Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

02 липня 2025 року [PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою. Свої позовні вимоги з врахуванням уточненої позовної заяви обгрунтовує тим, що у провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області знаходиться справа за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024030580002723 від 09 серпня 2024 року про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 09 серпня 2024 року [PERSON] рухався по вул. Рівненська у м. Луцьку в напрямку пр. Відродження, керуючи автомобілем «Nissan Leaf», д.н.з. [NUMBER] , належному [PERSON] , який знаходився в оренді у приватної особи - підприємця [PERSON] з метою надання послуг таксі. Внаслідок неправильної оцінки дорожньої обстановки [PERSON] вчинив ДТП, допустивши зіткнення з мотоциклом, на якому рухались двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . На момент вчинення ДТП, [PERSON] повідомив, що перебував на роботі, оскільки підпрацьовував водієм таксі на робочому автомобілі. Свою вину в інкримінованому порушенні правил дорожнього руху в результаті чого настала дорожньо - транспортна пригода [PERSON] визнав в повному обсязі. Крім цього, його вина встановлена також і показами свідків та іншими матеріалами кримінального провадження. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , є потерпілою в даному кримінальному провадженні, якій, крім фізичних ушкоджень здоров?я була заподіяна також і моральна шкода. Так, сама подія ДТП вже є ситуацією, яка перенасичена негативними емоціями та психічними переживаннями та є стресовою, особливо для неповнолітньої дитини підлітка. [PERSON] була доставлена до лікарні з важкою травмою правого стегна, садинами та забоями. Крім фізичного болю остання була налякана, розгублена та не розуміла, на скільки серйозними є її травми та як це може вплинути на її подальше життя. Більше 2 тижнів потерпіла знаходилась на стаціонарному лікуванні у КП «Волинське обласне територіальне медичне об?єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради. За цей час остання повинна була перебувати в абсолютно ліжковому режимі, не маючи можливості навіть вставати до туалету та обслуговувати себе та свої базові потреби, що для дівчини - підлітка є досить важко в емоційному плані залежати в таких ситуаціях від інших осіб. Весь цей час майже цілодобово з потерпілою знаходилась її мама [PERSON] , переживання та душевний біль якої також бачила [PERSON] . Крім цього, [PERSON] перенесла 2 загальні наркози, двічі їй вливали кров, оскільки не могли стабілізувати стан, щоб підготувати до операції, численні болючі перев?язки, крапельниці, постійний огляд різних лікарів. Попереду ще одна складна операція та довготривала реабілітація. Не зважаючи на те, що після ДТП минуло вже близько 10 місяців, потерпіла досі не повернулась до звичного способу життя. Вона змушена була перейти на домашню форму навчання, позбавлена можливості відвідувати навчання, спілкуватись з друзями, гуляти, тощо; пересуватись дівчина могла лише на милицях. Усе це призвело до досить депресивного стану дівчини, який підсилювався постійними болючими відчуттями та відчуттям фізичної залежності від інших осіб, неможливості належним чином самій про себе подбати та власної безпомічності. Вік, в якому знаходиться потерпіла сама по собі є непростим у зв?язку з формуванням особистості, характеру, емоційних перепадів, а наслідки участі в ДТП лише підсилили емоційне навантаження на психіку дівчини. Фактично на сьогоднішній день остання повністю позбавлена свого звичного режиму життя, спілкування та проведення часу з друзями, дівчина стала замкнутою та закрилась в собі. Крім цього, позивач є неповнолітньою особою та саме по собі потрапляння у ДТП, перебування у лікарні, необхідність спілкування з правоохоронними органами, підготовки позову та можливої необхідності з?явитись до суду вже є для неї стресовою ситуацією. Враховуючи присутність психологічно травмуючого фактору (неправомірних дій відповідача), користуючись принципами розумності та справедливості, розмір моральної шкоди потерпілій вважає за доцільне оцінити у розмірі 100000 грн. Зазначає, що оскільки на момент скоєння дорожньо - транспортної пригоди автомобілем Nissan Leaf, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , на підставі договору оренди володів саме відповідач, а тому обираючи на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права, позивач вважає за можливе стягнути моральну шкоду саме з його роботодавця [PERSON] . У свою чергу, 15 квітня 2025 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було внесено відомості про припинення підприємницької діяльності [PERSON] . Зазначає, що [PERSON] є військовослужбовцем та проходить військову службу по мобілізації, у зв?язку з чим провадження у справі №161/18524/24 за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024030580002723 від 09 серпня 2024 року про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України зупинено до звільнення його з військової служби. Однак, відсутність вироку в кримінальній справі не є підставою для зупинення провадження в цивільній справі за умови наявності достатніх доказів для встановлення та оцінки обставин справи. На підставі викладеного просила суд стягнути з відповідачки моральну шкоду в розмірі 100000 грн. 29 жовтня 2025 року від представника третьої особи надійшли письмові пояснення на позовну заяву, відповідно до яких остання зазначає, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність підстав для стягнення моральної шкоди та її розміру 100 000 грн. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві. Представник третьої особи ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» в судовому засіданні пояснила, що немає достатніх підстав для задоволення позовної заяви, оскільки немає розрахунку моральної шкоди. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час, місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином судом за адресою реєстрації судовим повідомленням/повісткою з рекомендованим повідомленням, про що свідчить підпис в рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши доводи представника позивача, представника третьої особи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 09 серпня 2024 року близько 17:25 год в м. Луцьку по вул. Рівненській на перехресті з вул. Бібліотечної відбулось зіткнення транспортних засобів Nissan Leaf, [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та мотоцикла Takken MH 260GY-15, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого останній та його пасажирка [PERSON] отримали тілесні ушкодження. За даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024030580002723 від 09 серпня 2024 року. У провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області знаходиться справа №161/18524/24 за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024030580002723 від 09 серпня 2024 року про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України; провадження у справі відповідно до ухвали суду від 19 грудня 2024 року зупинено до звільнення обвинуваченого [PERSON] з військової служби. Як вбачається із наданої представником позивача копії заяви-клопотання [PERSON] від 27 вересня 2024 року, яка адресована слідчому, прокурору, слідчому судді та судді у кримінальному провадженні №12024030580002723, останній свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнає у повному обсязі. Як вбачається з постанови про залучення особи, як потерпілого по кримінальному провадженні від 25 вересня 2024 року [PERSON] є потерпілою у кримінальному провадженні №12024030580002723 від 09 серпня 2024 року. У своїй позовній заяві представник позивача зазначає, що у зв`язку із заподіянням [PERSON] внаслідок ДТП, яка мала місце 09 серпня 2024 року, фізичних ушкоджень здоров?я, останній була заподіяна також і моральна шкода, розмір якої вона оцінює в сумі 100000 грн. і просить стягнути з роботодавця винуватця ДТП [PERSON] [PERSON] . Так, судом встановлено, що автомобіль Nissan Leaf, д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП знаходився в оренді у приватної особи - підприємця [PERSON] , що підтверджується договором найму (оренди) транспортних засобів від 23 серпня 2022 року. З наданого представником позивача повідомлення ГУ ДПС у Волинській області від 24 листопада 2025 року вбачається, що станом на 09 серпня 2024 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з ФОП [PERSON] ; 15 квітня 2025 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було внесено відомості про припинення підприємницької діяльності [PERSON] . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. Частиною 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України передбачено спеціальну норму, якою безумовно встановлено, що саме юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, незалежно від того, що така шкода була заподіяна з вини безпосередньо такого представника. Вирішуючи вимоги про стягнення на користь позивача завданої моральної шкоди, враховуючи наведені приписи закону, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення саме з відповідача моральної шкоди на користь позивачки. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Згідно ч.ч. 3-5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац 2 частини третьої статті 23 ЦК України). Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанови Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)). Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема подальшої поведінки заподіювача шкоди. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, як вбачається із виписки №8836д із медичної карти стаціонарного хворого від 26 серпня 2024 року [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні КП «Волинське обласне територіальне медичне об?єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради з 09 серпня 2024 року по 26 серпня 2024 року. Поступила зі скаргами на різкі болі в ділянці правого стегна, наявність кровоточивої рани правого стегна. Травма зі слів лікарів ЕМД ДТП 09 серпня 2024 року близько 17:30, їдучи пасажиркою на мотоциклі, врізались в автомобіль. Обставин травми чітко не пам?ятає. Бригадою ЕМД ургентно доставлена в травмпункт ВОДКЛ. Після обстеження ургентно госпіталізована в ортопедо-травматологічне відділення. Локальний стан: Різка деформація осі, вкорочення правого стегна. В с/3 стегна точкова кровоточива рана з ознаками помірної непульсуючої кровотечі. При пальпації стегна кровотеча посилюється, різкі болі, крепітація відламків. Порушення трофіки та чутливості дистальних відділів ноги не виявлено. Обставин травми чітко не пам?ятає. Фотореакція зіниць в нормі, с-м Марінеску негативний. Множинні ссадна кінцівок (правий ліктьовий суглоб, пальці правої кисті, праве коліно, ліва гомілки та гомілково-стопний суглоб), передньої грудної стінки справа. Садна оброблені бетадином На Rtg-рамі багатоуламковий перелом тіла правої стегнової кістки. 09 серпня 2024 року під наркозом проведено ПХО ран та саден кінцівок. Накладено скелетний витяг за н/3 правого стегна. Протягом лікування консультована гематологом, двічі на основі ЗАК призначено та проведено замінне переливання крові. 22 серпня 2024 року хірургічне втручання відкрита репозиція, МОС пластиною перелому правого стегна. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №591 від 04 вересня 2024 року встановлено, що згідно даних медичної карти стаціонарного хворого КІ «ВОТМОЗМіД» гр. [PERSON] отримала слідуючі ушкодження: Відкритий уламковий перелом тіла правої стегнової кістки зі зміщенням; гостра постгеморагічна анемія важкого ступеня; закрита черепно-мозкова травма з струсом головного мозку; множинні садна кінцівок та тулуба. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті контактів з тупими твердими предметами. цілком можливо при ДТТІ за обставин та в час вказаних в постанові, за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісіі №56, протокол №50 від 26 вересня 2024 року [PERSON] рекомендовано організувати індивідуальне навчання на дому по шкільній програмі терміном на 3 місяці (з 26 вересня 2024 року по 23 грудня 2024 року). Таким чином, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивачка тривалий час перебувала на лікуванні, зазнала фізичного болю, вимушена була обмежити звичний ритм життя, що призвело до значних моральних страждань. Суд бере до уваги, що тривалий процес лікування, необхідність операцій, відновлювальної терапії, залежність від сторонньої допомоги, а також переживання, пов`язані з можливою втратою здоров`я, викликали у потерпілої емоційний дискомфорт, психологічну напругу, страх за власне життя та майбутнє. Крім того, внаслідок ДТП позивачка зазнала суттєвих змін у звичному способі життя, була позбавлена можливості вести активну діяльність, відчувала фізичні страждання, біль, тривогу та пригніченість, що є очевидним проявом моральної шкоди. На переконання суду позивачкою доведено наявність факту заподіяння їй діями відповідача (який не є безпосереднім завдавачем шкоди, але зобов`язаний її відшкодувати в силу вимог закону як роботодавець винуватця - заподіювача шкоди) моральної шкоди, та те, що між такими діями та заподіяною шкодою є безпосередній причинний зв`язок. Враховуючи описані вище обставини, встановлені судом, принцип верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, принципи розумності і справедливості, зважаючи на глибину душевних страждань, яких позивачка зазнала у зв`язку із втратою свого здоров`я, внаслідок ДТП, характер ушкоджень та тривалість лікування, психологічні наслідки, суд вважає обґрунтованим, розумним і справедливим розміром відшкодування моральної шкоди у сумі 50000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Крім того, суд зазначає, що дорожньо-транспортна пригода мала місце ще 09 серпня 2024 року, однак з того часу не було вжито жодних дієвих заходів для добровільного відшкодування моральної шкоди позивачу в позасудовому порядку. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі ухвали суду від 04 липня 2025 року, з відповідача на користь держави слід стягнути 605, 60 грн. судового збору, пропорційно розміру задоволених вимог (50000 грн. (сума задоволених вимог) х 1211, 20 грн. (судовий збір, який підлягав сплаті при зверненні до суду) / 100000 грн. (ціна позову)).

Outcome: partial