Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулось до суду із позовними вимогами до [PERSON] про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу, які мотивує тим, що 02 грудня 2020 року між ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та [PERSON] укладено договір страхування наземного транспорту № 3392/20-Т/К/04, згідно з яким ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Audi Q5», д.н. [NUMBER] . 07 січня 2021 року у місті Києві по вулиці Перемоги сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Audi Q5», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Lexus», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «Lexus», д.н. [NUMBER] , [PERSON] , що підтверджується постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року. Згідно із звітом № 17689 від 22 січня 2021 року, наданого ТОВ «ЄАК «Довіра», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Audi Q5», д.н [NUMBER] , склала 1 157973,21 грн, що перевищує 70% дійсної вартості на момент укладання договору і згідно з п. 27.8 договору є конструктивною загибеллю. Так, згідно з п. 27.8 договору сума страхового відшкодування у такому випадку дорівнює розміру дійсної вартості ТЗ на момент настання страхового відшкодування в такому випадку дорівнює розміру дійсної вартості ТЗ на момент настання страхового випадку, але не більше страхової суми, за вирахуванням вартості залишків Т3 та безумовної франшизи. Згідно з довідкою № 17689/1 від 03.02.2021 року, наданою ТОВ «ЕАК «Довіра», ринкова вартість ТЗ «Audi Q5», д.н. [NUMBER] , становить 1148 575,46, розмір придатних залишків - 707000, розмір франшизи - 49 300,00 грн. Отже, загальний розмір страхового відшкодування, виплаченого ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», на підставі умов договорів страхування № 3392/20-Т/K/04 від 02.12.2020 року, страхового акта № 006.00068621-1 склав 229 700,00 грн.Відтак, невідшкодованою частиною збитку залишаєтьсясума 99 700 грн 00 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Оскільки відповідач в добровільному порядку не відшкодував понесені страхові збитки, позивач посилаючись на статті 993, 1166 ЦК України, статтю 108 Закону України «Про страхування» звернувся з даним позовом до суду. 24 січня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Положеннями статті 174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 Цивільного процесуального кодексу України відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. На підставі ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до статті 268 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 23 лютого 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва винесено постанову, якою визнано [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень на користь держави. Стягнуто з [PERSON] судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 гривень 00 копійок. За змістом вказаної постанови вбачається, що 07 січня 2021 року о 18 год. 05 хв. на пл. Перемоги, 2 у місті Києві, керуючи автомобілем «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , на регульованому перехресті з вул. Дмитрівська, при повороті ліворуч, не надав перевагу в русі автомобілю «Audi», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку прямо та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відтак, [PERSON] порушив п. 16.6 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За нормою частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною шостою цієї ж статті визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Власником транспортного засобу «Audi Q5», державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] . На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Audi Q5», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № EP 161206826, виданого ПрАТ «СК «Брокбізнес». За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. 07 січня 2021 року [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля «Audi Q5», державний номерний знак [NUMBER] . Згідно із страховим актом № 006.00068621-1 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування страхувальнику [PERSON] у розмірі 73 820 гривень 00 копійок. Відповідно до статті 8 Закону України «Про страхування» страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Факт виплати страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням № 9867376 від 24 лютого 2021 року. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду . В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) Верховний Суд зазначив про те, що «відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов». Отже, з огляду на обов`язок заподіювача шкоди відшкодувати збитки, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» страхового відшкодування у розмірі 99 700 гривень 00 копійок, оскільки позивачем доведено факт завдання шкоди відповідачем, що стороною відповідача за відсутності відзиву не заперечувалося, дії відповідача були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок, відповідачем не доведено, що шкоду завдано не з його вини, а тому він є заподіювачем шкоди, тобто особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду, стороною відповідача не спростовано в установленому процесуальним законодавством порядку докази позивача щодо розміру позовних вимог, тому вимога позивача пред`явлена у порядку регресу до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування за ремонт забезпеченого договором страхування автомобіля, є правомірною. Згідно з частинами першою та другою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 Цивільного процесуального кодексу України). З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до [PERSON] про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 2 684 гривні 00 копійок, який сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved