриманні. Крім того, відповідачка була схильна до вживання наркотичних засобів, надовго пропадала з дому, що й стало основною причино їхнього розлучення. Станом на сьогодні відповідачка не виконує свої батьківські обов`язки, ніякого зв`язку з дитиною не підтримує, участі у його вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає. Таким чином, вже майже два роки відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Відповідачка правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористалася. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 22.04.2025 відкрито провадження в справі, що надійшла за підсудністю з Рівненського міського суду Рівненської області, і призначено підготовче засідання. 23.06.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Сторона позивача просить розглядати справу без її участі та позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання неодноразово не з`явилася, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній». У відповідності до ст.128 ЦПК України є такою, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, оскільки: поштова кореспонденція направлялася відповідачці за місцем її реєстрації, крім того, про час та місце розгляду справи повідомлена шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. Заяв та клопотань не надала, відзиву не надіслала, про причини неявки не повідомила, тому суд визнає її неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Представник Органу опіки та піклування Лубенської міської ради Полтавської області просить розгляд справи проводити у його відсутності за наявними у справі доказами. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.03.2016, що розірваний рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області 17.09.2019 №235/3741/19 та є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7,8, ЄДРСР). Позивач зареєстрований в [ADDRESS] . Згідно Акту Виконавчого комітету Курахівської міської ради від 02.03.2023 [PERSON] самостійно виховує малолітнього сина [PERSON] . Мати дитини за вказаною адресою не проживає та участі у вихованні дитини не приймає (а.с.12, 17). Згідно Акту Виконавчого комітету Курахівської міської ради від 30.08.2024 [PERSON] самостійно виховує сина [PERSON] , 2016 року народження, який мешкав за адресою [ADDRESS] з 2019 року по серпень 2024 року з бабусею та батьком. На даний час батько з сином евакуювалися до більш безпечних регіонів України. Мати не приймала участі у вихованні сина та не проживала разом з ними (ас.15). Згідно довідки №1630-7002103489 від 29.08.2024 [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою та як ВПО проживає з сином за адресою [ADDRESS] . Згідно Акту обстеження домогосподарства від 22.10.2024 встановлено, що внутрішньо переміщені особи: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , проживають за вказаною адресою з 29.08.2024 (а.с.5,6,18). Згідно довідки про отримання допомоги №02-15/5220 від 29.11.2024 [PERSON] перебуває на обліку в УСЗН Лубенської міської ради та йому призначено допомогу у розмірі 5000 грн. щомісячно (а.с.13). Відповідно до довідки Дачненської гімназії з дошкільним підрозділом Курахівської міської ради Донецької області №01-30/09 від 30.01.2025 [PERSON] , [INFO] , навчається в 3 класі Дачненської гімназії з дошкільним підрозділом за дистанційною формою навчання. Згідно характеристики, наданої вказаним закладом освіти, дитина навчається не в повну міру своїх сил. Домашнє завдання виконує, на уроки не запізнюється, школу без поважних причин не пропускає. Дитина одягається скромно., шкільним приладдям забезпечений достатньо. Батько [PERSON] на дзвінки та поради вчителя реагує (а.с.16,19). Відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 06.03.2025 дружина залишила сина на батька з грудня 2018 року і до даного часу [PERSON] проживає з батьком, шлюб [PERSON] було розірвано 17.09.2019, а матір народила дитину іншу від іншого чоловіка і до [PERSON] повністю втратила інтерес, мати [PERSON] не спілкується з сином, не бере участі у його вихованні, не допомагає матеріально. Син не бачив матір декілька років. З метою складання об`єктивного висновку спеціалістам Служби вдалось поспілкуватись у телефонному режимі з матір`ю, [PERSON] повідомила, що не погоджується з вимогами про позбавлення її батьківських прав, однак до цього часу не проявила себе як матір: коли дитина хворіла, то мати не провідувала, не цікавилась станом здоров`ям сина та не надавала жодної матеріальної допомоги на лікування, вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує усім необхідним і не бачиться з дитиною. Внаслідок ухилення матері від виконання своїх обов`язків створились умови, що шкодять інтересам дитини. 18.02.2025 комісія Вищебулатецького старостинського округу Лубенського р-ну Полтавської обл. обстежував умови проживання дитини - умові добрі, дитини забезпечена усім необхідним і малолітній проживає з батьком, який працює неофіційно, забезпечує сина і завдяки батьку дитина доглянута, має продукти харчування, сезонний одяг і шкільне приладдя. А в поведінці відповідачки вбачається нехтування дитиною. Визнано неналежним виконання батьківських обов`язків матір`ю та вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.65-67). Згідно відповіді Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради [PERSON] перебувала на обліку Рівненської міської територіальної громади з 16.08.2024 за адресою [ADDRESS] . Згідно її заяви про взяття на облік ВПО від 17.09.2024 в складі її сім`ї перебували на обліку як внутрішньо переміщені особи діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , але 08.11.2024 [PERSON] разом з дітьми вибула в Дубенський район Рівненської області. Згідно даних про ВПО [PERSON] на момент відкриття провадження в цій справі була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак 17.06.2025 повернулась до покинутого місця постійного проживання. А з 28.08.2025 зареєстрована як ВПО за адресою [ADDRESS] (34, 44, 110). IV. Норми права, які застосував суд. За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Стороною позивача було надано до суду достатньо доказів того, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина, не приймає участі у його вихованні, не цікавиться його життям та здоров`ям, не забезпечує матеріально, і подання позову, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дитини. Під час розгляду справи встановлено, що впродовж тривалого часу і увесь період після повномасштабного вторгнення дитина проживає з батьком, який займається вихованням та утриманням хлопчика. Сім`я до 2024 року проживала у Покровському районі Донецької області, та у серпні 2024 року батько з сином евакуювалися до більш безпечних регіонів України. Мати хлопчика жодної участі у вихованні дитини не приймає та взагалі відсутня у житті сина вже понад 7 років. Вказані обставини підтверджуються висновком Органу опіки та піклування Лубенської міської ради Полтавської області, який перевірив на місці і підтвердив вищезазначені обставини, включно з тим, що дитина матері взагалі не бачила роками. Позивач як внутрішньо переміщена особа разом з сином зареєстрований та проживає на території Лубенського району Полтавської області, а відповідачка як внутрішньо переміщена особа разом з двома малолітніми дітьми зареєстрована і проживала на території іншої Рівненської області - спочатку в Рівненській міській територіальній громаді, а потім на території Дубенського району, в подальшому в Хмельницькій області. Це також підтверджує проживання [PERSON] саме з батьком і відсутність матері в його житті, яка неодноразово змінює місця проживання, однак живе на значній віддаленості від старшого сина. Дитина не знає матері. Суд першочергову увагу приділяє якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи, що відповідачка зовсім не виконує батьківські обов`язки, не намагається будь-яким чином налагодити відносини та спілкування з сином, а тому є підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дитини [PERSON] відповідно п.2 ч.1 ст.164 СК України. Також, суд роз`яснює [PERSON] , що у відповідності до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Частина 1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., які в разі задоволення позову підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved