Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. Акціонерне товариством «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором про споживчий кредит N?359866669902 від 17.04.2025 в розмірі 148 629,38 грн., а саме 132 968,04 грн заборгованості по кредиту, 11554,74 грн. прострочених процентів та 4106,60 грн пені. Свої вимоги мотивує тим, що 17.04.2025р. між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит N?359866669902. Згідно п. 2.2 Договору кредит надається в загальному розмірі 139 700,00 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення Кредиту не пізніше 17.04.2030р. якщо інший строк або термін не буде встановлено згідно умовами цього Договору. П. 2.4.1.1 Договору передбачено, що за користуванням Кредитом Позичальник зобов?язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 % процентів річних з дати отримання кредитних коштів по 17.04.2030р. включно, якщо інший розмір не буде встановлено відповідно до п.2.4.1.2. Згідно п. 2.4.1.2 Договору - 21% річних. У випадку виконання Позичальником умов визначених цьому пункті Договору, розмір процентів, що визначений у п. 2.4.11 автоматично встановлюється в розмірі, визначеному в п.п. 2.4.1.2 цього Договору починаючи з 31 календарного дня з дати укладення договору та діє по 17.04.2030р. включно. П. 3.3.2 Договору передбачає, що повернення Кредиту та сплата процентів здійснюється Позичальником згідно з Графіком платежів або достроково відповідно до порядку, визначеного Договором. Згідно п. 3.3.3. Договору Позичальник зобов?язується здійснювати повернення Кредиту рівними частинами в розмірі 2328,33грн. та сплату процентів, нарахованих Банком на залишок основної суми боргу за Кредитом, щомісячно до 29 числа місяця наступного за звітним, починаючи з травня 2025р. шляхом внесення власних коштів на Поточний рахунок, які Банк використовуючи право договірного списання коштів/дебетових переказів, надане йому згідно з умовами цього Договору списує в рахунок погашення основної суми боргу за Кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності визначеної цим договором. Згідно п. 8.3. Кредитного договору за порушення взятих на себе зобов?язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або сплати суми комісійної винагороди, позичальник зобов?язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15% суми простроченого платежу. 06.11.2025р. Відповідачу було направлено повідомлення від 06.11.2025р. за N?55/5.7-02/143101/2025 щодо наявності заборгованості та необхідності погасити заборгованість. Проте, заборгованість не сплачено. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Заперечення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача не надходило, відзив на позовну заяву не надано. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач будучи, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, повторно до суду не з`явився; причини неявки не повідомила; відзив на позов не надходив. 02.02.2026 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, із занесенням до журналу судового засідання. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 17.04.2025 між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит N?359866669902. Згідно п. 2.2 Договору кредит надається в загальному розмірі 139 700,00грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення Кредиту не пізніше 17.04.2030р. якщо інший строк або термін не буде встановлено згідно умовами цього Договору. П. 2.4.1.1 Договору передбачено, що за користуванням кредитом позичальник зобов?язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 % процентів річних з дати отримання кредитних коштів по 17.04.2030р. включно, якщо інший розмір не буде встановлено відповідно до п.2.4.1.2. Згідно п. 2.4.1.2 Договору - 21% річних. У випадку виконання Позичальником умов визначених цьому пункті Договору, розмір процентів, що визначений у п. 2.4.11 автоматично встановлюється в розмірі, визначеному в п.п. 2.4.1.2 цього Договору починаючи з 31 календарного дня з дати укладення договору та діє по 17.04.2030р. включно (а.с. 6-14). Відповідно до графіку платежу відповідач повинен був погасити кредит до 29.08.2025 -8740,49 грн., 29.09.2025 - 8629,76грн. та 29.10.2025 - 8322,55 грн. Відповідачем не було виконано зобов?язання щодо погашення заборгованості, а саме погашав кредит не в повному обсязі. П. 3.3.2 договору передбачає, що повернення Кредиту та сплата процентів здійснюється Позичальником згідно з Графіком платежів або достроково відповідно до порядку, визначеного Договором. Станом на 25.11.25 заборгованість [PERSON] за договором про споживчий кредит N?359866669902 становить 148 629,38 грн., а саме 132 968,04 грн заборгованості по кредиту, 11554,74 грн. прострочених процентів та 4106,60 грн пені (а.с. 22). 06.11.2025р. позивач надіслав [PERSON] було повідомлення від 06.11.2025р. за N?55/5.7-02/143101/2025 щодо наявності заборгованості та необхідності достроково погасити заборгованість (а.с. 97). ІV. Норми права. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як свідчить зміст ч. 3, 5, 6, 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України). В абзаці 2 частини 2 статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, яка в силу ч.2 ст.1054ЦКУкраїни застосовується до правовідносин у сфері кредитування, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . V. Оцінка суду. Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази, дійшов висновку про часткове задоволення позову. З врахуванням принципу свободи договору, [PERSON] мав можливість не вступати у кредитні відносини із відповідачем, проте підписавши кредитний договір, засвідчив свою згоду на отримання грошових коштів на визначених договором умовах. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання виконує неналежним чином. Суд погоджується із розрахунком заборгованості по кредиту в розмірі 132 968,04 грн та 11554,74 грн. прострочених процентів. Що вимоги про стягнення пені, суд враховує, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався, востаннє - 07.08.2025 року строком на 90 діб. Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки, договір про споживчий кредит N?35986666990 укладено між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 17.04.2025, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який неодноразово продовжено, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України суд не вбачає підстав для стягнення пені в розмірі 4106,60 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості, яка підлягає до стягнення становить (132 968,04 грн заборгованості по кредиту + 11554,74 грн. прострочених процентів = 144522,78 грн), що становить 97 % від суми заявленої до стягнення (144522,78 х 100 /148629,38/= 43%). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК з відповідача слід стягнути на користь позивача 2939,16 грн судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (3028 х 97/100 = 2937,16). Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Outcome: partial