Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

28.11.2025 року представник позивача звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.11.2022 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем було укладено договір № 481794 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» на підставі Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти в розмірі 2 400 грн строком на 365 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2.2% - стандартна процентна ставка в день, фіксована, та 1,54% в день знижена процентна ставка, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. 01.02.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу №01022024, відповідно до якого ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за зазначеним договором в сумі 19665,55 грн., з яких: 2399,99 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 17265,56грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідач свої зобов`язання за вказаними договорами не виконала, що свідчить про відмову від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом та стягнення з відповідача за вказаним договором заборгованості в загальній сумі 19665,55 грн. Представник позивача також просила стягнути з судовий збір та витрати на правничу допомогу. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Представник позивача у позовній заяві просив позовні вимоги задовольнити, розгляд справи здійснювати без його участі. Відповідачу була надіслана ухвала про відкриття провадження, днем вручення якої, відповідно до п.4 ч.6 ст. 272 ЦПК України є 16.12.2025 року. Правом на подання відзиву не скористався. ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 03.12.2025 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи, витребувано докази. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 09.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір № 481794 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» на підставі Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти в розмірі 2400 грн строком на 365 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2.2% - стандартна процентна ставка в день, фіксована, та 1,54 % в день знижена процентна ставка. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Мета отримання кредиту споживчі цілі (а.с.10зв-20). Згідно п. 1.1 договору укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Згідно п. 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної карти № [NUMBER] . Згідно п. 3.1 договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт. Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів (п.5.1 Договору). Відповідно до п.п.9.2, 9.6 договору, договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. Цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства електронним підписом в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Електронний підпис товариства створюється на договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання . за зразком попередньо узгодженим сторонами в укладеному договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства/ зазначений у цьому договорі. Вказаний договір було підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 09.11.2022 року (а.с.21зв). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору (а.с. 22). Відповідно до інформаційного повідомлення від споживача фінансових послуг, [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] , цим повідомленням передав ТОВ «Селфі кредит» персональні дані з метою інформування про необхідність виконання ним зобов`язань під час укладення договору про надання споживчого кредиту №481794 від 09.11.2022 року, яке підписане за допомогою електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т895(а.с.22). Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнт [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір №481794 від 09.11.2022 року ідентифікований ТОВ «Селфі кредит». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): Н929 відправлено на відповідний номер телефону (а.с.22зв). Згідно з листом ТОВ «ПЕЙТЕК» до ТОВ «Селфі кредит» № 20251020-1673 від 20.10.2025 року, відповідно до договору про організацію переказу грошових коштів № 03052022-1 від 03.05.2022 успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі кредит»: 09.11.2022 на суму 2400 грн, призначення платежу: зарахування на карту [NUMBER] (а.с.34). З інформації АТ «Універсалбанк» від 22.12.2025 року вбачається те, що банківська картка [NUMBER] була емітована банком на ім`я [PERSON] ; 09.11.2022 року на вказану банківську картку було зарахування коштів у сумі 2400 грн (а.с.80). До матеріалів справи позивач додав паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено основні умови кредитування, а саме: тип кредиту - кредит, сума кредиту 2400 грн, строк кредитування - 365 днів, мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби, спосіб та строк надання кредиту - шляхом перерахування Кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки зазначеної споживачем, інформація щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача - процентна ставка фіксована, стандартна процентна ставка в день 2.2%, 803 % - річних, знижена процентна ставка 562,1% річних (1,54% в день), загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою - 19008 грн, реальна річна процентна ставка 47541,10%, порядок повернення кредиту, інші важливі правові аспекти. Паспорт споживчого кредиту підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Н929 09.11.2022 року (а.с.9-10). Розрахунок заборгованості, долучений до матеріалів справи, містить інформацію, щодо заборгованості за період з 09.11.2022 по 04.11.2023 року за договором позики №481794 від 09.11.2022 року, боржником за яким є [PERSON] , у відповідності до якого проценти за надання кредиту в розмірі 1,54 %, що становить 36,96 грн, нараховувались у період з 09.11.2022 по 08.12.2022 року включно, з 10.12.2022 по 04.11.2023 року нарахування відсотків за користування кредитом відбувалось за процентною ставкою 2.2%, що становить 52,8 грн в день. При чому [PERSON] в рахунок погашення заборгованості 10.12.2022 року здійснив платіж на суму 600 грн., а 12.12.2022 року на суму 607,21. При цьому в рахунок погашення тіла кредиту, первісний кредитор зарахував 0,01 грн, на погашення відсотків за користування кредиту - 1267,20 грн. Станом на 04.11.2023 року загальна заборгованість за договором становить 19665,55 грн, з яких: 2399,99 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 18532,76 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.35-47). 01.02.2024 року ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», уклали договір факторингу №01022024 від 01.02.2024 року. Згідно вищевказаного договору ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», включно і до [PERSON] за кредитним договором №481794 від 09.11.2022 року (а.с.49-53). Витяг з реєстру боржників до договору факторингу №01022024 від 01.02.2024 року свідчить про те, що ТОВ «Селфі кредит» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» право вимоги за кредитним договором №481794 від 09.11.2022 року, боржником за яким є [PERSON] в загальній сумі 19655,55 грн (а.с.54). 14.11.2025 року позивач звертався до [PERSON] з досудовою вимогою про негайне погашення боргу за договором №481794 від 09.11.2022 в розмірі 19665,55 грн (а.с.56). V. Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами 1-3ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відповідно до частини 2статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. В п. 1 ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В п. 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Щодо відступлення прав вимоги новому кредитору Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Так, судом встановлено, що 09.11.2022 року [PERSON] уклав з ТОВ «Селфі кредит», договір про споживчий кредит №481794 в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» на суму 2 400 грн строком на 365 днів, шляхом переказу на його банківську картку та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2 % - в день за стандартною процентною ставкою та зниженою процентною ставкою 1,54% протягом першого періоду (30 днів). Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 2 400 грн підтверджено листом ТОВ «ПЕЙТЕК» про перерахування суми кредиту та інформацією АТ «Універсалбанк». Відтак, оскільки відповідачем частково здійснено погашення заборгованості за кредитом, зокрема за тілом кредиту в розмірі 0,01 грн, суд вважає підставною заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2399,99 грн, яка підлягає стягненню з відповідача. Окрім цього, перевіривши розрахунок заборгованості, суд вважає, що в межах строку дії договору та за його умовами щодо зниженої та стандартної процентних ставок, розмір заборгованості за відсотками за користування кредитом становить 17 265,56 грн (2400 грн*1,54%*30 днів+2400 грн*2,2%*2 дні+2399,99 грн*2,2%*328 днів-1267,20грн). Відтак, позов слід задовольнити повністю. VІІ. Судові витрати. Згідно із ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути 2422,40 гривень судового збору на користь позивача. Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд, дійшов такого висновку. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що очікує понести 8000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в рамках договору від 01.07.2025 року про надання правової допомоги, які і заявив до стягнення з відповідача. На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивач надав такі докази: договір про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал" та адвокатським об`єднанням «Апологет» (а.с.58зв); ордер серії ВС №1381377 на надання правничої допомоги Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал" у судах загальною юрисдикції адвокатом Усенко Михайлом Ігоровичем, виданий АО «Апологет» (а.с.60); актом наданих послуг №1018 від 10.11.2025 року, згідно якого виконавцем АО «Апологет» надано клієнту Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал" послуги згідно договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року щодо боржника [PERSON] за кредитним договором №481794 від 09.11.2022 року. Сума наданих послуг 8000 грн (а.с.59).; детальний опис наданих послуг до акту №1018 від 10.11.2025 року (а.с.59зв).; Даючи оцінку вищевказаному, суд виходить з того, що положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2ЦПК України). Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. В частині 1ст. 137ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4ст. 137 ЦПК України). Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19. Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільні справі у розмірі 8000 гривень, суд зазначає, що у договорі про надання правової допомоги визначені всі істотні умови договору, у тому числі вартість наданих послуг, в акті про надані послуги вказано, які саме було надано послуги, з чим позивач погодився. Враховуючи характер виконаної адвокатським об`єднанням роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. На підставі наведеного, ст.ст. 525, 526, 610, 611, 1048, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: approved