Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовними вимогами до відповідача, в якій просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності 1/2 частку нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: будинковолодіння, яке складається з житлового будинку, позначеного на плані під літерою «А», загальною площею 119,5 кв. м, житловою площею 42,5 кв. м, погребу, позначеного під літерою «Б», площею 18,0 кв. м, навісу, позначеного під літерою «В», площею 16,2 кв. м, стайні, позначеної під літерою «Г», площею 49,3 кв. м, оборогу, позначеного під літерою «Д», площею 9,6 кв. м, гаража, позначеного під літерою «Е», площею 39,6 кв. м, навісу, позначеного під літерою "Є", площею 26,0 кв. м та криниці №1 з бетонних кілець. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , внаслідок чого відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно. Після смерті матері, із заявами про прийняття спадщини за законом крім неї, також звернувся, відповідач [PERSON] , який є її братом. Право власності на свою частку у спадковому майні, а саме на 1/2 частку нерухомого майна, відповідач набув на підставі рішення суду від 16.09.2025. Вважає, що вона також має право на свою частку у майні. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй нотаріусом було відмовлено, внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на нерухоме майно. В той же час переконана, що таке майно перебувало у власності спадкодавця на час її смерті, що також підтверджено довідками Верховинської селищної ради. Крім того, посилаючись на вимоги Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР зазначає, що до 13.12.1995 реєстрація нерухомого майна у сільській місцевості не проводилася. За життя спадкодавець не встигла оформити у встановленому законом порядку право власності на спадкове майно, а тому просить позов задовольнити. Ухвалою судді Верховинського районного суду від 19.11.2025 відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання. Ухвалою суду від 15.01.2026 витребувано у приватного нотаріуса Верховинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області додаткові докази в справі. За результатами підготовчого засідання, ухвалою суду від 15.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. На виконання вимог ухвали суду від 15.01.2026, приватним нотаріусом 23.01.2026 надано копію спадкової справи №09/2020 після померлої [INFO] [PERSON] . В судове засідання 04.02.2026 позивач не з`явилася, її представник, адвокат Бельмега М.В. подав заяву в якій підтримав заявлені позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві, просив позов задовольнити, а розгляд справи проводити без участі сторони позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву в якій позовні вимоги визнав та не заперечив проти задоволення позову, розгляд справи просив проводити без його участі. А тому, оскільки у відповідності до положень ст.223 ЦПК України у суду відсутні перешкоди для розгляду справи у відсутності учасників справи, суд прийшов до переконання про можливість завершення розгляду справи та ухвалення судового рішення за правилами ч.4 ст.268 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, право на спадкування за законом, як зазначено у ст.1223 ЦК України, одержують спадкоємці з першої по п`яту чергу. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом ст.1261 ЦК України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 04.05.1954 вбачається, що позивач [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . З копії свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 27.01.1971 вбачається, що [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». Батько позивача, [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 09.06.2008 (а.с.11). Згідно з свідоцтвом про смерть, мати позивача, [PERSON] померла [INFO] у селищі Верховина, Верховинського району Івано-Франківської області, про що 07.10.2019 Верховинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, вчинено актовий запис №86 (а.с.12). Таким чином, право на спадкування за законом після смерті [PERSON] виникло у позивача [PERSON] , як дочки померлої. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з інформації наданої приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Мартищук О.Я., після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №09/2020. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] являються: [PERSON] , який прийняв спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України та 25.03.2025 звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом; а також [PERSON] , яка у визначений ч.1 ст.1270 ЦК України строк, а саме 04.02.2020, подала приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Верховинського районного нотаріального округу від 30.09.2025, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на житловий будинок, 12-А з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок. Дійсно, як встановлено судом на час відкриття спадщини право власності на житловий будинок [ADDRESS] ні за ким, не було зареєстровано і свідоцтво про право власності на будинок не видавалося. Однак, згідно довідки, виданої Верховинською селищною радою Верховинського району Івано-Франківської області від 21.03.2025 № 626 взамін погосподарської книги, яка по селищу Верховина не велася (а.с.14), житловий будинок, загальною площею 119,5 кв.м, житловою площею 42,5 кв.м, розташований в [ADDRESS] , при житті належав [PERSON] . До даного господарства належать погріб 18,0 кв.м, навіс 16,2 кв.м, стайня 49,3 кв.м, оборіг 9,6 кв.м, гараж 39,6 кв.м, навіс 26,0 кв.м, криниця. Згідно представленого технічного паспорту від 29.11.2024 (а.с.25-29), житловий будинок 1960 року забудови, позначений на плані під літерою «А», загальною площею 119,5 кв.м, житловою площею 42,5 кв.м, розташований в [ADDRESS] , складається з приміщень: по І поверху - веренди, площею 7,8 кв.м, кімнати, площею,23,8 кв.м, кімнати, площею 18,7 кв.м, кухні, площею 13,7 кв.м, коридору, площею 2,9 кв.м, кладової, площею 4,1 кв.м, веранди, площею 23,5 кв.м, по мезоніну - кімнати, площею 10,4 кв.м, коридору, площею 4,2 кв.м, кімнати, площею 10,4 кв.м, разом з господарськими будівлями та спорудами: погребом, позначеного під літерою «Б», площею 18,0 кв.м; навісу, позначеного під літерою «В», площею 16,2 кв.м; стайні, позначеної під літерою «Г», площею 49,3 кв.м; оборогу, позначеного під літерою «Д», площею 9,6 кв.м; гаража, позначеного під літерою «Е», площею 39,6 кв.м; навісу, позначеного під літерою "Є", площею 26,0 кв.м та криниці №1 з бетонних кілець. Також встановлено, що рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 16.09.2025 визнано за [PERSON] м в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на частку спадкового майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: житлового будинку, позначеного на плані під літерою «А», загальною площею 119,5 кв.м, житловою площею 42,5 кв.м, що складається по І поверху з веренди, площею 7,8 кв.м, кімнати, площею,23,8 кв.м, кімнати, площею 18,7 кв.м, кухні, площею 13,7 кв.м, коридору, площею 2,9 кв.м, кладової, площею 4,1 кв.м, веранди, площею 23,5 кв.м та по мезоніну з кімнати, площею 10,4 кв.м, коридору, площею 4,2 кв.м, кімнати, площею 10,4 кв.м, разом з господарськими будівлями та спорудами: погребом, позначеного під літерою «Б», площею 18,0 кв.м; навісу, позначеного під літерою «В», площею 16,2 кв.м; стайні, позначеної під літерою «Г», площею 49,3 кв.м; оборогу, позначеного під літерою «Д», площею 9,6 кв.м; гаража, позначеного під літерою «Е», площею 39,6 кв.м; навісу, позначеного під літерою "Є", площею 26,0 кв.м та криниці №1 з бетонних кілець. Відповідно до п.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності в Україні до моменту набрання чинності ЦК України з 01.01.2004 року регулювалися положеннями ЦК України 1963 року та Законом України «Про власність», який введено в дію з 15.04.1991 року. Відповідно до положень ст.12 цього Закону було визначено, що громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Об`єктами права індивідуальної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення (ст. 13 Закону). Враховуючи, що спірний житловий будинок та господарські споруди були побудовані до моменту прийняття Закону України «Про власність» і належним чином набуті у власність матір`ю позивача, а тому, не зважаючи на відсутність на даний час підтверджених документів про державну реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно за [PERSON] , суд приходить до переконання, що на момент її смерті таке нерухоме майно входило в об`єм спадкового майна і підлягало спадкуванню її спадкоємцями, в тому числі позивачем, як спадкоємцем першої черги за законом. При цьому, оскільки позивач прийняла спадщину після смерті матері у строк встановлений законом, а тому позовні вимоги про визнання за нею права власності на 1/2 частку у спадковому майні після смерті [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В той же час, згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову, а також задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що позивач має право на повернення судового збору в сумі 705,35 грн, які в процентному співвідношенні по 50% повертаються з державного бюджету України.

Outcome: approved