Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», в подальшому правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до [PERSON] , яким просить зняти арешт з двокімнатної квартири [ADDRESS] , який був накладений ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 вересня 2015 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29 червня 2006 року між [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк» укладено кредитний договір №820/2-27/21/04-6/164, за умовами якого [PERSON] отримала кошти в сумі 28500,00 доларів США. Крім того, 29 червня 2006 року між [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк» було укладено іпотечний договір, відповідно до якого на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передала в іпотеку належне їй майно, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 46,2 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] . Через систематичне невиконання [PERSON] умов кредитного договору банк розпочав процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтями 37, 38 ЗУ «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки згідно якого іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Дане застереження відображено в п. 4.5 Іпотечного договору. Однак, позивач позбавлений можливості реалізувати власне майно, оскільки ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 вересня 2015 року по справі №635/5355/15-ц накладено заборону вчиняти дії щодо відчуження майна за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з зазначеним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 квітня 2019 року, справу передано в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Токарєвої Н.М. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 травня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 29 серпня 2019 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву. Відповідач посилається на те, що вимоги Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, позивач не надав суду необхідних, належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог. Так, 29 вересня 2014 року Харківським районним судом Харківської області було ухвалено заочне рішення по цивільній справі №635/3720/14-ц, відповідно до якого позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» загальну суму заборгованості за договором кредиту №820/2-27/21/04-6/164 від 29 червня 2006 року в сумі 272069,82 гривень, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2720,70 гривень. 14 грудня 2018 року постановою Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 вересня 2014 року скасовано. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. В постанові Харківського апеляційного суду від 14 грудня 2018 року зазначено, що оскільки строк виконання основного зобов`язання (повернення усієї суми кредиту) було змінено, то саме після спливу 60 днів після невиконання позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.8., 3.3.9. кредитного договору, у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав. Проте, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з вказаним позовом у травні 2014 року, тобто зі спливом строку позовної давності. Отже, постановою Харківського апеляційного суду від 14 грудня 2018 року встановлено строк позовної давності на звернення стягнення заборгованості за договором кредиту №820/2-27/21/04-6/164 від 29 червня 2006 року, який є основним зобов`язанням, тому, враховуючи положення ст. 266 ЦК України сплив і строк позовної давності за додатковим зобов`язанням, яким є зобов`язання за іпотечним договором, який було укладено 29 червня 2006 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] , а тому вимоги іпотекодержателя задоволенню не підлягають. Такого ж правового висновку дійшов і Верховний суд України у постанові від 15 травня 2017 року справа №6-786цс17. Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно з положеннями п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Всупереч твердженням позивача, власником спірної квартири є [PERSON] , а тому відсутні будь-які правові підстави для звернення позивача з даним позовом. За наслідками повторного автоматичного розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який було здійснено згідно Розпорядженням Харківського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2019 року №01-02/89 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» у зв`язку з розглядом Вищою радою правосуддя 19 вересня 2019 року заяви про звільнення судді Харківського районного суду Харківської області [PERSON] у відставку та відповідно до наказу голови Харківського районного суду Харківської області від 23 вересня 2019 року №05-05/119 «Про відрахування судді Харківського районного суду Харківської області Токарєвої Н.М.», зазначена справа була передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Пілюгіній О.М. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 лютого 2020 року, постановленої без видалення судді до нарадчої кімнати, вирішено питання про заміну у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про звільнення майна з-під арештупервісного позивача Акціонерне товариство «Укрсоцбанк»його правонаступником Акціонерним товариством «Альфа Банк». Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08 березня 2022 року №2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Харківського районного суду Харківської області та визначено територіальну підсудність справ цього суду Полтавському районному суду Полтавської області. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 06 вересня 2023 року справу передано до Харківського районного суду Харківської області за територіальною підсудністю. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 жовтня 2023 року, справу передано в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2023 року справу прийнято до провадження судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В. та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження в судове засідання з повідомленням сторін. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 травня 2024 року замінено у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] про звільнення майна з-під арештупервісного позивача Акціонерне товариство «Альфа-Банк»його правонаступником Акціонерним товариством «Сенс Банк» (код за ЄДРПОУ - 23494714; місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100). 19 червня 2025 року до суду надійшли письмові пояснення по справі від представника відповідача [PERSON] адвоката Стрикаля М.В. Представник відповідача посилається на те, що вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, позивач не надав суду необхідних, належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог. Так, 29 вересня 2014 року Харківським районним судом Харківської області було ухвалено заочне рішення по цивільній справі №635/3720/14-ц, відповідно до якого позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» загальну суму заборгованості за договором кредиту №820/2-27/21/04-6/164 від 29 червня 2006 року в сумі 272069,82 гривень, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2720,70 гривень. 14 грудня 2018 року постановою Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 вересня 2014 року скасовано. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. В постанові Харківського апеляційного суду від 14 грудня 2018 року зазначено, що оскільки строк виконання основного зобов`язання (повернення усієї суми кредиту) було змінено, то саме після спливу 60 днів після невиконання позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.8., 3.3.9. кредитного договору, у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав. Проте, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернувся до суду з вказаним позовом у травні 2014 року, тобто зі спливом строку позовної давності. Отже, постановою Харківського апеляційного суду від 14 грудня 2018 року встановлено строк позовної давності на звернення стягнення заборгованості за договором кредиту №820/2-27/21/04-6/164 від 29 червня 2006 року, який є основним зобов`язанням, тому, враховуючи положення ст. 266 ЦК України сплив і строк позовної давності за додатковим зобов`язанням, яким є зобов`язання за Іпотечним договором, який було укладено 29 червня 2006 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] , а тому вимоги іпотекодержателя задоволенню не підлягають. Такого ж правового висновку дійшов і Верховний суд України у постанові від 15 травня 2017 року справа №6-786цс17. Крім того, представник відповідача зазначає, що подібні вимоги Акціонерного товариства «Альфа Банк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк» вже були предметом розгляду у цивільній справі №635/1391/19. Так, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 березня 2021 року в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (правонаступник Акціонерного товариства «Укрсоцбанк») до [PERSON] , третя особа: приватний виконавець Бабенко Д.А., про звільнення майна з під арешту відмовлено. Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно з положеннями п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Всупереч твердженням позивача, власником спірної квартири є [PERSON] , а тому відсутні будь-які правові підстави для звернення позивача з даним позовом. Представник позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк» - Кравцова С.М., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Стрикаль М.В. у судове засідання не з`явилися, представник відповідача - адвокат Стрикаль М.В. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] (свідоцтво про право власності мерії [NUMBER] , видане 27 серпня 2012 року Пісочинською селищною радою). Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 вересня 2015 року заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволено. Заборонено вчиняти дії щодо відчуження майна, а саме: квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] , виданого виконкомом Пісочинської селищної ради 27 лютого 2012 року. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №177061789 від 11 серпня 2019 року державним реєстратором Харківського районного управління юстиції Гончаренко О.А. на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 23 вересня 2015 року по справі №635/5355/15-ц внесено запис про заборону на нерухоме майно особи [PERSON] , а саме: квартири за адресою: [ADDRESS] , в інтересах [PERSON] . Іпотекодержателем позивач став за таких обставин. 29 червня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту №820/2-27/21/04-6/164, на забезпечення виконання якого між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір №820/3-27/21/02-6/299. Відповідно до якого [PERSON] передає в іпотеку Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» у якості забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за Договором кредиту №820/2-27/21/04-6/164 від 29 червня 2006 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] , наступне нерухоме майно: двохкімнатну квартиру, загальною площею 46,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та стане власністю іпотекодавця після укладення цього договору, а саме: після державної реєстрації в установленому законом порядку права власності іпотекодавця на нерухоме майно. 30 червня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено додатковий договір до іпотечного договору №820/3-27/21/02-6/299 про внесення змін іпотечного договору, посвідченого 29 червня 2006 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Полторацькою Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за №828. Відповідно до якого до пунктів 1.9., 2.1.13. іпотечного договору, у зв`язку з державною реєстрацією за іпотекодавцем права власності на двохкімнатну квартиру, загальною площею 46,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , внесено зміни та доповнення до пункту 1.1. статті 1 іпотечного договору, викладено його в наступній редакції: іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за Договором кредиту №820/2-27/21/04-6/164 від 29 червня 2006 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] , наступне нерухоме майно: двохкімнатну квартиру, загальною площею 46,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, укладеним 29 червня 2006 року [PERSON] . Постановою Харківського апеляційного суду від 14 грудня 2018 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 вересня 2014 року скасовано. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №177061789 від 11 серпня 2019 року у відповідача також відкрито виконавче провадження ВП №56995501 в рамках якого постановою приватного виконавця Бабенко Д.А. накладено арешт на майно [PERSON] , а саме: на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Крім того, 30 червня 2016 року державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради Тертишником Д.О. на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 17 червня 2016 року в інтересах слідчого управління ГУНП в Харківській області накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] . Звертаючись до суду з даним позовом, позивач підставою для звернення до суду за захистом своїх порушених прав вказував на те, що він є іпотекодержателем нерухомого майна [PERSON] . У спірних правовідносинах позивачем ставиться питання про зняття арешту з нерухомого майна. Судом встановлено, що спірне майно було передано в іпотеку відповідачем, яка відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна є особою, майно, якої обтяжується за рядом справ. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК). Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК). Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК). Позивач, звертаючись до суду з позовом, зазначив єдиним відповідачем за своїм позовом власника спірного майна [PERSON] . Судом встановлено, що державним реєстратором Харківського районного управління юстиції Гончаренко О.А. оспорюваний позивачем арешт накладено на спірне нерухоме майно саме в інтересах [PERSON] . Отже, у спірних правовідносинах ухвалене рішення вплине на права [PERSON] , проте позивач не дотримався вимог ЦПК та не вжив заходів про залучення вказаної особи, як відповідача. Клопотань про залучення до участі у справі інших осіб як співвідповідачів та про заміну неналежного відповідача не заявляв. При цьому Верховний Суд раніше наголошував, що вирішити питання про скасування арешту, накладеного у межах виконавчого провадження, без залучення до участі у справі в якості відповідачів усіх осіб, на користь яких накладено такий арешт, є неможливим. За вказаних обставин, у зв`язку з тим, що державним реєстратором Харківського районного управління юстиції Гончаренко О.А. оспорюваний позивачем арешт накладено на спірне нерухоме майно саме в інтересах [PERSON] , якого до участі у справі не залучено, тому пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові, суд висновує про відмову у задоволенні позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» до [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, підстав для стягнення з відповідача судового збору не вбачається. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed