Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовна заява обґрунтована тим, що 18.09.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у Комунарському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Рішенням Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 30 серпня 2024 року шлюб між сторонами був розірваний. За час цього шлюбу у подружжя народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Під час перебування у шлюбі, між відповідачем [PERSON] , з одного боку та [PERSON] з іншого боку був укладений договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 57,3 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м. Договір купівлі-продажу був посвідчений 09 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Пудлик І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 2966. Ураховуючи вищевикладене просила, визнати вищевказану квартиру спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . У порядку поділу майна подружжя, визнати на [PERSON] та [PERSON] право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 57,3 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м в рівних частках по частини за кожним. Процесуальні дії у справі, позиція сторін. Ухвалою суду від 07.04.2025 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 29.09.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 17.11.2025. У зв`язку з неявкою відповідача по справі, 17.11.2025 судове засідання відкладено на 21.01.2026. 21.01.2026 у судове засідання відповідач вкотре не з`явився, викликався до суду шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації та шляхом направлення смс сповіщень на номер телефону. Представник позивача у судовому засіданні просив розглядати справу без участі позивача, позовні вимоги просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Суд, ураховуючу думку представника позивача, ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Нормативне обґрунтування. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України). Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. №11). Встановлені судом обставини та висновки суду. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. Судом встановлено, що 18.09.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у Комунарському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 675 (а.с.15) Рішенням Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 30 серпня 2024 року шлюб між сторонами був розірваний (а.с.16-17). За час цього шлюбу у подружжя народилась донька - [PERSON] , [INFO] про свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.14). Під час перебування у шлюбі, між відповідачем [PERSON] , з одного боку та [PERSON] з іншого боку був укладений договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 57,3 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м. Договір купівлі-продажу був посвідчений 09 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Пудлик І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 2966 (а.с. 18-21). Відомості щодо права власності [PERSON] на вказане нерухоме майно внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.22). Отже, з вищевикладеного убачаться, що спірна квартира була придбана сторонами під час перебування у шлюбі. За домовленістю між сторонами право власності зареєстровано за відповідачем. Вказана квартира відповідно до ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що частки позивача та відповідача є рівними, а тому розділяє вищевказане майно на дві рівні частини відповідно. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1949,33 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved