Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

09 вересня 2025 року представник позивача Сімутіна А.А. звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначає, що 10 серпня 2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №727351505. 14 січня 2025 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу МВ-ТП/17, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. 27 лютого 2025 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27/0225-01, у відповідності до умов якого ТзОВ «Таліон Плюс» передає ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 27 лютого 2025 до договору факторингу №27/0225-01 від 27 лютого 2025 року, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 14620 грн. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав своїх зобов`язань, заборгованість відповідача за Кредитним договором перед позивачем не сплачена і складає 14620 грн. та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 10000 грн., простроченої заборгованості за сумою відсотків в розмірі 4620 грн. Ухвалою від 23 вересня 2025 року постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. 07 січня 2026 року представником відповідача - адвокатом Зачепіло З.Я. подано відзив на позовну заяву, згідно якого останній проти задоволення позову заперечує, вказує, що відповідач не отримував кредит та не міг його отримати, оскільки напередодні укладення кредитного договору, згідно якого утворилась заборгованість, в нього було викрадено телефон. Невідомі особи, які викрали телефон його взламали та через доступ до телефону відкрили онлайн кредити на ім`я відповідача. За заявою відповідача відкрито кримінальне провадження №12021142360000182. Відповідач категорично заперечує отримання коштів від позивача, тому в задоволенні позову просить відмовити. 09 січня 2026 року представник позивача Гончарук Д.Р. надіслав (Електронний суд) відповідь на відзив, в якому зазначв, що, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається представник Відповідача у Відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог - є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а отже є такими що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги. Тому, всі наведені твердження представника Відповідача, як і сам Відзив в цілому, являються викладенням суб`єктивних міркувань сторони Відповідача щодо даної цивільної справи та намаганням уникнути Відповідачем виконання взятих на себе зобов`язань. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких Як вбачається з матеріалів справи, 10 серпня 2021 року між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі «Кредитодавець») та [PERSON] (далі Позичальник, Відповідач) було укладено Договір кредитної лінії №727351505 (далі Договір). За цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит на суму 10 000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплачувати проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі «Правила») (п.1.1. Договору). Кредитна лінія надається строком на 15 днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі «Дисконтний період»). У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору, строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором (п.1.7. Договору). Згідно п.1.9.1 Договору, виключно на період строку, визначеного в п.1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 620, 50 процентів річних, що становить 1,70 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним. 14 січня 2025 року між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі Первісний кредитор) та ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу МВ-ТП/17, відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Згідно п.2.1. Договору, Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 27 лютого 2025 року між ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/0225-01, відповідно до умов якого ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступає ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Згідно п. 2.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 4.1 Договору факторингу, Сторони Погодили, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора на наступний календарний день після підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у Додатку до цього Договору. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 27 лютого 2025 року до Договору факторингу № 27/0225-01 від 27 лютого 2025 року, ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 14620 грн., з яких: - 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 4620 грн. - сума заборгованості за відсотками. У позовній заяві позивач зазначає, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, вважає, що належними допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем не був би укладений. В свою чергу відповідач у відзиві на позовну заяву, заперечуючи проти задоволення позову, вказує, що не отримував вказаний у позові кредит та не міг його отримати, оскільки вкрали його телефон, взламали його та через доступ до телефону відкрили онлайн кредити на ім`я відповідача. За заявою відповідача відкрито кримінальне провадження. З представленого відповідачем талону-повідомлення єдиного обліку №33430 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію вбачається, що відповідач звернувся з заявою у Львівське районне управління поліції №1 ГУ Національної поліції у Львівській області, в якій вказав, що: «10 серпня 2021 року в період часу із 05:00 год. по пркт. Свободи, 16, м. Львова, невідома особа, шляхом вільного доступу, таємно із кишені штанів викрала мобільний телефон марки «Айфон 7», чорного кольору, та гаманець у якому знаходились гроші в сумі 200 гривень, банківські картки, сума завданих збитків становить 10 0000 гривень.». Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за зверненням відповідача 11 серпня 2021 зареєстровано кримінальне провадження №12021142360000182 за ч.1 ст.185 КК України. Згідно талону-повідомлення єдиного обліку №33924 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію вбачається, що відповідач звернувся з заявою у Львівське районне управління поліції №1 ГУ Національної поліції у Львівській області, в якій просив прийняти міри до невідомої особи, яка, використовуючи персональні дані заявника, з його банківської карточки АТ «Приват Банк» 10 серпня 2021 року зняла грошові кошти в сумі 24 800 грн. з банкомату, що на прос. Чорновола у м. Львові. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, 3ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується у порядку, передбаченому Цивільним таГосподарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному ч.6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного у порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Як встановлено із матеріалів справи, Договір позики був укладений з позичальником [PERSON] в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. [PERSON] через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подав заявки на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позики, після чого позикодавець надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання договорів. Отже, відповідач через особистий кабінет подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним у заяві номер телефону одноразовий ідентифікатор MNV37QF6, який відповідач використав для підтвердження підписання договору. Тобто, позичальник-відповідач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора, прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір (здійснив акцепт пропозиції товариства), тобто відповідний договір вважається укладеним у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» та, відповідно, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений. Окрім цього, на підтвердження своїх зобов`язань позивачем надано платіжне доручення №e8bdadc5-1f6a-4ebb-868a-5c22196931f9, згідно з яким ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало [PERSON] на картковий рахунок № [NUMBER] , відкритий у АТ «АЛЬФА БАНК» 10000 грн. Стороною відповідача не надано суду будь-яких доказів, які б спростовували належність вказаного карткового рахунку іншій особі, а не відповідачу, або щодо не зарахування даної суми на рахунок відповідача. Доказів, що саме третіми особами, а не позичальником, отримано кредитні кошти, матеріали справи не містять. З врахуванням наведеного суд приходить до висновку про те, що факт підписання договору про споживчий кредит №727351505 від 10 серпня 2021 року в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора [PERSON] є доведеним. Доводи наведені у відзиві на позовну заяву зводяться виключно до спростування укладення ним кредитного договору, з покликанням на те, що оформлення кредиту онлайн за допомогою мобільного телефону здійснював шахрай (невідома відповідачу особа), яка здійснила викрадення мобільного телефону у відповідача. Отже, суд приходить до висновку про те, що саме по собі підтвердження відповідачем факту втрати мобільного телефону не може бути підтвердженням неукладення договору саме відповідачем, так як в судовому порядку договір про надання кредиту відповідач не оспорював, кредитний договір №727351505 від 10 серпня 2021 року не визнаний судом недійсним. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] отримав у ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» позику, суму яких вчасно не повернув, а тому з нього на користь правонаступника кредиторів ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» - ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належить стягнути заборгованість за відсотками. Згідно із ч.1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору. Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У ч.2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч.1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч.2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч.1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч.2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч.1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до п. 1.7. Договору кредитної лінії №727351505 від 10 серпня 2021 року позика надається строком на 15 днів, тобто до 25 серпня 2025 року. Зважаючи на вказане, у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії позики, є необґрунтованими. Правові підстави для стягнення відсотків, нарахованих після 25 серпня 2021 року відповідно відсутні. Зазначений висновок зроблений з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06 лютого 2019 року в справі № 175/4753/15-ц. За таких обставин, зважаючи на те, що позичальник [PERSON] не виконав свої зобов`язання, зокрема, за Договором кредитної лінії №727351505 від 10 серпня 2021 року проте ТзОВ ««МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», продовжували нараховувати проценти поза межами дії договору, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, та з відповідача слід стягнути на користь позивача, як правонаступника первісного кредитора ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», за кредитним договороми №727351505 від 10 серпня 2021 року в сумі 12550 грн., з яких: 10 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2550 грн. - сума заборгованості за відсотками за період з 10 серпня 2021 року по 25 серпня 2021 року, а всього 12250 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено на 83 %, а тому з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2513 грн. 24 коп. (3028,00 грн. х 83%). На підставі викладеного,

Outcome: partial