Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано. Рішенням виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради № 186 від 06 травня 2024 року визначено місце проживання дітей з батьком. З відповідачки на утримання дітей стягнуто аліменти, проте вона їх не сплачує, заборгованість зі сплати аліментів становить 31 515,44 грн. Мати не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, веде аморальний спосіб життя, самоусунулася від виховання дітей. Вихованням дітей займається позивач, якому у зв`язку з його службою у лавах Національної гвардії України допомагає його мати. Просить позбавити відповідачку батьківських прав стосовно дітей. Процесуальні дії у справі. 15 вересня 2025 року позовна заява надійшла до суду. 23 вересня 2025 року отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача. 23 вересня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. 25 вересня 2025 року виправлено описку в ухвалі від 23 вересня 2025 року. 23 жовтня 2025 року відмовлено у прийняття визнання відповідачем позову; залучено до участі у справі як третю особу виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради як орган опіки та піклування; витребувано докази; виключено з числі третіх осіб службу у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради. 01 грудня 2025 року закрито підготовче провадження; призначено справу до розгляду по суті. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Пояснення у судовому засіданні. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, підтвердили обставини, викладені у позові. Позивач пояснив, що відповідач погано впливає на дітей, про них зовсім не піклується, не цікавиться ними, не виконує належно свої батьківські обов`язки. Неодноразово діти через відповідачку опинялися у небезпечній ситуації. Він хоче вберегти дітей від матері, яка ними не займається. Після зустрічі з матір`ю діти замикаються в собі, не розмовляють. Відповідачка зловживає алкоголем і, можливо, наркотичними засобами, веде аморальний спосіб життя. Вона була притягнута до кримінальної відповідальності за погрозу вбивством, яка відбувалася у присутності дітей. Представник третьої особи проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважає, що є підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав. Думка дитини з приводу позбавлення відповідачки батьківських прав. Суд вислухав думку [PERSON] , [INFO] , з приводу можливості позбавлення відповідачки батьківських прав. Дівчинка, у присутності педагога, пояснила, що проживає з бабусею і братом. З мамою проживала приблизно два роки тому. З матір`ю не спілкується, останній раз з нею спілкувалася два місяці тому. З навчанням дитині допомагає бабуся. За допомогою у будь-яких питаннях вона звертається до брата або батька. Під час проживання з матір`ю дитина відчувала страх. Мати вживала алкоголь, вдома збирались компанії, вони вживали алкогольні напої. Мати, бувало, поводила себе стосовно дочки агресивно, кричала. Траплялося, що діти чекали маму на вулиці пізно ввечері. Наразі дівчинка почувається в безпеці, перебуває у стані спокою. Вона хоче бути з татом, оскільки з ним вона почуває себе в безпеці, він її захищає. У подальшому спілкування з мамою вона не розглядає, хоче проживати з татом. Фактичні обставини, встановлені судом. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є сторони. 13 червня 2015 року між сторонами зареєстровано шлюб. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] з 04 липня 2022 року перебуває на військовій службі. За місцем служби характеризується позитивно. Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2023 року шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 22 травня 2023 року. 09 червня 2023 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї третини його заробітку (доходу). Рішенням виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради від 06 травня 2024 року № 186 визначено місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] з батьком. Постановою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2024 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді попередження. Вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2024 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, та призначено їй покарання 1 рік пробаційного нагляду. Вироком встановлено, що погроза вбивством висловлювалася [PERSON] матері позивача. Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2025 року звільнено [PERSON] від сплати на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стягуються на підставі судового наказу, виданого 09 червня 2023 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї третини її заробітку (доходу). 10 липня 2025 року старшим державним виконавцем Інгулецького ВДВС відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого на підставі вищезазначеного рішення суду. Заборгованість відповідачки зі сплати аліментів станом на 12 вересня 2025 року становить 31 515,44 грн. [PERSON] з вересня 2022 року є вихованцем КЗДО (ясла-садок) № 255 КМР. Згідно з наданою навчальним закладом інформацією про сім`ю вихованця на зв`язок з вихователем виходить батько, ним переглядаються в батьківській групі у Viber асинхронні заняття, надсилаються результати виконання завдань, в онлайн режимі відвідуються батьківські збори. У телефонній розмові з вихователем батько проявляє зацікавленість у досягненнях та розвитку [PERSON] . Мати хлопчика на зв`язок з вихователем не виходить, вихованням дитини не цікавиться. [PERSON] проживає з батьком та бабусею [PERSON] . [PERSON] навчається в Криворізькій гімназії № 101. Згідно з характеристикою навчального закладу [PERSON] проживає з батьком та бабусею, які приділяють належну увагу навчанню та вихованню дитини, беруть участь у шкільному та особистому житті дитини, спілкуються з вчителями, класним керівником, систематично відвідують батьківські збори. Мати проживає окремо, у вихованні дитини участі не бере. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За місцем проживає характеризується негативно. Згідно з характеристикою голови вуличного комітету відповідачка іноді веде себе агресивно, періодично в квартирі гучно, на зауваження не реагує. Відповідно до експериментально-психологічного висновку клінічного психолога КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» від 08 вересня 2025 року щодо психоемоційного стану [PERSON] такий стан дитини можна охарактеризувати як стабільний з позитивною динамікою після зміни місця проживання. У стосунках з батьком і братом [PERSON] відчуває турботу, безпеку та підтримку. Ставлення до матері носить байдужо-негативний характер, відзначається відсутність емоційної прив`язаності та актуальної потреби у контакті. Дитина здатна адекватно висловлювати власні думки та почуття, усвідомлює різницю між попереднім і теперішнім життям, надає перевагу нинішнім умовам. Враховуючи зміни, можна говорити про збереження психічного розвитку відповідно до віку та потребу у подальшій стабільності сімейного середовища. Згідно з рішенням виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради від 19 листопада 2025 року №469 визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішення мотивовано тим, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дітей, а саме: з дітьми не проживає, їхнім вихованням та утриманням не займається, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться їхнім життям та здоров`ям, не проявляє до них батьківського піклування та турботи. Зміст спірних правовідносин. Викладеними обставинами відповідають правовідносини з приводу наслідків невиконання батьківських обов`язків. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХII (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитини такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 зазначеної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, з урахуванням положень Конвенції про права дитини пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства». За змістом статей 11, 18 вказаного Закону кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватися батьківські права. Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Висновок суду. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. На підставі аналізу вищезазначених норм суд дійшов висновку, що в усіх рішеннях стосовно дітей їхні найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому, найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, підставами для позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоке поводження з дитиною; хронічний алкоголізм або наркоманія батьків; здійснення будь-яких видів експлуатації дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва; а також небезпека для життя дитини, її здоров`я і морального виховання. Позбавлення батьківських прав необхідно розглядати як винятковий захід, застосування якого дозволяється лише з метою захисту інтересів дитини. Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати з батьками. Позивачем та його представником доведено факт ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків з виховання та утримання своїх малолітніх дітей, байдужого ставлення до їхньої долі. Відповідачка не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, їхнє навчання, підготовку до самостійного життя, дітьми не опікується, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, не створює умови для спокійного та, особливо, безпечного життя. При цьому суд також враховує думку малолітньої [PERSON] , висловлену з цього питання. Судом встановлено, що відповідачка свою поведінку та ставлення до дітей протягом тривалого часу не змінила, не вчинила будь-які дії для спілкування з дітьми, демонструє байдуже ставлення до дочки та сина. У суду відсутні підстави вважати, що позивач чинить перешкоди у спілкуванні відповідачки з дітьми та її участі у вихованні. З огляду на вищевикладене, з метою захисту інтересів дітей суд вважає, що позовні вимоги є законними та підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved