Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до Пересипського районного суду міста Одеси із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1854. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2025 року справу розподілено судді Пересипського районного суду міста Одеси Малиновському О.М. Ухвалою судді Малиновського О.М від 08.09.2025 року справу передано за підсудністю до Доброславського районного суду Одеської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2025 року справу розподілено судді Литвинюк А.В. Ухвалою суду від 27.10.2025 року справу прийнято до провадження та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст.128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, однак 09.01.2026 року звернувся до суду з уточненою позовною заявою, в якій просив здійснювати розгляд справи у його відсутність. Крім того, 09.01.2026 року звернувся з заявою, в якій також просив здійснювати розгляд справи у його відсутність та підтримав уточнені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, однак 09.01.2026 року звернулася до суду з заявою, в якій просила здійснювати розгляд справи у її відсутність, не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. У зв`язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснювалось (ч.2 ст.247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Як вбачається з ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Положеннями ч.3 ст.109 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до вимог ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Крім того, відповідно до ч.2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно роз`яснень, які викладені у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що 27.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено актовий запис за №1854. У шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16.03.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16.03.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка [PERSON] та дружини [PERSON] й збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, примирення між ними неможливе, спорів з приводу спільного майна немає. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що причини які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, отже, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя.

Outcome: approved