Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 14.01.2024 в розмірі 163909 грн та 2422,4 грн судового збору. Обґрунтовує позов тим, що 14.01.2024 відповідач приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, які викладені на банківському сайті, з метою укладення кредитного договору № б/н. На підставі анкети-заяви відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку строком на 240 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % щорічно. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом в анкеті-заяві. Банк свої зобов`язання виконав, а відповідач порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором. Тому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 04.12.2025 становить 163909 грн та складається із: заборгованості за кредитом (тілом) в розмірі 114503,97 грн; заборгованості по відсоткам в розмірі 49405,03 грн; понесені судові витрати в розмірі 2422,4 грн. Ухвалою від 08 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом відповідача. 09.01.2026 від відповідача [PERSON] надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому частково визнала позовні вимоги. Визнає позовні вимоги в межах тіла кредиту. Просить суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення завищених штрафних санкцій та пені, а справу розглянути у її відсутності, оскільки перебуває за кордоном. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить розглядати справу за відсутності представника, позов підтримує в повному обсязі та просить такий задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибула, у відзиві просить розглядати справу у її відсутності. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Так, відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Встановлено, що 14.01.2024 відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, які викладені на банківському сайті, з метою укладення кредитного договору № б/н. На підставі анкети-заяви відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку строком на 240 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % щорічно. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом в анкеті-заяві. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до розрахунків, наданих позивачем, станом на 04.12.2025 заборгованість [PERSON] перед банком становить 163909 грн, що складається із: заборгованості за кредитом (тілом) в розмірі 114503,97 грн; заборгованості по відсоткам в розмірі 49405,03 грн. З огляду на те, що відповідачем не надано іншого розрахунку заборгованості чи відомості про відсутність такої, суд, ухвалюючи рішення у справі, приймає розрахунок позивача як належний та допустимий доказ. Доводи відповідача, яка заперечує нарахування позивачем штрафних санкцій та пені не відповідають дійсності, оскільки позивачем заявлено позовні вимоги лише про стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, відомості про нарахування штрафних санкцій та пені в матеріалах справи відсутні, а відсотки за користування кредитом нараховані позивачем відповідно до умов договору, тому з відповідача, яка визнає позов тільки в межах тіла кредиту, підлягають стягненню не лише заборгованість за тілом кредиту, а й нараховані відсотки за користування кредитом. Відповідно до вимог ст.141, 142 ЦПК України, задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2422,4 грн. На підставі статей 207, 526, 549, 610, 626, 628, 633-634, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved