Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

У вересні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до Української державної льотної академії, яким просить стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 82 352 грн. 61 коп. та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 52 142 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у період з 23.02.2005 року по 26.09.2024 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується записами у трудовій книжці (серія [NUMBER] ). Під час знаходження позивача у трудових відносинах з відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 82 352 грн. 61 коп. Позивач звільнений за власним бажанням, згідно наказу №930/о від 26.09.2024 року. Згідно довідки №01-08/999 від 23.06.2025 року у зв`язку із звільненням позивачу нараховано до виплати загальну суму в розмірі 82 352 грн. 61 коп. Крім того, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати, починаючи з 26.03.2024 по 26.09.2025 складає 52 142 грн. 00 коп. (середній заробіток прийнято у розмірі 285,71 грн, кількість днів затримки 182 дні, сума компенсації = 285,71х182=52 142 грн. 00 коп.). Позивач вказує що, в зв`язку з порушенням встановлених строків виплати заробітної плати підприємства, установи та організації всіх форм власності мають нараховувати суми компенсації працівникам у разі її несвоєчасної виплати. Вважає, що з відповідача підлягає стягненню 82 352 грн. 61 коп. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати; середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 52 142 грн. 00 коп., тому вимушений була звернутись до суду. Ухвалою Фортечного районного суду м. Кропивницького від 13 жовтня 2025 року суддею Варакіною Н.Б. відкрито спрощене позовне провадження по справі без повідомлення сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що з 23.02.2005 року [PERSON] , працював на посаді слюсаря-сантехніка служби теплового санітарно технічного забезпечення в Державній льотній академії України, що підтверджується записами у трудовій книжці серії [NUMBER] . За час його роботи Державна льотна академія України була реорганізована. Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів, представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною першою ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Згідно ст.116 КЗпП, України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться вдень звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ч. 1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Крім того, відповідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» визначено, що позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів її виплати. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У зв`язку з порушенням встановлених строків виплати заробітної плати підприємства, установи та організації всіх форм власності мають нараховувати суми компенсації працівникам у разі її несвоєчасної виплати. Компенсація провадиться відповідно до: Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року №2050-ІІІ; та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 року. № 159. Згідно наказу №930/о від 26.09.2024 року позивач звільнений за власним бажанням. В день звільнення позивача 26.09.2024 року відповідач письмово його не повідомив про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст.116 КЗпП України. Згідно довідки відповідача №01-08/999 від 23.06.2025 року у зв`язку із звільненням позивача нарахована заборгованість по заробітній платі в розмірі 82 352 грн. 61 коп. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що останнім своєчасно не виплачено заробітну плату, а відтак на підставі ст. 117 КЗпП України підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців з розрахунку середньоденної заробітної плати, яка складає 285 грн. 71 коп. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню 82 352 грн. 61 коп. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати; середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 52 142 грн. 00 коп., а відтак вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення в частині виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved