Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі Позивач, ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до з позовом до [PERSON] (далі Відповідач, [PERSON] ), у якому просить стягнути з Відповідача заборгованість за кредитними договорами у розмірі 48626,41 грн, а саме: за договором позики №73446788 в розмірі 16265,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 525,00 грн - сума заборгованості за відсотками; ??9990,00 грн - сума заборгованості за пенею; 750,00 грн - комісія за надання позики; за угодою про надання кредиту «Рефінансування» №1367 від 09.08.2022 в розмірі 5491,75 грн, з яких: 4415,52 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 1076,23 грн - загальна заборгованість по відсоткам; за кредитним договором №002/12841215-SP від 10.01.2022 в розмірі 26869,66 грн, з яких: 15995,84 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 10873,82 грн загальна заборгованість по відсоткам; а також просить покласти на Відповідача судові витрати. Ухвалою від 13.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням Сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник Позивача просить провести розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. 04.02.2026 суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, розглянувши матеріали справи, встановив, що 25.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі - ТОВ «БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») та [PERSON] укладено договір позики №73446788 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за умовами якого останній отримує кредит у розмірі 5000,00 грн, строком на 30 днів, а також на умовах повернення та сплати відсотків. Відповідно до пункту 1 договору позики №73446788 від 25.09.2024 грошові кошти надаються шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника. 14.06.2021 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено договір факторингу №14/06/21 у відповідності до умов якого фактор - ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта - ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (ціна продажу) за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові грошові вимоги, строк виконання яких настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників. Перелік боржників, підстави виникнення право грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1 та є невід`ємною частиною договору. Додатковою угодою №48 від 21.02.2025 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 сторони погодили загальну суму прав вимоги, що відступається та ціну продажу згідно з реєстром боржників №43 від 21.02.2025. З платіжної інструкції №670 від 28.02.2025 вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило оплату ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за відступлення прав вимоги за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021. Відповідно до додатку №1 реєстру боржників №44 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №73446788 у розмірі 16265,00 грн. 09.08.2022 [PERSON] уклав із Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» (далі АТ «ТАСКОМБАНК») угоду про надання кредиту «Рефінансування» №1367 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за умовами якого отримує кредит у розмірі 4415,52 грн на умовах строковості та його повернення. Згідно з умовами пунктів 2.3, 2.4., 3.1 угоди про надання кредиту «Рефінансування» №1367 від 09.08.2022 за користування кредитом застосовується процентна ставка, строк кредиту 12 місяців, кошти надаються банком у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок клієнта [NUMBER] . 26.05.2025 АТ «ТАСКОМБАНК» уклало з ТОВ «ФК «ЄАПБ» договір факторингу №НІ/11/30-Ф, за умовами якого фактор - ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) клієнту - АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення. Перелік боржників, підстави виникнення право грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1 та є невід`ємною частиною договору. З платіжної інструкції №22818 від 26.05.2025 вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило оплату АТ «ТАСКОМБАНК» за відступлення прав вимоги за договором факторингу №НІ/11/30-Ф від 26.05.2025. Відповідно до додатку №1 реєстру прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №1367 у розмірі 5491,75 грн, а також згідно з додатком №1 реєстру прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №002/12841215-SP у розмірі 26869,66 грн Позивач у позовній заяві зазначив, що Відповідач уклав договір із АТ «ТАСКОМБАНК» кредитний договір №002/12841215-SP від 10.01.2022 строком на 365 днів. Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до норм статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Разом із цим, частиною першою статті 510 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Частиною першою статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховним Судом зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо). Разом з цим, Верховний Суд наголошує на тому, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (постанова Верховного Суду від 12.10.2023 у справі № 308/3956/15-ц). Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положенням Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом. Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 серпня 2023 року у справі № 206/3009/15 (провадження № 61-5576св23). Позивач, як сторона на яку покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, не надав первинного документу з якого вбачалося б, що на виконання зобов`язань за кредитними договорами №73446788 від 25.09.2024, угодою про надання кредиту «Рефінансування» №1367 від 09.08.2022 надано кредитні кошті у зазначених в них розмірах, у зв`язку з чим суд встановив відсутність доказів на підтвердження отримання Відповідачем кредитних коштів. Разом з цим, суд не знайшов підтвердження укладення 10.01.2022 Відповідачем з АТ «ТАСКОМБАНК» кредитного договору №002/12841215-SP, оскільки такий договір відсутній в матеріалах справи, а наданий розрахунок за договором №002/12841215-SP не підтверджує існування за ним зобов`язань. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про недоведеність Позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності були б достатніми для задоволення позовних вимог, що має наслідком відмову у позові повністю. Судові витрати, у відповідності до статті 141 ЦПК України, покладаються на Позивача.

Outcome: dismissed