Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача такий 1.1. 25 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» Оболонкова Юлія Вікторівна (далі також представник) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі також позивач) подала позовну заяву до [PERSON] (далі також відповідач) про стягнення заборгованості, в якій представник посилається, що відповідач не виконує умови кредитного договору, тому просить стягнути з неї заборгованість у загальному розмірі 15500 гривень та судові витрати в розмірі 2422 гривні 40 копійок (далі також позовна заява). 1.2. Відповідач не подала відзив проти позову. 2. Суд щодо неприбуття в судове засідання сторін зазначає таке Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача подала заяву, в якій зазначила, що позовну заяву підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, причини свого неприбуття суд не повідомила, заяв та клопотань не подавала, хоча повідомлена про час, дату і місце судового розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням. 3. Процесуальні рішення та дії у справі такі Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 26 грудня 2025 року прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а учасникам справи роз`яснив право подати відзив, відповіді на відзив, заперечення та обов`язок подати докази. Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 28 січня 2026 року постановив розглянути справу заочно. 4. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин такі 4.1. 25 березня 2025 року відповідач та позивач уклали кредитний договір № 25.03.2025-100000459, на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним, комісію (далі Договір, а.с. 19-25). Заявка до Договору свідчить, що: сума кредиту становить 5000 гривень; строк на який надається кредит 140 днів з дня його надання; денна процентна ставка 0,87%; орієнтовна загальна вартість кредиту 11113 гривень 69 копійок; комісія 20 % від суми кредиту та дорівнює 1000 гривень. 4.2. Розрахунок заборгованості за Договором свідчить, що відповідач станом на 25 грудня 2025 року має заборгованість у загальному розмірі 15500 гривень, яка складається з заборгованості за: тілом кредиту 5000 гривень; процентами 7000 гривень; комісією 1000 гривень; неустойкою 2500 гривень (далі розрахунок). 5. Норми права, які застосував суд такі 5.1. Зміст частини 1 статті 205, частини 1 статті 1055 Цивільного кодексу України (далі ЦК), пунктів 1, 2, 3, 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», статті 3, частини 12 статті 11, частини 1 статті 12 Закону України «Про електрону комерцію» свідчить, що кредитний договір укладається виключно в письмовій або електронній формі, який за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину. Зважаючи на положення статей 509, 525, 526, 530, 628, 638 ЦК одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належно, відповідно до умов договору визначених на розсуд сторін, погоджених ними та в строк, встановлений договором. Приписи частини 1 статті 610, частини 1 статті 612, частини 1 статті 1048, частини 1 статті 1049, частини 2 статті 1050, частини 1 статті 1054 ЦК визначають, що в разі порушення зобов`язання або виконання з порушенням умов визначених його змістом, позикодавець має право вимагати повернення частини позики і на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти, кредит у такій самій сумі) або частину позики та сплатити проценти в строк, й у порядку, що встановлені договором. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК). 5.2. Абзац 4 частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» регламентує, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Згідно пункту 10 частини першої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися). 5.3. Частина 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 6. Мотиви застосування норм права такі 6.1. Суд зазначає, що реєстрація відповідача на сайті позивача, підписання Договору, підтверджує ознайомлення з усіма істотними умовами отримання грошових коштів (кредиту). Отже, підписанням Договору відповідач підтвердила прийняття відповідних умов кредитування у встановленій формі. Тож суд констатує, що позивач та відповідач уклали Договір в електронній формі, його укладення в запропонованій формі відповідало волі відповідача. Тому відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» Договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору укладеного в письмовій формі. 6.2. Відповідач належно взяті на себе зобов`язання за Договором не виконувала, через що станом на 25 грудня 2025 року має заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 15500 гривень, яка складається із сум наведених у розрахунку. Відповідач заперечень щодо позову не надала, а суд самостійно не може поставити під сумнів, що умови Договору, які діяли на час підписання не були зрозумілі відповідачу і не доведені до її відома, включаючи й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та порядку їх нарахування, зважаючи на розміри наведені в розрахунку. 6.3. Суд зазначає, що розмір комісії визначений умовами Договору включений до загальних витрат за споживчим кредитом, такий платіж пов`язаний з отриманням кредиту, оскільки розмір та ставка комісії були узгоджені сторонами під час укладення цього договору, а сплата комісії за своїм характером є разовим платежем. 6.4. Тож, зважаючи на приписи норм зазначених у підпунктах 5.1, 5.2. пункту 5 мотивувальної частини цього рішення, після підписання Договору, та отримання грошових коштів у відповідача виникає обов`язок у розмірі та на умовах, встановлених Договором, повернути позивачу кредит та сплатити проценти. 6.5. Зрештою, суд зауважує, що відповідач порушила права позивача, які ґрунтуються на договорі та законі. 6.6. Водночас суд вважає, що, норма пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК є імперативною, тому вимога щодо стягнення з відповідача неустойки в розмірі 2500 гривень визнається необґрунтованою та не може бути задоволена. 7. Висновок такий З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що позовну заяву належить задовольнити частково. 8. Розподіл між сторонами судових витрат такий 8.1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК). 8.2. Позивач під час звернення до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то розмір сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2031 гривня 69 копійок, зважаючи на такий розрахунок: 2422 гривні 40 копійок (сума сплаченого судового збору) х 13000 гривень (розмір вимог, що підлягають задоволенню) : 15500 гривень (розмір заявлених вимог).

Outcome: partial