Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Некрасова Олега Васильовича звернулась до суду з позовом (поданим через систему «Електронний суд») до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що позивач [PERSON] [INFO] вийшла заміж 24 квітня 2015 року за [PERSON] [INFO] , про що свідчить свідоцтво про шлюб видане виконавчим комітетом Роганської селищної Ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 12 та видано свідоцтво про реєстрацію Серія [NUMBER] . В теперішній час шлюб розірвано справа № 635/712/25 . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] , який мешкає з матір`ю за кордоном, підтвердженням цьому є витяг про місце реєстрації дитини. Відповідач в теперішній час невідомо де працює та ніякої допомоги сину не надає. Майновий та фінансовий тягар забезпечення дитини лежить на позивачу. Відповідач жодним чином не утримує дитину. Стан здоров`я відповідача задовільний, жодних протипоказань до фізичної чи інтелектуальної праці він не має. Інших неповнолітніх дітей у нього немає, особи, яких він матеріально утримує, теж відсутні. Позивач вважає за доцільне, що формою сплати аліментів на утримання спільної дитини має бути 1/3 частка від доходу відповідача, яка має сплачуватись останнім до досягнення дитиною повноліття. Вищевказана сума не буде непосильною чи обтяжливою для відповідача, який є працездатним і може заробляти на життя. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з зазначеним позовом. Рух справи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 липня 2025 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Представник позивача [PERSON] - адвокат Некрасов О.В. надав заяву про розгляд справи за його відсутності та у відсутність позивача. Також зазначив, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України. Крім того виклик відповідача здійснювався шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 24 квітня 2015 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 24 квітня 2015 року Виконавчим комітетом Роганської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 12. Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 03 січня 2018 року Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 02. Батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішенням Харківського районного суду від 14 березня 2025 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] залишено шлюбне прізвище « [PERSON] ». З позовної заяви вбачається, що дитина проживає разом з матір`ю за кордоном. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений у статті 51 Конституції України. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного Кодексу України). За приписами статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Оцінюючи надані позивачем докази та зазначені нею обставини, враховуючи, що відповідач не спростував повідомлені позивачем обставини наявності у нього можливості сплачувати аліменти, а також приймаючи до уваги, що відповідач як батько малолітнього сина повинен утримувати свою дитину до досягнення ним віку повноліття, однак матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, доказів протилежного відповідачем не надано, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подання позову, а саме з 13 травня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття Такий розмір аліментів не є надмірним та є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та принципу рівності батьків в утриманні дитини, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України, та має забезпечити право малолітньої дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. При цьому суд зауважує, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Щодо судових витрат. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved