Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.08.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 2315191 в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника, за умовами якого товариство надало відповідачу грошові кошти на погоджений умовами договору строк, а відповідач зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити плату (проценти) від суми позики. 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 27/03/25, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) позивачу право грошової вимоги до боржників, зокрема, до відповідача за договором позики № 2315191 від 19.08.2024, заборгованість за яким становила 14130,29 грн., з яких 8000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 23,20 грн. заборгованість за відсотками, 4690,29 грн. - заборгованість за пенею, 1416,80 грн. комісія за надання позики. Разом з тим, після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором [PERSON] не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. За таких підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаним кредитним договором в загальній сумі 14130,29 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 14.11.2025 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами та витребувано докази. Представник позивача, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити за відсутності представника. Відповідач, належним чином повідомлений про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не подавав, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Вказане відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України дає суду підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції, яка діяла на момент укладання кредитного договору) визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦПК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 1050 ЦПК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Суд встановив, що 19.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 2315191, за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, з метою придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики та комісію за надання позики (п. 1 Договору). Згідно з пунктами 2.1 2.4 договору сума позики 8000 грн., строк позики 30 днів, процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення 0,01% за день (фіксована), комісія за надання позики - 17,71 % від суми наданої позики, що у грошовому виразі становить 1416,80 грн., дата повернення позики 17.09.2024, пеня 5 % в день. Порядок і графік повернення позики, сплати процентів та комісії за надання позики визначено в додатку № 1 до цього договору. Пунктом 21 договору визначено, що цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника згідно Закону України «Про електронну комерцію». 19.08.2024 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на картковий рахунок [PERSON] № [NUMBER] було перераховано грошові кошти в сумі 8000,00 грн., що підтверджується повідомлення АТ КБ «Приватбанк» Вих. № 20.1.0.0.0/7-251218/29790-БТ від 22.12.2025, згідно якої на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] на яку було успішно перераховано кошти 19.08.2024 в сумі 8000 грн. До позовної заяви позивачем приєднано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором як Додаток №1 до договору позики № 2315191 від 19.08.2024. Вказані документи підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором і в цих документах містяться відомості про тип кредиту, суму кредиту, строк надання кредиту та спосіб надання кредиту, розмір процентної ставки, порядок користування та повернення кредиту, відповідальність за порушення умов кредитного договору тощо. Таким чином, укладаючи вказаний договір відповідач та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Отже, з наданих доказів вбачається, що під час укладення договору № 2315191 від 19.08.2024 сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання. Крім того, наданими доказами підтверджується отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 8000,00 грн., а відтак і факт укладення кредитного договору. Також, судом встановлено, що 27.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладено договір факторингу № 27/03/25, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, відображається у відповідному Реєстрі боржників, складеному за формою згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору (пункт 1.1 Договору факторингу). Згідно з п. 2.2 договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. На підтвердження факту укладення вказаного договору позивач надав копію Акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 3 від 23.04.2025 за Договором факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 підписаний сторонами та копію платіжної інструкції № 5 від 29.04.2025 про сплату коштів за відступлення права вимоги за Договором факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 Як вбачається з витягу з Реєстру боржників № 3 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 2315191 загальна сума заборгованості за яким станом на 23.04.2025 становила 14130,29 грн., з яких 8000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 23,20 грн. сума заборгованості за відсотками; 1416,80 грн. комісія, 4690,29 грн. сума заборгованості за пенею; кількість днів прострочення 218. Згідно зі ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Отже, суд встановив, що до позивача перейшло право вимоги за вказаним вище кредитним договором до боржника [PERSON] . Крім того, за змістом наведених положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. З матеріалів справи вбачається, що боржник не сплачував в повному обсязі заборгованість за кредитним договором унаслідок чого у [PERSON] утворилася заборгованість. На підтвердження суми заборгованості відповідача [PERSON] за договором позики № 2315191 від 19.08.2024 позивачем надано розрахунок заборгованості за період з 19.08.2024 по 23.04.2025, з якого вбачається, що станом на 23.04.2025 заборгованість відповідача становить 14130,29 грн, з яких: 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 23,20 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1416,80 грн. комісія, 4690,29 грн. - пеня. З вказаного розрахунку також вбачається, що відповідач частково вносив кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, а саме: 07.10.2024 2491,43 грн., 17.10.2024 2491,43 грн., 15.11.2024 1459,74 грн., 07.01.2025 1727,04 грн., 27.01.2025 1727,04 грн., 11.02.2025 1413,03 грн. Всього відповідачем сплачено 11309,71 грн. Вказаний розрахунок здійснено в межах погодженого сторонами строку договору з застосуванням процентної ставки визначеної договором, а тому суд вважає вказаний розрахунок відсотків вірним, докази зворотного у суду відсутні. Щодо нарахування позивачем пені суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з п. 2.4 Договору сторони визначили, що пеня (грошові кошти, що нараховуються на залишок суми позики у передбачених договором випадках за невиконання позичальником умов договору) становить 5 % в день та відповідно до п. 2.5.1 договору у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі, зарахування сплачених позичальником коштів за договором здійснюється позикодавцем у наступному порядку: в першу чергу сплачуються неустойка, проценти за понадстрокове користування позикою та інші платежі (у випадку їх нарахування). Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором в період з 18.09.2024 по 11.12.2024 позивачем нараховано пеню в сумі 16000 грн. Також, з вказаного розрахунку вбачається, що всі сплачені відповідачем кошти в розмірі 11309,71 грн. були зараховані позивачем в рахунок сплати пені та станом на 23.04.2025 залишок по несплаченій пені становить 4690,29 грн. Разом з тим, відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що пеня в розмірі 16000 грн. підлягає списанню позикодавцем (позивачем у справі) в силу вимог пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому відсутні підстави для її стягнення з відповідача. Таким чином, заборгованість [PERSON] перед позивачем за Договором позики № 2315191 від 19.08.2024 становить 9440,00 грн., та складається з суми заборгованості за тілом кредиту 8000 грн., нарахованих процентів 23,20 грн., та комісії 1416,80 грн. При цьому, як було встановлено судом, відповідач на рахунок позичальника сплатив грошові кошти в сумі 11309,71 грн., які було зараховано в рахунок погашення пені та як встановлено судом вище, нарахування такої плати є безпідставним. Відтак сума безпідставно стягнутих коштів в рахунок плати за пенею в розмірі 11309,71 грн. значно перевищує суму заборгованості нарахованої позивачем за тілом кредиту, відсотками та комісією у розмірі 9440,00 грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем повністю погашено заборгованість за договором позики № 2315191 від 19.08.2024, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed