Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

03.03.2025 представник ТОВ «УЮТ-2011» звернулась до суду з даною позовною заявою, яку уточнила 21.07.2025 (а.с.161-164). В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача вказує, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . ТОВ «УЮТ-2011» надає житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за вказаною адресою, а відповідач [PERSON] повинна сплачувати за надані послуги. Відповідач [PERSON] своєчасно та в повному обсязі за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не сплачувала, в результаті чого у неї станом на 27.02.2025 виникла заборгованість на суму 4859,27 грн. за період з 01.02.2022 по 01.02.2025, сума інфляційних збитків складає 138,92 грн. та 3% річних 30,73 грн. Добровільно сплатити суму заборгованості відповідач [PERSON] не бажає. Крім того, рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.12.2013 у справі №215/2652/13-ц; 2/215/1585/13 звернуто стягнення на нерухоме майно та передано в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» предмет іпотеки що належить [PERSON] на праві власності: квартиру [ADDRESS] , для погашення заборгованості по кредитному договору від 12.09.2007 в сумі 261867,94 грн. станом на 03.04.2013 шляхом надання ПАТ КБ «Приватбанк» права продажу вказаного об`єкта іпотеки від імені відповідача [PERSON] з іншою особою покупцем, правом отримання дублікатів правовстановлюючих документів, та витягів з Державного реєстру нерухомого майна, реєстрації вказаного нерухомого майна в відповідних органах, проведенням всіх необхідних дій щодо управління, продажу та безперешкодного доступу до об`єкта застави. Таким чином, в даному випадку відповідачі [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк», на думку позивача, несуть солідарну відповідальність з заборгованості за послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій, що утворилась за вищевказаною адресою. На підставі викладеного, представник позивача просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» на користь ТОВ «УЮТ-2011» заборгованість за період з 01.02.2022 по 01.02.2025 за спожиті послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 4859,27 грн., інфляційні збитки в розмірі 138,92 грн. та 3% річних в розмірі 30,73 грн., а разом 5028,92 грн. Відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «УЮТ-2011» через те, що вона є неналежним відповідачем у справі, оскільки рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.12.2013 у справі №215/2652/13-ц; 2/215/1585/13 звернуто стягнення на нерухоме майно та передано в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» предмет іпотеки що належить [PERSON] на праві власності: квартиру [ADDRESS] , для погашення заборгованості по кредитному договору від 12.09.2007 в сумі 261867,94 грн. станом на 03.04.2013 шляхом надання ПАТ КБ «Приватбанк» права продажу вказаного об`єкта іпотеки від імені відповідача [PERSON] з іншою особою покупцем, правом отримання дублікатів правовстановлюючих документів, та витягів з Державного реєстру нерухомого майна, реєстрації вказаного нерухомого майна в відповідних органах, проведенням всіх необхідних дій щодо управління, продажу та безперешкодного доступу до об`єкта застави, а також ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.10.2023 у справі №215/5977/23; 2-н/215/1516/23 відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «УЮТ-2011» заборгованості за спожиті послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій, у зв`язку [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS] за адресою якої виникла заборгованість (а.с.51-54). Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» надав відзив на позовну заяву в якому вказує, що банк не є власником квартири [ADDRESS] , а тому не несе зобов`язання зі плати заборгованості за спожиті послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій. Крім того, згідно п.20.2 Договору іпотеки №DN80FI000000146 від 13.09.2007 [PERSON] , як іпотекодавець, зобов`язана утримувати та експлотувати відповідно до його цільового призначення предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] (а.с.181-186). Представник позивача відповідь на відзиви не надала, в судовому засіданні відмовилась від позовних вимог в частині стягнення з АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за спожиті послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій, а також надала пояснення, щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за спожиті послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій аналогічні тим, що викладені в первісній та уточненій позовній заяві. Таким чином, у зв`язку з відмовою представника позивача від позовних вимог в частині стягнення з АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за спожиті послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій, суд розглядає справу лише в частині позовних вимог заявлених до відповідача [PERSON] . Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.09.2007, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. є власником квартири [ADDRESS] (а.с.195-196). Згідно договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд від 01.11.2013 та Акту прийняття-передачі будинків від 01.11.2013, позивач ТОВ «УЮТ-2011» надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у тому числі будинку [ADDRESS] (а.с.8, 9). Відповідно до ст.13 Закону України від 24 червня 2004 року «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно із ч.1ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 20, 21 Закону «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов`язок, а не право сторін. Сам факт відсутності укладеного договору не звільняє відповідачів від обов`язку оплачувати житлово-комунальні послуги, а лише позбавляє їх можливості скористатися в повному обсязі правами споживача, передбаченими Законом «Про захист прав споживачів», на отримання послуг вчасно та відповідної якості згідно з умовами укладеного договору. Тобто, між відповідачем [PERSON] та позивачем ТОВ «УЮТ-2011» виникли та існують фактичні договірні відносини по наданню житлово-комунальних послуг, і вони, згідно до ст.ст.20, 21 вказаного Закону, набули відповідно права і обов`язки споживача та виконавця. Частиною першою ст.901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Заборгованість відповідача [PERSON] зі сплати за отримані від позивача ТОВ «УЮТ-2011» послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.02.2022 по 01.02.2025 складає 4859,27 грн. грн., що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.5). Тобто відповідачем, яка отримала житлово-комунальні послуги, порушено обов`язок з оплати цих послуг, що відповідно є порушенням п.5 ч.3 ст.20, ч.1 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Факт наявності заборгованості, а також правильність розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги, законність тарифів та розміру нарахування послуг у встановленому законом порядку (ст.ст.12, 81 ЦПК України) під час розгляду справи відповідачем [PERSON] не спростовано, контррозрахунку заборгованості не надано, а тому суд не входить в обговорення правильності нарахування суми заборгованості. Таким чином з відповідача [PERSON] , згідно ст.ст.610-611 ЦК України та ст.64 ЖК України, заявлена сума заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 4859,27 грн. за період з 01.02.2022 по 01.02.2025 підлягає стягненню на користь позивача. Водночас, суд відхиляє доводи відповідачів [PERSON] щодо відсутності у неї обов`язку сплачувати за житлово-комунальні послуги надані позивачем, у зв`язку з тим що вона не є власником квартири за адресою якої виникла заборгованість, виходячи з наступного. Як зазначалось вище, відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.09.2007, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. 13.09.2007 між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», укладено Договір іпотеки №DN80FI000000146 від 13.09.2007, згідно якого відповідач [PERSON] для забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором №DN80FI000000146 від 13.09.2007 надала в іпотеку належну їй, згідно договору купівлі-продажу квартири від 13.09.2007, квартиру [ADDRESS] (а.с.191-194). Відповідно до п.20.2 Договору іпотеки №DN80FI000000146 від 13.09.2007 відповідач [PERSON] , як іпотекодавець, зобов`язана утримувати та експлотувати відповідно до його цільового призначення предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] (а.с.193). Дійсно, рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.12.2013 у справі №215/2652/13-ц; 2/215/1585/13 звернуто стягнення на нерухоме майно та передано в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» предмет іпотеки що належить [PERSON] на праві власності: квартиру [ADDRESS] , для погашення заборгованості по кредитному договору від 12.09.2007 в сумі 261867,94 грн. станом на 03.04.2013 шляхом надання ПАТ КБ «Приватбанк» права продажу вказаного об`єкта іпотеки від імені відповідача [PERSON] з іншою особою покупцем, правом отримання дублікатів правовстановлюючих документів, та витягів з Державного реєстру нерухомого майна, реєстрації вказаного нерухомого майна в відповідних органах, проведенням всіх необхідних дій щодо управління, продажу та безперешкодного доступу до об`єкта застави. Крім того, вказаним судовим рішення відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про виселення та зняття з реєстраційного обліку [PERSON] (а.с.56-57). Проте, вказане рішення суду на теперішній час не виконано, відповідач [PERSON] й надалі залишається власником квартири [ADDRESS] . Згідно ч.2 ст.382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна. Відповідно до ст.13 Конституції України, власність зобов`язує. Статтями 319 та 322 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.3 ст.13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Таким чином, відповідач [PERSON] зобов`язана сплачувати за житлово-комунальні послуги, що надаються за адресою належної їй на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.2007 квартири [ADDRESS] , як безпосередній власник цього майна. У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає також сума індексу інфляції в розмірі 138,92 грн. та 3% річних в розмірі 30,73 грн. (а.с.6). Розрахунок вищевказаних сум під час розгляду справи відповідачем [PERSON] не спростовувався. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «УЮТ-2011» є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідачів. Таким чином, слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір в загальному розмірі 3028 грн., який був сплачений позивачем при подачі позову, а також при подачі заяви про видачу судового наказу (а.с.1, 2).

Outcome: partial