Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього заборгованість за договором про надання банківських послуг в розмірі 18278,17 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що monobank - це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Відповідач встановив мобільний додаток «Monobank» та звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 24.09.2021. Положеннями анкети визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, і підписавши яку, відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 20000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 03.10.2024 заборгованість відповідача перед позивачем складає 18278,17 грн, а саме: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 18278,17 грн. На підставі викладеного представник позивача просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою подав клопотання, у якому просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи, згідно із ст.128 ЦПК України, повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, відзив із зазначенням заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав, заяв про розгляд справи в його відсутності не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24.09.2021 між позивачем та відповідачем підписано анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, згідно якої відповідач просив відкрити на його ім`я поточний рахунок та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку. Пільговий період користування до 62 днів. У разі виходу з пільгового період на кредит буде нараховуватись процентна ставка 3,1 % на місяць. Проставленням, власноруч, свого підпису цією заявою-анкетою відповідач: підтверджує, що надані нею документи є чинними (дійсними) та наведені їх копії відповідають оригіналу; відповідач погоджується з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та споживчого кредиту, паспортом споживчого кредиту та запевненням клієнта складають договір про надання банківських послуг (далі Договір), укладення якого відповідач підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Вона засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключом, яка буде використовуватися для накладання удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором. На анкеті-заяві наявний зразок власноручного підпису позичальника. Надано до суду і паспорт споживчого кредиту Чорної картки Monobank, згідно якого основні умови кредитування наступні: тип кредиту поновлювальна кредитна лінія з пільговим періодом, сума від 0 до 500000.00 грн; мета на споживчі потреби; спосіб кошти надаються у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, пільгова процентна ставка - 0.00001%, базова пільгова ставка 3,1 % в місяць. (наявна примітка, що споживач отримує паспорт споживчого кредиту в мобільному додатку та підписує його у електронному вигляді до підписання договору). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1055 ЦК України установлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», у чинній на день укладення Договору редакції, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. До суду надано копію Умов І правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank та інформацію щодо тарифів Чорної картки monobank. Щодо наданих документів суд зазначає наступне. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі всім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Ураховуючи вимоги статей 207, 1055 ЦК України кредитні договори, у тому числі які укладаються відповідно до ст.634 (договір приєднання), мають містити підписи сторін на всіх формулярах або інших стандартних формах, які містять умови такого договору. До цих правовідносин не можна застосувати правила договору приєднання, передбачені ч. 1 ст.634 ЦК України, відповідно до яких договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Тарифи, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим позивачем, тобто банк міг додати до позовної заяви витяги з Умов і Тарифів у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Ці докази повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (позивача), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Окрім цього, Умови і Тарифи відповідно до вимог статей 207, 634, 1055 ЦК України мають містити підпис відповідача, оскільки законодавством установлені вимоги щодо письмової форми до всіх форм кредитних договорів, у тому числі договорів приєднання. Позивач в обґрунтування своїх вимог надав суду витяги з Тарифів та Умов, які не містять підпису відповідача, який би свідчив про те, що саме ці Умови розуміла відповідач та ознайомилася й погодилася з ними, підписуючи Заяву позичальника, а також те, що Умови в подальшому не змінювались без її відома. Суд наголошує, що позивачем не надано копій примірників Умов і Тарифів, які відповідно до ст.ст.207, 1055 ЦК України як складові частини кредитного договору мають містити підпис відповідача. З наданих суду матеріалів убачається, що сторони уклали кредитний договір шляхом підписання відповідачем лише анкети-заяви №б/н від 24.09.2021. На підставі викладеного суд вважає, що оскільки витяги з Тарифів та Умов, які надані позивачем на підтвердження своїх вимог, не містять підпису відповідача, а позивач не надав суду належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач підписуючи Договір, а також те, що Умови в подальшому не змінювались без його відома, то їх не можна розцінювати як частину Договору, укладеного сторонами 24.09.2021. Отже, суд відхиляє умови Договору, викладені у витягах з Тарифів та Умов через недостовірність таких доказів, а при вирішенні справи керується лише тими умовами Договору, які сторони узгодили шляхом підписання відповідачем анкети-заяви та паспорта споживчого кредиту. Вказане вище узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм статей 207, 633, 634, 638, 1054, 1055 ЦК України в аналогічній справі, викладеними в постанові від 3 липня 2019 року в справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Суд установив, що відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 18278,17 грн, а саме: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 18278,17 грн, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості. Згідно зі змістом ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст.1054 та ч. 2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення усієї суми кредиту. З огляду на викладене, ураховуючи, що позивач надав суду належні докази укладення сторонами Договору в письмовій (електронній) формі з дотриманням вимог законодавства щодо вчинення правочинів у електронній формі, суд вважає вимоги позивача про стягнення суми заборгованості за тілом кредиту обґрунтованими. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Частинами 1-4 статті 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст.81, ч. 1 ст.83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved