Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Адвокат Дирбавка Р.М. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та просить визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги представник [PERSON] мотивував тим, що постановою державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 26 листопада 2024 р. № 1989/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері на житловий будинок [ADDRESS] . Зазначена постанова обґрунтована тим, що документ, який підтверджує право власності на даний житловий будинок, виданий голові колгоспного двору [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була його дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав, що позбавляє нотаріуса можливості визначити частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору та, відповідно, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Згідно свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Городенківської районної ради 22.01.1990, та виписки з інвентаризаційних матеріалів від 17.09.2024 № 11329, житловий будинок [ADDRESS] , належав на праві особистої власності колгоспному двору, головою був [PERSON] . Назва [ADDRESS] перейменовувалася із назви вулиці Леніна, адресний номер будинку не змінювався. За господарством по [ADDRESS] закріплена земельна ділянка площею 0,09 га. Відповідно до ст. 112 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини. Згідно з ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, а також три роки до цієї дати, були співвласниками у рівних частках у праві спільної власності на майно колгоспного двору. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Станом на 15.04.1991 у домогосподарстві по [ADDRESS] проживали і були зареєстровані: голова двору [PERSON] , 1903 р.н., дружина [PERSON] , 1904 р.н., дочка [PERSON] , 1937 р.н., зять [PERSON] , 1937 р.н., внук [PERSON] , 1968 р.н., внучка [PERSON] , 1970 р.н. Позивачка у період з 01 вересня 1990 року по 25 червня 1993 року навчалася у Харківському ордена «Знак Пошани» електромеханічному технікумі транспортного будівництва. Голова колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] у с. Семенівка Городенківського району Івано-Франківської області. На день його смерті у житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані і проживали: дружина [PERSON] , 1904 р.н., дочка [PERSON] , 1937 р.н., зять [PERSON] , 1937 р.н., внук [PERSON] , 1968 р.н., внучка [PERSON] , 1970 р.н., внучка [PERSON] , 1973 р.н. Спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця [PERSON] є його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, однак не оформила документи про спадкування. [PERSON] померла [INFO] . Спадкоємцем за законом після її смерті є її дочка [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 20.02.2024 у справі № 342/1253/23, що набрало законної сили 22.03.2024, встановлено факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , як дочкою та батьком, а також встановлено факт реєстрації шлюбу 21 лютого 1959 року у Семенівській сільській раді Обертинського району Станіславської області, відповідний запис за № 1 від 21 лютого 1959 року в книзі записів актів громадянського стану про одруження, між [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] померла [INFO] . На день її смерті у житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані і проживали: дочка [PERSON] , 1970 р.н., дочка [PERSON] , 1973 р.н. Згідно заповіту від 24 вересня 2013 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій за № 11, [PERSON] належний на праві особистої власності жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , земельну ділянку, земельний пай, усе інше майно та цінні папери заповіла дочці [PERSON] . Позивачка є спадкоємцем майна, яке належало [PERSON] та визначене в заповіті. До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами підтверджується, що вказане домоволодіння складається із: А) житлового будинку, 1928 року спорудження, площею 59,2 кв. м; В) літньої кухні, 1979 року спорудження; Г) комори, 1985 року спорудження; Д) стайні, 1965 року спорудження; Ж) вбиральні, 1990 року спорудження; З) стодоли, 1965 року спорудження; К) сараю, 1970 року спорудження; Л) сараю, 1970 року спорудження; М) сараю, 1965 року спорудження; Н) сараю, 1990 року спорудження; П) майстерні, 1990 року спорудження; Р) гаражу, 1970 року спорудження та С) сараю, 1990 року спорудження. Ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] згідно звіту про вартість об`єкта оцінки станом на 05.02.2025 становить 148 000 грн. Відомості про реєстрацію, обмеження права власності, інші речові права, іпотеки та обтяження на будинок, що розташований за вищевказаною адресою, відсутні. Ухвалою суду від 27.03.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. 24.06.2025 адвокат Романенко Є.О. через систему «Електронний суд» звернувся до суду із зустрічним позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та просить: визнати поважними причини пропуску строку на подання зустрічної позовної заяви, прийняти до розгляду зустрічну позовну заяву; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Також, адвокат Романенко Є.О. 24.06.2025 через систему «Електронний суд» звернувся до суду із зустрічним позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та просить: визнати поважними причини пропуску строку на подання зустрічної позовної заяви, прийняти до розгляду зустрічну позовну заяву; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Зустрічні позови мотивовані тим, що станом на 15.04.1991 у домогосподарстві по [ADDRESS] , яке було колгоспним двором, проживали і були зареєстровані: голова двору [PERSON] , 1903 р.н., дружина [PERSON] , 1904 р.н., дочка [PERSON] , 1937 р.н., зять [PERSON] , 1937 р.н., внук [PERSON] , 1968 р.н., внучка [PERSON] , 1970 р.н. Голова колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] . Отже, право власності на спірний житловий будинок належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частці, як членам колгоспного двору. Ухвалами суду від 24.06.2025 зустрічні позовні заяви залишено без руху із зазначенням недоліків зустрічних позовних заяв, способу і строку їх усунення. Ухвалою суду від 17.07.2025 [PERSON] поновлено строк на подання зустрічної позовної заяви, зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою суду від 17.07.2025 [PERSON] поновлено строк на подання зустрічної позовної заяви, звільнено [PERSON] від сплати судового збору за подання до суду зустрічної позовної заяви майнового характеру, зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. 31.07.2025 адвокат Дирбавка Р.М. через систему «Електронний суд» надіслав до суду відзиви на зустрічні позовні заяви, де зазначив, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. За даними погосподарської книги № 5 в домогосподарстві по [ADDRESS] станом на 15.04.1991 проживали і були зареєстровані: голова двору [PERSON] , 1903 р.н., дружина [PERSON] , 1904 р.н., дочка [PERSON] , 1937 р.н., зять [PERSON] , 1937 р.н., внук [PERSON] , 1968 р.н., внучка [PERSON] , 1970 р.н. Позивачка за первісним позовом [PERSON] у період з 01 вересня 1990 року по 25 червня 1993 року навчалася у Харківському ордена «Знак Пошани» електромеханічному технікумі транспортного будівництва, а отже не втратила право на частку у майні колгоспного двору. Виходячи із кількості членів зазначеного колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року, кожному члену цього двору належало по 1/7 частці в його майні. На час смерті [PERSON] , який помер [INFO] , разом з ним були зареєстровані і проживали: дружина [PERSON] , 1904 р.н., дочка [PERSON] , 1937 р.н., зять [PERSON] , 1937 р.н., внук [PERSON] , 1968 р.н., внучка [PERSON] , 1970 р.н., внучка [PERSON] , 1973 р.н. Частку в майні колгоспного двору померлого [PERSON] успадкувала за законом його дружина [PERSON] , після чого її частка склала 2/7. На час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , разом з нею були зареєстровані і проживали: дочка [PERSON] , 1937 р.н., зять [PERSON] , 1937 р.н., внук [PERSON] , 1968 р.н., внучка [PERSON] , 1970 р.н., внучка [PERSON] , 1973 р.н. Частку в майні колгоспного двору померлої [PERSON] успадкувала за законом її дочка [PERSON] , після чого її частка склала 3/7. На час смерті [PERSON] , який помер [INFO] , разом з ним були зареєстровані і проживали: дружина [PERSON] , 1937 р.н., дочка [PERSON] , 1970 р.н., дочка [PERSON] , 1973 р.н. Частку в майні колгоспного двору померлого [PERSON] успадкувала за законом його дружина [PERSON] , після чого її частка склала 4/7. На час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , разом з нею були зареєстровані і проживали: дочка [PERSON] , 1970 р.н., дочка [PERSON] , 1973 р.н. [PERSON] є спадкоємицею частки у майні колгоспного двору за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] у розмірі 4/7. Також їй належить частка у майні колгоспного двору у розмір 1/7. Таким чином, після смерті [PERSON] частки у майні колгоспного двору становили: [PERSON] - 1/7, [PERSON] - 1/7, [PERSON] - 5/7. Отже, позовні вимоги позивачів за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] про визнання за кожним з них права власності на 1/3 частки у майні колгоспного двору представник позивачки-відповідачки адвокат Дирбавка Р.М. вважає безпідставними, необґрунтованими, тому просить в задоволенні позовних вимог за зустрічними позовами [PERSON] та [PERSON] відмовити в повному обсязі. 12.08.2025 представник відповідачів-позивачів [PERSON] , [PERSON] адвокат Романенко Є.О. через систему «Електронний суд» надіслав до суду відповіді на відзиви, де зазначив, що не визнає доводи представника позивачки-відповідачки [PERSON] адвоката Дирбавки Р.М., оскільки відповідно до ч.1 ст.563 ЦК УРСР в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. У зв`язку з цим просить задовольнити вимоги зустрічних позовних заяв у повному обсязі. Ухвалою суду від 15.09.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Судові засідання для розгляду справи по суті були призначені на 06.10.2025, 21.10.2025, 05.11.2025, 26.11.2025, 10.12.2025, 05.01.2026, 22.01.2026, 26.01.2026 та на 03.02.2026. У судове засідання, призначене на 06.10.2025, прибули представник позивачки-відповідачки адвокат Дирбавка Р.М. та представник відповідачів-позивачів адвокат Романенко Є.О. У судовому засіданні представник позивачки-відповідачки [PERSON] адвокат Дирбавка Р.М. підтримав позовні вимоги [PERSON] та відзиви на зустрічні позовні заяви з наведених у позові та відзивах підставах, зустрічні позови не визнав, первісний позов просив задовольнити, у задоволенні зустрічних позовів відмовити. Суду пояснив, що всі члени колишнього колгоспного двору, які проживали у колгоспному дворі за три роки до 15.04.1991, мають частку у колгоспному дворі. Представник відповідачів-позивачів [PERSON] , [PERSON] адвокат Романенко Є.О. підтримав зустрічні позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] та відповіді на відзиви з наведених у зустрічних позовах та відповідях на відзиви підставах, зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] просив задовольнити повністю, первісний позов частково. У зв`язку із початком іншої справи у судовому засіданні 06.10.2025 було оголошено перерву. Судові засідання, призначені на 21.10.2025, 05.11.2025 та на 26.11.2025, були відкладені у зв`язку із неявкою сторін та їх представників, які про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У судове засідання, призначене на 10.12.2025, прибули представник позивачки-відповідачки [PERSON] адвокат Дирбавка Р.М. та представник відповідачів-позивачів [PERSON] , [PERSON] адвокат Романенко Є.О. За клопотанням представника позивачки-відповідачки адвоката Дирбавки Р.М. у судовому засіданні було оголошено перерву. Судове засідання, призначене на 05.01.2026, було відкладено за клопотанням представника позивачки-відповідачки [PERSON] адвоката Дирбавки Р.М. Судове засідання, призначене на 22.01.2026, було відкладено у зв`язку із неявкою сторін та їх представників, які про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Судове засідання, призначене на 26.01.2026, було відкладено у зв`язку із неявкою відповідачів-позивачів [PERSON] , [PERSON] та їх представника - адвоката Романенка Є.О., які про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У судове засідання, призначене на 03.02.2026, сторони та їх представники не з`явилися. Представник позивачки-відповідачки [PERSON] адвокат Дирбавка Р.М. 26.01.2026 та 03.02.2026 через систему «Електронний суд» надіслав до суду заяви про проведення судових засідань за його відсутності та за відсутності [PERSON] , вказавши, що заявлені позовні вимоги підтримують, просять задовольнити в повному обсязі. Представник відповідачів-позивачів [PERSON] , [PERSON] адвокат Романенко Є.О. 28.01.2026 через систему «Електронний суд» надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дії представників сторін не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про закінчення розгляду справи за відсутності учасників справи та їх представників. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу 21.10.2025, 05.11.2025, 26.11.2025, 05.01.2026, 22.01.2026, 26.01.2026 та 03.02.2026 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У Постанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено, що згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч.5 ст.268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін. Суд, заслухавши 06.10.2025 вступне слово представника позивачки-відповідачки [PERSON] адвоката Дирбавки Р.М., представника відповідачів-позивачів [PERSON] , [PERSON] адвоката Романенка Є.О., дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період з 31.01.1966 по 19.01.1996 регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56. Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання законної сили ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 22 січня 1990 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 247 від 13 грудня 1989 р., вбачається, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Даний жилий будинок зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації та записаний в реєстрову книгу за реєстровим № 54. Вулицю Леніна у с. Семенівка перейменовано на вулицю Галицька, адресний номер житлового будинку не змінювався, що стверджується копією довідки № 350, виданої 12.06.2024 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 11329 від 17.09.2024, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012, свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 54 за [PERSON] , як головою колгоспного двору, зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 22.01.1990 на підставі рішення цього ж виконкому № 247 від 13.12.1989. Верховний Суд у постановах від 03 травня 2022 року в справі № 520/5386/15-ц, від 22 листопада 2023 року в справі № 689/1693/20 та ін. зазначив, що колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовували майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. 15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном. Положення статей 17, 18 зазначеного Закону щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за правовими нормами, які регулювали питання права власності цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, які втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в навчальному закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК Української РСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам (частина перша статті 112 ЦК Української РСР). У частині другій статті 123 ЦК Української РСР передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Отже, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору в складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини (постанови Верховного Суду від 28 листопада 2018 року в справі № 688/21/17-ц, від 08 квітня 2020 року в справі № 454/1187/17-ц). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. За змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалася залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Члени колгоспу, які працювали у міжгосподарських організаціях, відносилися до суспільної групи колгоспників. Копіями витягів з погосподарських книг Раковецької сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки, виданих Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, підтверджується, що суспільна група господарства, розташованого по [ADDRESS] , - колгоспний двір, членами колгоспного двору були: - у 1986-1990 роках: голова сім`ї [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] , 19.03.1984 вибув на роботу в м. Івано-Франківськ, внука [PERSON] , [INFO] , 01.03.1985 вибула на роботу в м. Кишинів, внук [PERSON] , [INFO] , 12.09.1985 вибув на навчання в СПТУ м. Коломия, повернувся 02.02.1989, внучка [PERSON] , [INFO] , вибула на роботу в м. Івано-Франківськ, внучка [PERSON] , [INFO] , 01.09.1990 вибула на навчання в м. Харків; - у 1991-1995 роках: голова сім`ї [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] , внучка [PERSON] , [INFO] , внучка [PERSON] , [INFO] , 01.09.1990 вибула на навчання в м. Харків, повернулася 15.10.1993. Проте, зі змісту довідки № 03, виданої 08.01.2026 Городенківською міською радою, вбачається, що дані з погосподарської книги за 1986-1990 роки села Семенівка по особовому рахунку [NUMBER] є помилковими, а саме: по батькові [PERSON] , [INFO] , помилково зазначено « [PERSON] »; прізвище та ім`я [PERSON] , [INFO] , помилково зазначено « [PERSON] »; прізвище [PERSON] , [INFO] , помилково зазначено « [PERSON] » та місяць її народження помилково зазначено «10». Також допущено помилки у погосподарській книзі за 1991-1995 роки села Семенівка по особовому рахунку [NUMBER] , а саме: прізвище [PERSON] , [INFO] , помилково зазначено « [PERSON] »; прізвище [PERSON] , [INFO] , помилково зазначено « [PERSON] » та місяць її народження помилково зазначено «10». Крім того, судом взято до уваги те, що згідно словника власних імен людей жіноче ім`я «Степанія» є фонетичною модифікацією імені «Стефанія». Відповідно до ч.1 ст.563 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Померлих до 1 липня 1990 року членів даного колгоспного двору судом не встановлено. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли введений в дію Закон України «Про власність», у зв`язку з чим правового значення буде мати належність членів до колгоспного двору саме на цю дату. Всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 22 січня 2019 року у справі № 713/1310/17-ц. Станом на 15.04.1991 у господарстві по [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: голова господарства [PERSON] , 1903 р.н., дружина [PERSON] , 1904 р.н., дочка [PERSON] , 1937 р.н., зять [PERSON] , 1937 р.н., внук [PERSON] , 1968 р.н., внучка [PERSON] , 1970 р.н., що підтверджується копією довідки № 25, виданою 04.02.2025 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради згідно даних по господарської книги № 5. Згідно копії диплома серії [NUMBER] , виданого 25 червня 1993 року, позивачка-відповідачка [PERSON] у 1990 році вступила до Харківського ордена «Знак Пошани» електромеханічного технікуму транспортного будівництва і в 1993 році закінчила повний курс названого технікуму. Отже, станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] також була членом колгоспного двору, розташованого по [ADDRESS] , та не втратила право на частку в його майні, оскільки в цей час навчалася в навчальному закладі. З наведеного слідує, що житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/7 кожному, як членам колишнього колгоспного двору, які не втратили права на частку в його майні. Голова колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] у с. Семенівка Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 17 від 04 листопада 1991 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 листопада 1991 року Раковецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] помер до 01.01.2004, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; разом з ним проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON] , 1904 р.н., зять [PERSON] , 1937 р.н., дочка [PERSON] , 1937 р.н., внук [PERSON] , 1968 р.н., внучка [PERSON] , 1970 р.н., внучка [PERSON] , 1973 р.н., що підтверджується копією довідки № 913, виданої 23.12.2022 Городенківською міською радою Івано-Франківської області. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , були подружжям. Родинні відносини між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [PERSON] , як дочкою, батьком та матір`ю підтверджується копіями: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.09.1978, з якого слідує, що при реєстрації народження [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] »; свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 21 лютого 1959 р. Семенівською сільською радою Обертинського району Станіславської області, з якого вбачається, що [PERSON] у зв`язку із реєстрацією одруження змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис за № 1 від 21 лютого 1959 р. [PERSON] заповіту не вчиняв, що стверджується копією витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 1397788, виданого 22.09.2005 Городенківською районною державною нотаріальною конторою. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , які прийняли спадщину в рівних частках, оскільки фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено. Відповідно до ст.560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Із копії спадкової справи № 600/2005, наданої суду державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори, вбачається, що [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті батька [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, 22.09.2005 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на право на майновий пай, що належав спадкодавцю. Їй державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори 22.09.2005 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 2167, на право на пайовий фонд майна колективного с/г підприємства спілки селян «Червона Калина», належного померлому на підставі майнового сертифікату серії [NUMBER] , виданого 06 липня 2005 року. [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкодавця не зверталася. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить також 1/7 (2/14) частки житлового будинку [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала йому як члену колишнього колгоспного двору. Дружина спадкодавця - [PERSON] та його дочка [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, в рівних частках успадкували вищезгадану частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що становить по 1/14 частці, однак документи на дані частки спадкового майна не оформили. [PERSON] померла [INFO] у с. Семенівка Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 6 від 17 березня 1994 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17 березня 1994 року Раковецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Оскільки [PERSON] померла до 01.01.2004, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; разом з нею проживали та були зареєстровані: зять [PERSON] , 1937 р.н., дочка [PERSON] , 1937 р.н., внук [PERSON] , 1968 р.н., внучка [PERSON] , 1970 р.н., внучка [PERSON] , 1973 р.н., що підтверджується копією довідки № 168, виданої 13.06.2025 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради. [PERSON] заповіту не вчиняла. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено. Із копії спадкової справи № 601/2005, наданої суду державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори, вбачається, що [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті матері [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, 22.09.2005 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на право на майновий пай, що належав спадкодавцю. Їй державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори 22.09.2005 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 2168, на право на пайовий фонд майна колективного с/г підприємства спілки селян «Червона Калина», належного померлій на підставі майнового сертифікату серії ІВ-IV № 027190, виданого 06 липня 2005 року. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить також 3/14 частки житлового будинку [ADDRESS] , 2/14 (1/7) частки якого належала їй, як члену колишнього колгоспного двору, а 1/14 частки успадкована нею після смерті чоловіка [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом, однак документи на дану частку спадкового майна [PERSON] не оформила. [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, успадкувала після смерті матері [PERSON] 3/14 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташовані за вищевказаною адресою, однак документи на дану частку спадкового майна не оформила. Член колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] у віці 74 роки у с. Семенівка Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 10 від 18 червня 2010 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18 червня 2010 року Раковецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Оскільки [PERSON] помер після [INFO] , у вказаних правовідносинах суд застосовує норми Цивільного кодексу України 2003 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК України. За ст. ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Частина 1 ст.1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; разом з ним були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] , 1937 р.н., дочка [PERSON] , 1970 р.н., дочка [PERSON] , 1973 р.н., що підтверджується копією довідки № 79, виданої 07.03.2023 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , як дочкою та батьком, встановлено рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2024 року у справі № 342/1253/23 (провадження № 2-о/342/11/2024), що набрало законної сили 22.03.2024. Даним рішенням суду також встановлено факт реєстрації шлюбу 21 лютого 1959 року у Семенівській сільській раді Обертинського району Станіславської області, відповідний запис за № 1 від 21 лютого 1959 року в книзі записів актів громадянського стану про одруження, між [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] . Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Родинні відносини між відповідачкою-позивачкою [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , як дочкою та батьком, стверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24 жовтня 1970 р. Раковецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 26 від 24 жовтня 1970 р. Відповідач-позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , актовий запис № 30 від 31 жовтня 1968 р., що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 31 жовтня 1968 р. Раковецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. [PERSON] заповіту не вчиняв, що стверджується копією витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 25528515, виданого 03.12.2010 Городенківською районною державною нотаріальною конторою. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є: його дружина [PERSON] , дочки: відповідачка-позивачка [PERSON] , позивачка-відповідачка [PERSON] та син - відповідач-позивач [PERSON] . Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено. Із копії спадкової справи № 744/2010, наданої суду державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори, вбачається, що відповідач-позивач [PERSON] , будучи спадкоємцем першої черги за законом, спадщину після смерті батька [PERSON] не прийняв, оскільки постійно не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Дружина спадкодавця - [PERSON] та дочки: відповідачка-позивачка [PERSON] , позивачка-відповідачка [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, в рівних частках прийняли спадщину після смерті [PERSON] , оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, 03.12.2010 подала нотаріусу заяву про прийняття та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що належала спадкодавцю. Відповідачка-позивачка [PERSON] та позивачка-відповідачка [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті батька [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, до нотаріуса за видачею їм свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно спадкодавця не зверталися. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить також 1/7 (3/21) частки житлового будинку [ADDRESS] , що належала йому як члену колишнього колгоспного двору. Дружина спадкодавця [PERSON] та дочки: відповідачка-позивачка [PERSON] , позивачка-відповідачка [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, в рівних частках успадкували вищезгадану частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що становить по 1/21 частці, однак документи на дані частки спадкового майна не оформили. Згідно ч.3 ст.1296 ЦПК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 ст.1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За заповітом, посвідченим 24 вересня 2013 р. виконавчим комітетом Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в книзі для запису нотаріальних дій під № 11, [PERSON] , [INFO] , жителька с. Семенівка Городенківського району Івано-Франківської області, належний їй на правах особистої власності жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] , земельну ділянку і земельний пай, та усе інше майно, цінні папери, рухоме і нерухоме, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, що буде належати їй на день її смерті і на що вона згідно закону матиме право заповіла дочці [PERSON] . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 55555026 (номер в реєстрі нотаріальних дій 11), що стверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 69257134, виданої 21.06.2022 Городенківською державною нотаріальною конторою. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 84 роки у с. Семенівка Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 134 від 12 лютого 2022 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12 лютого 2022 року Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Оскільки [PERSON] померла після [INFO] , у вказаних правовідносинах суд застосовує норми Цивільного кодексу України 2003 року. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; разом з нею були зареєстровані та проживали: дочка [PERSON] , 1970 р.н., дочка [PERSON] , 1973 р.н., що підтверджується копією довідки № 77, виданої 07.03.2023 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Родинні відносини між позивачкою-відповідачкою [PERSON] , [INFO] , та спадкодавцем [PERSON] , як дочкою та матір`ю, стверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27 січня 1973 р. Раковецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3 від 23 січня 1973 р. Із копії спадкової справи № 217/2022, наданої суду державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори, вбачається, що позивачка-відповідачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом (21.06.2022). Копією Витягу № 69257213 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 21.06.2022 Городенківською державною нотаріальною конторою, підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 69395355 (номер у нотаріуса 217/2022), спадкодавець [PERSON] , дата народження: [INFO] , дата смерті: [INFO] . Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] та прийняли спадщину, - судом не встановлено. Того, хто пережив подружжя, у померлої немає. Позивачка-відповідачка [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті матері [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, 25.04.2024 та 26.06.2024 подала нотаріусу заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спадкове майно спадкодавця. Їй державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори 25.04.2024 видано три свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 755, № 756 та за № 757, на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами: 0,4903 га, кадастровий номер 2621683700:08:002:0007; 0,2986 га, кадастровий номер 2621683700:09:002:0204; 0,4712 га, кадастровий номер 2621683700:09:002:0203. 26.06.2024 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 1298, додаткове до свідоцтва, виданого 25 квітня 2024 року за реєстровим № 755, на право на земельну частку (пай) розміром 42,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, належну [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН № 231913, спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить також 10/21 частки житлового будинку [ADDRESS] , 1/7 (2/14, 3/21) частки якого належала їй, як члену колишнього колгоспного двору, 1/14 частки успадкована нею після смерті батька [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом, 3/14 частки успадкована нею після смерті матері [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом, що разом становить 6/14 (3/7, 9/21) частки, та 1/21 частки успадкована нею після смерті чоловіка [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом, однак документи на дані частки спадкового майна [PERSON] не оформила. Державний нотаріус Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області постановою № 989/02-31 від 26 листопада 2024 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовив позивачці-відповідачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON] , відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені, що стало підставою звернення позивачки-відповідачки до суду з даним позовом. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , виготовленого 22.10.2024, вбачається, що житловий будинок споруджено/реконструйовано в 1928 році, господарські будівлі та споруди в 1965, 1970, 1979, 1985, 1990 роках. Ринкова вартість житлового будинку літ. «А» загальною площею 59,2 кв, житловою площею 36,7 кв, господарських будівель та споруд, що розташований за вищевказаною адресою, станом на 05.02.2025 становить 148 000 грн, що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». Згідно даних погосподарської книги № 5 площа земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташований по [ADDRESS] , становить 0,09 га, про що свідчить довідка № 23, видана 31.01.2025 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради. Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набув чинності 03.08.2004, державна реєстрація - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 418535537, сформованої 19.03.2025, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені судом докази підтверджують, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області станом на 15 квітня 1991 року належав до суспільної групи господарств колгоспний двір, головою якого був [PERSON] відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 22.01.1990. Враховуючи, що членами колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідач-позивач [PERSON] , відповідачка-позивачка [PERSON] та позивачка-відповідачка [PERSON] , тому даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав їм на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/7 кожному. [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, в рівних частках успадкували після смерті [PERSON] 1/7 (2/14) частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , що становить по 1/14 частці, однак до нотаріуса за видачею їм свідоцтв про право на спадщину за законом на дану частку спадкового майна не зверталися. Крім того, їм належало по 1/7 (2/14) частці у даному житловому будинку, як членам колишнього колгоспного двору, що, з урахуванням спадщини, становить по 3/14 частки. [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, успадкувала після смерті матері [PERSON] 3/14 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , однак не зверталася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом на дану частку спадкового майна. Крім того, [PERSON] належало 3/14 частки у даному житловому будинку, що, з урахуванням спадщини, становить 6/14 частки (3/7, 9/21). Крім того, [PERSON] та відповідачка-позивачка [PERSON] , позивачка-відповідачка [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, в рівних частках успадкували після смерті [PERSON] 1/7 (3/21) частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , що становить по 1/21 частці, однак не зверталися до нотаріуса за видачею їм свідоцтв про право на спадщину за законом на дану частку спадкового майна. Отже, з урахуванням спадщини, [PERSON] належало 10/21 частки у даному житловому будинку. Враховуючи, що позивачці-відповідачці [PERSON] та відповідачці-позивачці [PERSON] належало по 1/7 (3/21) частці у даному житловому будинку, як членам колишнього колгоспного двору, то, з урахуванням спадщини, їхня частка у даному житловому будинку становить по 4/21 частки. Позивачка-відповідачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, успадкувала після смерті матері [PERSON] 10/21 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , та фактично стала власником, однак через те, що спадковий житловий будинок відносився до колгоспного двору і частки членів бувшого колгоспного двору у ньому не визначені, немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкову частку нерухомого майна. Отже, з урахуванням спадщини, позивачці-відповідачці [PERSON] належить 14/21 (2/3) частки у даному житловому будинку. Також судом встановлено, що відповідач-позивач [PERSON] правомірно набув право власності на 1/7 (3/21) частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , як член колишнього колгоспного двору, оскільки не вчиняв дій, що можуть свідчити про його відмову від права власності у порядку ст. 347 ЦК України. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] за первісним позовом та часткового задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] за зустрічними позовами з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення. На підставі ст.ст. 112, 120, 121, 123, 524-526, 529, 548, 549, 560, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1258, 1261, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: partial