Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Диканська селищна рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та стягненням з останнього судового збору в розмірі 3028,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що у власності Диканської селищної ради перебуває гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS] . Розпорядженням селищного голови від 04.11.2021 №508-ос відповідача [PERSON] призначено на посаду робітника з благоустрою відділу благоустрою виконавчого комітету Диканської селищної ради та рішенням виконавчого комітету Диканської селищної ради № 366 від 01.11.2021 відповідачу надано жилу площу кімнату № 15, житловою площею 11,9 кв.м. у вищевказаному гуртожитку. На підставі вказаного рішення відповідачу видано ордер на житлове приміщення №43 серії Б, що давав право на вселення до кімнати. 01.11.2021 між Диканською селищною радою та відповідачем укладено договір оренди вказаного житлового приміщення. Розпорядженням селищного голови № 284-ос від 04.10.2022 [PERSON] звільнений з посади робітника з благоустрою ВК Диканської селищної ради за власним бажанням з 05.10.2022. Відповідач [PERSON] не проживає в житловому приміщенні більше 6 місяців з дати реєстрації 01.11.2021. Ухвалою суду від 12.05.2025 позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків. 16.05.2025 року від позивача надійшла заява на усунення недоліків. 02.06.2025 ухвалою судді відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача Диканської селищної ради Лях І.П. в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив її задовольнити з підстав, зазначених у позові, зокрема вказавши, що відповідач зареєстрований у спірній кімнаті, але фактично там не проживає більше 6 місяців, його речі у жилому приміщенні відсутні, комунальні послуги не сплачує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду вказаної справи повідомлений належним чином. Правом на подання відзиву на позов не скористався, будь-яких клопотань не надавав. Заслухавши представника позивача, допитавши свідків та дослідивши докази, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS] , зокрема кімната [ADDRESS] , знаходиться у власності Диканської селищної ради (а.с. 6-9, 10). Відповідно до розпорядження №508-ос від 04.11.2021 [PERSON] призначено робітником з благоустрою відділу благоустрою виконавчого комітету Диканської селищної ради (а.с. 11). Рішенням виконавчого комітету Диканської селищної ради №366 від 01.11.2021 [PERSON] надано жилу площу у гуртожитку по [ADDRESS] - кімнату №15, житловою площею 11,9 кв.м. та вирішено видати спеціальний ордер на право вселення у надану жилу площу (а.с. 12, 13). 01.11.2021 між Диканською селищною радою в особі селищного голови та відповідачем [PERSON] укладено договір найму (оренди) житла відповідно до якого наймодавець передає, а наймач приймає в тимчасове користування (найм) для проживання кімнату [ADDRESS] . Особи, які проживатимуть разом з наймачем відсутні (а.с. 15). Згідно акта приймання-передачі житлового приміщення від 12.11.2021 [PERSON] передано ключ від вищевказаної кімнати (а.с. 14). Відповідно до витягу з реєстру Диканської територіальної громади відповідач [PERSON] з 04.11.2021 зареєстрований за вищевказаною адресою (а.с. 16). Згідно розпорядження виконавчого комітету Диканської селищної ради №284-ос від 04.10.2022 [PERSON] звільнено з посади робітника благоустрою відділу благоустрою на підставі його письмової заяви за власним бажанням 05.10.2022 (а.с. 17, 18). Відповідно до довідки, виданої ЦНАП Диканської селищної ради від 10.04.2025 № 03.1-13/1140, [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] фактично не проживає. Відомості стосовно його фактичного перебування відсутні (а.с. 19). Мешканцями будинку [ADDRESS] 25.03.2025 складено акт, відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою фактично не проживає, та з моменту реєстрації 01.11.2021 за місцем проживання не з`являється. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] в гуртожитку в кімнаті [ADDRESS] зареєстрований, але ніколи там не проживав, речі його у вказаній кімнаті відсутні. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що відповідач [PERSON] працював у відділі благоустрою ВК Диканської селищної ради, у зв`язку з цим йому надали у користування кімнату у гуртожитку, однак фактично відповідач у ній не проживав. З роботи у відділі благоустрою відповідач звільнився, у кімнаті гуртожитка не з`являється. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Стеттею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. Згідно ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України). Частиною 3 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно зі статтею 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд встановив, що відповідач більше шести місяців не проживає у кімнаті гуртожитку, що є комунальною власністю територіальної громади, станом кімнати, як житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що відповідач не проживає у кімнаті гуртожитку з поважних причин. Отже, позивач довів факт безперервної відсутності (не проживання) відповідача [PERSON] у спірному житловому приміщенні понад шість місяців. Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими та доведеними твердження представника позивача щодо наявності підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а тому приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення. Враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, у матеріалах справи наявні докази, які підтверджують понесення позивачем судових витрат у справі у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь Диканської селищної ради підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved