Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивачів майнову шкоду, завдану залиттям квартири, в рівних частинах по 49652, 33 грн, а також судові витрати, що складаються з судового збору, витрат на проведення експертного дослідження та витрат на правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS] . Сусідом позивачів є відповідач [PERSON] , який проживає в квартирі [ADDRESS] цього ж будинку поверхом вище та який є власником такої квартири. У позовній заяві зазначено, що в листопаді 2022 року з належної відповідачу [PERSON] квартири [ADDRESS] відбулось залиття належної позивачам квартири [ADDRESS] за цією ж адресою, у зв`язку з чим квартира позивачів отримала відповідні пошкодження, що на думку позивачів, підтверджується актом від 01.02.2023. З метою встановлення розміру шкоди, завданої відповідачем майну позивачів, [PERSON] замовила у ТОВ «ПАРТНЕР-ЕКС» будівельно - технічне дослідження. 02.05.2023 судовим експертом Борисенко-Жила Т.М. складено висновок експерта №14-04-2023 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 02.05.2023, відповідно до якого розмір завданої матеріальної шкоди оздобленню приміщень квартири позивачів унаслідок залиття станом на час проведення дослідження складає 148957, 00 грн. Такий розмір завданої матеріальної шкоди позивачі просять стягнути з відповідача в рівних частинах на свою користь, тобто по 49652, 33 грн на користь кожного. У позовній заяві зазначено, що в досудовому, тобто добровільному порядку вирішити питання щодо відшкодування відповідачем завданої майнової шкоди є неможливим, оскільки [PERSON] на протязі тривалого часу вчиняє в бік позивачів неетичні вчинки, поняття добросусідства не дотримується, що позбавляє можливості позивачів знайти з відповідачем порозуміння щодо відшкодування завданої шкоди, позивач [PERSON] неодноразово зверталась до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій відповідача [PERSON] , що зумовило звернення позивачів саме до суду з даною позовною заявою за захистом їх прав та інтересів. Ухвалою суду від 03.07.2023 позовну заяву залишено без руху (т. 1 а.с. 64). Після усунення представником позивачів недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 21.07.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомленням сторін ( т. 1, а.с. 70). 24.07.2023 представник позивачів звернувся до суду із заявою, якою просив повернути невірно сплачений судовий збір в розмірі 1489, 57 грн згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0.3069804428.1 (т. 1 а.с. 72-76). Ухвалою суду від 22.08.2023 повернуто представнику позивачів - адвокату Омельчуку М.М. судовий збір в сумі 1489, 57 грн, сплачений останнім відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0.3069804428.1 від 27.06.2023 (т. 1 а.с. 107). 17.08.2023 від представника відповідача, адвоката Потійчук О.В., отримано відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (т. 1 а.с. 91-94). В обґрунтування відзиву зазначила, що всі водопровідні та комунікаційні мережі, в тому числі загально-будинкові системи, опалення, вентиляція, водопостачання та водовідведення, які наявні в квартирі відповідача, перебувають у справному стані та не мають (і не мали) будь-яких протікань, як води, так і каналізаційних стоків. Квартира відповідача знаходиться в сухому та придатному стані. На підтвердження цього, відповідач звернувся 07.08.2023 до ТОВ «КК «ДОМКОМ - Житомир» з заявою про проведення комісійного обстеження квартири. В відзиві зазначено, що з долученого до позовної заяви акта від 01.02.2023 причину залиття квартири позивачів встановити неможливо. Зміст складеного акта не відповідає вимогам викладеним в Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, під час складання акта була відсутня, винна особа, що є обов?язковою умовою для його складання. Факт залиття квартири позивачів в листопаді 2022 року саме відповідачем нічим не підтверджується. Представник відповідача зазначила, що експертом в будівельно-технічному дослідженні не встановлено технічну причину пошкоджень, які були зафіксовані 25.04.2023 під час натурального обстеження квартири позивачів, а визначено лише розмір завданої матеріальної шкоди. Таким чином, позивачами не надано беззаперечних доказів вчинення будь-яких дій відповідачем, внаслідок яких було завдано збитків, що є предметом судового спору. Ухвалою суду від 22.08.2023 здійснено перехід з спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в розгляд справи за правилами загального позовного провадження (т. 1 а.с. 109). 18.09.2023 судом отримано відповідь на відзив, в якому представник позивачів позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі (т. 1 а.с. 126-130). Адвокат Омельчук М.М. зазначив, що адвокат Потійчук О.В. у відзиві на позовну заяву посилається лише на нормативно-правові акти, які за своєю юридичною природою не є законодавчими актами та не мають юридичної сили Закону України. Просив врахувати, що під час проведення 01.02.2023 огляду працівниками ТОВ «Керуюча Компанія «Домком-Житомир» належної позивачам квартири та складання Акта від 01.02.2023 останні, з метою встановлення можливої причини залиття та забезпечення присутності власника (мешканців) квартири [ADDRESS] , з боку якої відбулося залиття, піднімались до квартири відповідача, але їм не відчинили двері. Наведене свідчить, що з об?єктивних, незалежних від працівників керуючої компанії та потерпілої сторони (позивачів) не представилось можливим встановити причину залиття, яка мала місце в квартирі відповідача, а так само забезпечити присутність останнього під час огляду квартири позивачів та оформлення Акта від 01.02.2023. Доводи представника відповідача жодним чином не спростовують встановленого факту, що залиття квартири позивачів відбулося саме зі сторони належної відповідачу квартири N?56. Під час залиття квартири позивачів в листопаді 2022 року один з позивачів - [PERSON] , в день затоплення піднімалась до квартири відповідача [PERSON] , з метою повідомлення останнього про залиття квартири [ADDRESS] та усунення причин. Натомість, відповідач лише повідомив, що знає про факт затоплення квартири позивачів і обірвав розмову. Представник позивачів зазначив, що з боку відповідача залиття належної позивачам квартири відбувалися тривалий час, починаючи з 2017 року, останні випадки були у листопаді 2022 року та в квітні 2022 року. Як зазначалось в Акті від 01.02.2023 залиття відбулося зі сторони мешканців квартири N?56, тобто квартири відповідача, і дане формулювання в Акті жодним чином не оспорюється та не заперечується представником відповідача у відзиві на позовну заяву. Враховуючи значний проміжок часу, який пройшов з моменту залиття квартири позивачів до дати проведення огляду квартири відповідача, Акт N?15/08 від 15.08.2023 викликає сумніви, оскільки за вказаний вище значний період часу [PERSON] в належній йому квартирі міг усунути будь-які ознаки чи сліди неналежного використання загальнобудинкових мереж водопостачання, водовідведення, централізованого опалення чи приладів, які до них підключено, а також сліди залиття квартири позивачів. Враховуючи вищенаведене, на думку представника позивачів відповідачем не спростовано твердження сторони позивачів, що залиття квартири відбулось зі сторони кв. [ADDRESS] . Ухвалою суду від 31.10.2023 залучено до участі у справі ТОВ «Керуюча Компанія» Домком-Житомир» в якості третьої особи на стороні позивачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (т. 1 а.с. 156). Ухвалою суду від 04.12.2023 у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу,провадження у справі зупинено на час проведення такої експертизи (т. 1 а.с. 176-177). 02.02.2024 до суду надійшов висновок експерта №731/02-2024 за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи (т. 1 а.с. 213-239), у зв`язку з чим ухвалою суду від 05.02.2024 провадження у справі поновлено (т. 1 а.с. 240). Під час розгляду справи допитано свідків. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивачів пояснила, що залиття належної позивачам квартири відбувалося з 2020 року з періодичністю раз на пів року, у зв`язку з чим така квартира зазнавала різного роду пошкоджень. Свідок [PERSON] повідомив, що у 2019 році працював слюсарем у ЖЕК №5, тоді звернулась особа із заявою про залиття її квартири, у зв`язку з чим він проводив ремонтні роботи, під час яких слідів підтоплення квартири позивачів не знайшов. Свідок [PERSON] , яка є донькою позивачів дала покази, аналогічні свідку [PERSON] . Крім цього зазначила, що залиттям квартири в 2022 році було пошкоджено електропроводку в кухні та коридорі, впала плитка зі стін у ванній кімнаті, кухні, впали шпалери, стіна пожовтіла. Також зазначила, що особисто не повідомляла нікого про залиття квартири, оскільки цим займалася мати. Свідок [PERSON] , яка є дружиною відповідача, пояснила, що про факт залиття чужої квартири дізналась з позовної заяви, з позивачами перебувають у неприязних відносинах, до серпня 2023 року ніхто не звертався з претензіями щодо залиття, ні до сім`ї відповідача, не зазгначалась вказана інформація в груповому чаті будинку, до якого приєднані позивачі та відповідач. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою сторін, пояснила, що про залиття квартири позивачів не знала до моменту поки про це не запитав відповідач. Такої інформації також не було і в спільному чаті групи співмешканців будинку. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою сторін, пояснила, що у будинку проживає з 2002 року, нічого не знала про залиття відповідачем будь-кого. З позивачем [PERSON] перебуває у неприязних стосунках. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою сторін по справі, пояснила, що з сім`єю позивачів перебуває у неприязних відносинах, оскільки останні є конфліктними людьми. Звернень від сусідів щодо залиття у 2022 році не було. Після проведення ремонтних робіт у квартирі [PERSON] , позивач [PERSON] звинуватила свідка у завданні шкоди її квартирі, внаслідок таких ремонтних робіт, та зазначила, що [PERSON] та її чоловік повинні відшкодувати таку шкоду, однак жодної шкоди діями свідка позивачам завдано не було. Позивач [PERSON] надала пояснення як свідок та зазначила, що є власником квартири, основне залиття у такій квартирі було у квітні 2022 року, згодом повторилось восени в листопаді, після чого була пошкоджена електропроводка, пропало світло, попадала плитка, залило шпалери, на стелі з`явились плями та тріщини. У зв`язку з цим зверталась до обслуговуючої компанії, однак така не працювала у зв`язку з початком війни, у приміщенні були лише чергові. Донька [PERSON] зверталась до відповідача з приводу залиття квартири, останній повідомив, що знає про залиття, однак більше не виявив бажання спілкуватись, не впустивши до своєї квартири та зачинивши двері. Відповідач [PERSON] надав пояснення як свідок та повідомив, що категорично заперечує проти задоволення позову, ніколи в житті не вчиняв дій щодо залиття квартир. З першого дня проживання у квартирі виник конфлікт з позивачкою, а згодом остання неодноразово зверталась до органів поліції зі скаргами на дії відповідача. Про залиття квартири позивачів дізнався з позовної заяви.Також повідомив, що ні позивачі, ні представники обслуговуючої компанії не звертались до нього після залиття квартири позивачів, на огляд квартири позивачів. Експертом відповідач також не був запрошений, у спільній групі чату співмешканців будинку «Хатинка», не було жодних повідомлень про залиття квартири позивачів. Ні за результатами огляду працівниками ЖЕКУ, ні за результатами огляду квартири експертом, не було виявлено жодних слідів залиття, жодних несправностей в роботі техніки відповідача не було. Судовий експерт ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» Малий О.В. повідомив, що визнання осіб винними у вчиненні будь-яких дій не входить до компетенції судового експерта, ознак залиття квартири з іншої квартири, окрім як квартири [ADDRESS] , не було, характер розповсюдження пошкоджень у квартирі [ADDRESS] свідчить про вологе потрапляння з квартири зверху, рідина могла потрапити з будь-якого джерела, будь-яких ознак залиття в квартирі [ADDRESS] оглядом виявлено не було, джерело залиття не встановлено, наслідком затоплення, які зафіксовано в квартирі [ADDRESS] , теоретично могла бути аварія на загальному стояку, яка здійснилася у 2019 році, експерт зазначив, що не може однозначно стверджувати, що джерелом залиття квартири позивачів є квартира поверхом вище, тобто з квартири належної відповідачу. Ухвалою суду від 03.02.2025 у справі призначено експертизу з метою визначення дійсної вартості ремонтно-будівельних робіт необхідних для усунення пошкоджень викликаних залиттям квартири [ADDRESS] , провадження у справі на час проведення такої експертизи зупинено (т. 3 а.с. 42-43). 26.05.2025 до суду надійшов висновок експерта №Т875/05-2025 від 26.05.2025 за результатами проведеної вказаної експертизи, у зв`язку з чим ухвалою суду від 03.06.2025 провадження у справі поновлено (т. 3 а.с. 81-104). Так, відповідно до висновку експерта №Т875/05-2025 від 26.05.2025 за результатами проведеної вказаної експертизи, дійсна вартість ремонтно-будівельних робіт, необхідних для усунення пошкоджень, викликаних залиттям квартири [ADDRESS] , з урахуванням зафіксованих пошкоджень, викладених в наданих на дослідження матеріалів, складає 19360, 00 грн. 20.08.2025 представником позивачів, адвокатом Невеською О.О., подано до суду заперечення та письмові пояснення, які підтримані в судовому засіданні, в яких представник позивачів зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та не погоджується з висновком експерта Малого О.В. №Т875/05-2025 від 26.05.2025, оскільки такий висновок містить велику кількість порушень вимог закону і складений лише на основі документів без проведення обстеження приміщень квартири [ADDRESS] , без врахування матеріалів цивільної справи №295/8356/23. При цьому, адвокат зазначила, що висновком експерта [PERSON] №15-04-2023 від 02.05.2023 було встановлено розмір завданої позивачам матеріальної шкоди, що становить 148957, 00 грн. У таких запереченнях та письмових поясненнях адвокат просила, крім дублювання позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди, визнати висновок експерта Малого О.В. N? T875/05-2025 від 26.05.2025 необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам абз. 4 п. 2.3 розділу II, абз.4 п.2.1 розділу II, Абзаци 9-10 пункту 4.12 розділу IV, п.14 розд. ІІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 N? 53/5 та Методичним рекомендаціям з визначення причин залиття та розміру шкоди при розрахунках вартості відновлювального ремонту, визнати дії відповідача такими, що не відповідають принципу добросовісності (письмові пояснення долучені до матеріалів справи Т. 3 а.с. 111-116). В судовому засіданні представник відповідача, адвокат Сірач В.П., зазначив, що акт огляду від 01.02.2023 складено з порушенням вимог нормативних правил, що виключає його доказову силу. Згідно з п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року N?76 та додатку N?4 у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Акт складається комісією у складі: головного виконавця послуг, голови комісії, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехніка, представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та гарячого водопостачання, також в акті чітко зазначаються причини залиття та висновки і рекомендації комісії про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду. При цьому з актом ознайомлюються мешканці квартир, які мають відношення до складеного акту. Відповідача не було ознайомлено з таким актом, як і не було зафіксовано відмову щодо ознайомлення з ним. В частині спростування винної поведінки відповідача зазначив, що саме відповідач наполягав на проведені будівельно-технічних експертиз для встановлення причини залиття і дійсного розміру шкоди. Відповідно до висновку судового експерта не встановлено, що джерелом залиття могла бути саме квартира відповідача. Крім того, наголосив, що опитаний в судовому засіданні експерт підтвердив, що не може точно визначити джерело залиття та обставини затоплення, в той же час спростував доводи позивачів щодо обсягу завданої шкоди та можливих наслідків, підтвердив факт сприяння [PERSON] в огляді квартири [ADDRESS] , який в добровільному порядку дозволив демонтаж напольного покриття в квартирі відповідача, та категорично заперечив причино-наслідковий зв?язок з відшаруванням кахельної плитки та факт залиття з квартири відповідача та вказав що, з технічної точки зору відшарування шпалер, зафіксовані в квартирі позивача, могли виникнути і під дією води, якщо її наносити всередині квартири на стелю і шпалери. Зазначив, що висновок наданий позивачем побудований на його поясненнях та містить ряд припущень, що також було підтверджено експертом при допиті. Доказ з висновками «ймовірно» не може слугувати належним доказом вини відповідача. Висновки експерта, які містять припущення («ймовірно», «можливо»), не є належними доказами вини відповідача та не підтверджують причинно-наслідковий зв?язок. Посилався на правову позицію Верховного Суду в справі N? 335/12120/15 (21.10.2019), а саме що для відшкодування шкоди необхідно довести шкоду, протиправну поведінку та причинно-наслідковий зв?язок. Посилався на практику Верховного Суду за 2018-2020, а саме на те, що акт про залиття є первинним документом, але його доказова сила залежить від дотримання вимог, зокрема склад комісії, причини, винна особа (письмові пояснення долучені до матеріалів справи Т. 3 а.с. 177-179). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором обміну 21.06.2002 року( Т.1 а.с 34-35). Право власності відповідача [PERSON] на квартиру [ADDRESS] підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно № 333965352 від 30.05.2023 ( Т.1а.с.59) Позивачі стверджують, що в листопаді 2022 ( точної дати не вказано) відбулось залиття їх квартири з вини відповідача, який є власником квартири [ADDRESS] , внаслідок чого позивачам завдано шкоди. При цьому зазначають що основне залиття мало місце в квітні 2022 та листопаді 2022. Крім того, наголошували, що відбувались неодноразові залиття починаючи з 2017 року, в 2019- 2020 роках. Відповідно положень ст. 22 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди внаслідок порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрата, яку особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування в меншому або більшому розмірі. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України , майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особи, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У відповідності до роз`яснення, які відповідають у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.92 року за N 6 , розглядаючи позов про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина особи. У статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечити його схоронність, провести за рахунок поточного та капітального ремонту. Положеннями ст. 177 ЖК України встановлено, що громадяни, зобов`язані забезпечувати охорону житлових будинків, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання. Позивачами до матеріалів справи долучено акт у від 01.02.2023 зі змісту якого вбачається, що в квартирі [ADDRESS] проведено комісійне обстеження та виявлено несвіжі сліди затоплення, визначено приміщення та пошкодження в них, які стались внаслідок залиття. В акті вказано, що затоплення сталось зі строни мешканців квартири [ADDRESS] та станом на 01.02.2023 причину затоплення вияснити не можливо. Акт підписаний головним інженером [PERSON] та майстрами дільниці [PERSON] та [PERSON] , затверджений директором ТОВ «КК Домком -Житомир» Івановим Є. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. При цьому з актом ознайомлюються мешканці квартир, які мають відношення до складеного акту. Суд вважає акт від 01.02.2023 недостовірним доказом виходячи з наступного: - акт не містить чіткої дати залиття, а саме зазначено лише місць та рік; - акт складено майже через три місяці після вказаної позивачем дати події залиття; -доказів про те, що позивачів та відповідача було ознайомлено з таким актом суду не надано, як і не надано доказів про те, що вказаний акт складався в присутності вказаних осіб; -представників організації (підприємства), які згідно з укладеною угодою обслуговують внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання до складання акту не залучено; - зі змісту акта не можливо визначити причину залиття; Твердження позивачів, про те, що до обстеження запрошувались власники квартири з якої ймовірно сталось залиття не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, відомості про намір повідомити власника кв. [ADDRESS] та відомості про його відмову в прийнятті участі в обстеженні наслідків залиття не підтверджені належними та допустимими доказами. За таких обставин суд не приймає до уваги акт від 01.02.2023 про залиття квартири позивачів. Позивачами долучено до матеріалів справи висновок експерта № 15-04-2023 від 02.05.2023 за результатами проведення будівельно технічного дослідження. На вирішення експерта поставлено питання щодо визначення розміру завданої матеріальної шкоди оздобленню приміщень квартири за адресою [ADDRESS] . Зі змісту висновка вбачається, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдивий висновок, проте відсутні відомості що вказаний висновок складається для суду. В висновку зазначено, що 25 квітня 2023 експертом проведено натурне обстеження об`єкта дослідження приміщення квартири [ADDRESS] в присутності [PERSON] ( Т. 1 а.с.38-56). Суд не приймає до уваги висновок експерта № 15-04-2023 від 02.05.2023 з тих підстав, що останній не містить відомостей про те, що складений для подачі до суду; обстеження квартири [ADDRESS] , експертом проводилось без присутності відповідача [PERSON] ; висновок містить перелік пошкоджень квартири [ADDRESS] , які зафіксовані саме станом на 25.04.2023 на день проведення обстеження, за сплином 5 місяців з дати ймовірного залиття, пошкодження зазначені в висновку різняться з пошкодженнями які зафіксовані в акті від 01.02.2023, а саме в висновку експерта зазначено про пошкодження підвісної стелі та підлоги у коридорі, пошкодження стелі та підлоги у ванній і т.д.( Т. 1 а.с. 41), проте такі пошкодження не зафіксовані в акті від 01.02.2023; експертом не встановлювався час завданих пошкоджень; експерту не надано на дослідження документи щодо попередніх затоплень, документи про обсяг попередніх пошкоджень, про проведені ремонтні роботи після попередніх затоплень( з пояснень сторони позивачів залиття відбуваються тривалий час періодично, починаючи з 2017 року, зокрема в 2019, 2020 роках, та в подальшому в квітні 2023 року); перед експертом не ставилось питання про визначення обсягу пошкоджень, які могли статись в наслідок залиття яке відбулось саме в листопаді 2022; експертом досліджувалось лише одне питання щодо розміру завданої матеріальної шкоди оздобленню приміщень у наслідок їх залиття станом на час проведення досліджень, проте не зазначено на час якого саме залиття (дату); причини залиття в листопаді 2022 експертом не встановлювались. За таких обставин, суд визнає висновок експерта № 15-04-2023 від 02.05.2023 недостовірним доказом. [PERSON] 07.08.2023 звертався до директора ТОВ «Керуюча Компанія «Домком Житомир» з заявою про обстеження відсутності несправностей систем водопостачання та водовідведення, реконструкції, перегородок в зв`язку з подачею заяви жителів квартири [ADDRESS] по затопленню, якого на думку відповідача не було( Т.1 а.с.101). 16.08.2023 ТОВ «Керуюча Компанія «Домком Житомир» повідомлено, що візуальним оглядом квартири [ADDRESS] несправності, втручання в конструктивні елементи та мережі систем водопостачання та водовідведення не виявлено, долучено відповідний акт обстеження( Т. 1 а.с.112-113). 11.08.2023 ТОВ «Керуюча Компанія «Домком Житомир» складено довідку про те, що протягом листопада 2022 співвласники квартири [ADDRESS] з заявами про обстеження їх квартири у зв`язку з затопленням не зверталися.( Т. 1 а.с.102). Житомирське районне управління поліції ГУНП в Житомирській області на адвокатський запит надало відповідь від 11.08.2023, що в листопаді 2022 звернення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] щодо залиття належної їм квартири до управління не надходили( Т.1 а.с.103). Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Це узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 27.05.2021 по справі № 761/12945/19 (провадження № 61-15575ск20). Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди (глава 82 ЦК України) є склад цивільного правопорушення, його елементи: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вини (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина 2 статті 1192 ЦК України). З метою встановлення причини залиття та дійсного розміру шкоди призначалась будівельно-технічна експертиза. Згідно висновку експерта №731/02-2024від 01.02.2024 ( Т.1 а.с.213-237) за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи експертом надано відповіді на поставлені судом питання та складено наступні висновки: 1. Технічною причиною залиття квартири [ADDRESS] , являється витік рідини, що потрапляла зверху, з боку приміщень або суміжних конструктивних складових вищерозташованої квартири [ADDRESS] . 2. Визначення дати (періоду) залиття квартири [ADDRESS] , станом на дату проведення дослідження, не вбачається за можливе у зв?язку з невизначеним розривом у часі з моменту виникнення зазначеного залиття до часу натурного обстеження експертом, а також внаслідок відсутністю відомостей про дату події, які мали бути відображені у акті від 01.02.2023, що складений ТОВ «КК ДОМКОМ-Житомир». 3. З урахуванням обставин, відображених в акті від 01.02.2023, який складено ТОВ «КК» ДОМКОМ-Житомир», залиття квартири [ADDRESS] , відбулось з боку вищерозташованої квартири [ADDRESS] . 4. Враховуючи місця концентрації виявлених дефектів оздоблення, а також інформацію про залиття, яку в усній формі було озвучено співвласником квартири [ADDRESS] [PERSON] під час обстеження, можливо припустити, що залиття квартири [ADDRESS] відбулось з боку розташування санітарного блоку (ванна та туалет) вищерозташованої квартири [ADDRESS] (туалет/ванна кімната). 5. Ознак залиття на оздоблювальних поверхнях, а також слідів нещодавнього проведення ремонтних робіт на водоносних інженерних мережах квартири [ADDRESS] , станом на дату проведення натурного обстеження виявлено не було. Суд не приймає вказаний висновок до уваги, оскільки останній містить неоднозначні твердження з боку приміщень або суміжних конструктивних складових вищерозташованої квартири [ADDRESS] , не містить чітких причин залиття квартири [ADDRESS] , містить припущення "що залиття квартири [ADDRESS] відбулось з боку розташування санітарного блоку (ванна та туалет) вищерозташованої квартири [ADDRESS] (туалет/ванна кімната)", таким чином не вказує на чітку причину залиття. За таких обставин, даним висновком вина відповідача в завданні шкоди внаслідок залиття не доведена. Згідно ст. 76 ЦПК України докази встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» («J. K. AND OTHERS v. SWEDEN») зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Пріоритет у доказуванні надається не тому хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17. Сторона позивачів під час розгляду справи неодноразово наголошувала, що залиття квартири відбувалось неодноразово раніше, доказів про причини попередніх затікань та встановлення вина відповідача щодо попередніх затоплень суду не надано. Твердження позивачів та встановлення пошкоджень станом на 25.04.2023, не може в повній мірі свідчити, що весь зафіксований в акті та в висновку експерта № 15-04-2023 від 02.05.2023 обсяг пошкоджень міг статись в наслідок залиття, яке відбулось саме в листопаді 2022, а не під час попередніх затоплень, з визначенням їх винуватців. Позивачем не надано суду доказів про те, що в період з 2017 року по час залиття, не проводились ремонтні роботи мереж водопостачання та водовідведення, мереж опалення для встановлення дійсних причин залиття та винних осіб. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про те, що залиття квартири [ADDRESS] в листопаді 2022 року сталось внаслідок неправомірних та винних дій вчинених власником квартири [ADDRESS] - [PERSON] . З пояснень позивачів, залиття квартири [ADDRESS] відбувались неодноразово в період з 2017 року, в 2019 році, в листопаді 2022, в квітні 2023 (більш точних дат не встановлено), доказів щодо попередніх пошкоджень та винних осіб в їх завданні суду не надано, як наслідок неможливо встановити дійсний обсяг завданих пошкоджень, які завдані в листопаді 2022. Суду не надано належних та достовірних доказів, що залиття квартири позивачів, відбувалось саме з квартири відповідача в період з 2017 року по листопад 2022. Акт комісійного обстеження залиття квартири [ADDRESS] складений 01.02.2023 з значним проміжком часу, без визначення причин залиття, без присутності винних осіб та визнаний судом недостовірним доказом. Факт залиття квартири позивачів саме з квартири відповідача в листопаді 2022 не підтверджений іншими належними та допустимими доказами, таким чином відсутній безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями відповідача та шкодою. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: dismissed