Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що з рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20.12.2023 року з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] у розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи з 16.11.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначила, що крім аліментів за рішенням суду, ніякої додаткової допомоги відповідач не надає. Зауважила, що донька має хронічну хворобу нирок, яка також негативно впливає на її імунну систему. Дитина потребує не лише постійного лікування, а й відповідного харчування та догляду, а тому вона несе додаткові витрати на утримання доньки. Вказала, що відповідач з лютого 2022 року перебуває на військовій службі, зокрема, в зоні бойових дій. Тому відповідно до чинного законодавства України має ряд додаткових надбавок до основного окладу. Таким чином, відповідач має можливість надавати допомогу доньці в більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду. Просить змінити спосіб стягнення аліментів, а саме стягнути з відповідача аліменти в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.01.2026 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 29.01.2026 року представник відповідача [PERSON] скерувала до суду відзив на позовну заяву, у якому в позові [PERSON] просила відмовити, з огляду на наступне: на даний час [PERSON] є військовослужбовцем і перебуває на військовій службі у зоні бойових дій. У березні 2023 року при виконанні військових обов`язків під час бойових дій в районі н.п. Красногорівка Донецької області отримав наскрізне непроникаюче поранення передньої черевної стінки. У серпні 2023 року син потрапив у Третю міську лікарню швидкої допомоги з діагнозами: негоспітальна двобічна полісегментарна аспіраційна пневмонія, набряк головного мозку, кома ІІІ, гостра ниркова недостатність, язва 12-палої кишки; тривалий час перебував на лікування, а потім проходив реабілітацію. Відповідно до рішення госпітальної ВЛК [INFO] [PERSON] визнаний обмежено придатним до військової служби. Зазначила, що [PERSON] вкотре надає недостовірну інформацію стосовно наявності нерухомого майна у [PERSON] та несплату добровільно аліментів. Ці питання з`ясовані під час попередніх засідань у Черкаському районному суді, де були надані докази недостовірності цієї інформації. Позивач в судове засідання не з`явилася. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, вважала розмір аліментів, визначений Черкаським районним судом достатнім. Просила врахувати, що відповідач має незадовільний стан здоров`я, а тому не має змоги сплачувати позивачці аліменти у більшому розмірі, аніж визначено рішенням суду. Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України). Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6) СК України. Судом встановлено, що сторони у справі проживали разом як подружжя без реєстрації шлюбу. [PERSON] та [PERSON] вказані батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 31.08.2022 року. Відомості про батька записані відповідно до ст. 126 Сімейного Кодексу України, що вказано у Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00041181954 від 30.08.2023 року. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20 грудня 2023 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи з 16.11.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно із ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2025 рік" визначено, що у 2025 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років складає: з 1 січня - 2563 гривні. Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, законодавче збільшення мінімального розміру аліментів на утримання дітей є підставою для зміни розміру стягуваних на підставі рішення суду аліментів, за умови надходження відповідної заяви стягувача про це. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Звертаючись з позовними вимогами та обґрунтовуючи свою позицію позивачка зазначала, що за станом здоров`я донька потребує постійного лікування та відповідного догляду, а тому витрати на дитину збільшилися. Разом з тим, відповідач працевлаштований, є військовослужбовцем, має стабільний дохід. Розмір аліментів, які присуджені рішенням суду недостатньо для забезпечення елементарних потреб дитини. Тому просила змінити розмір аліментів. Представник відповідача у своїх запереченнях вказала, що відповідач на даний час дійсно є військовослужбовцем. Однак, за станом свого здоров`я визнаний обмежено придатним до військової служби. Крім того, вказала, що відповідач несе значні витрати на лікування та реабілітацію. Разом з тим, він надає матеріальну допомогу доньці, сплачує аліменти. Сплачувати аліменти у більшому розмірі відповідач не матиме змоги. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. В силу приписів статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи наведене, суд виходить із безумовного права дитини на належне утримання, виховання, рівень життя та розвитку від своїх батьків, до досягнення повноліття. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на встановлені вище обставини та вимоги закону, суд вважає, що враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, матеріальне становище відповідача, розмір стягуваних аліментів з відповідача підлягає збільшенню. Суд бере до уваги погіршення стану здоров`я дитини та необхідність додаткових медичних обстежень, однак позивачкою не доведено наявність постійних або істотних додаткових витрат у розумінні ст. 185 СК України, а також істотної зміни обставин, які б обґрунтовували збільшення розміру аліментів до 1/4 частки доходу відповідача. Тому, з урахуванням принципів розумності, справедливості та пропорційності, а також з метою забезпечення належного утримання дитини без покладення надмірного фінансового тягаря на платника аліментів, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів до 6000 грн щомісячно з дня набрання рішенням суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття. Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини, засадам справедливості, добросовісності, розумності та не порушуватиме права сторін. Необхідно враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах та інше. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Після набрання законної сили цим рішенням суду про зміну розміру аліментів необхідно продовжити стягнення аліментів з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на підставі цього рішення суду та рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20.12.2023 року у справі №707/3507/23, без видачі нового виконавчого листа. Крім того, суд звертає увагу на те, що ухвалення судом цього рішення суду не є підставою для повернення державним виконавцем до суду рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20.12.2023 року у справі №707/3507/23.

Outcome: partial