Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики, покликаючись на те, що 29 квітня 2024 року, між позивачем та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 3468482710402, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 125 000 грн. на строк 60 місяців з терміном повернення кредиту не пізніше 29 квітня 2029 року. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань виникла заборгованість, яка станом на 22 липня 2025 року становить 140 257,69 грн. Відтак, просить позовні вимоги задовольнити, та стягнути з відповідача заборгованість. Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, разом з позовом та додатками, які було повернуто до суду. Відзиву до суду подано не було. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 29 квітня 2024 року, між позивачем та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 3468482710402. Згідно з п.2.1. договору банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.2.2. договору кредит надається в загальному розмірі 125 000 гривень на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 29 квітня 2029 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору. Пунктом 2.4.1. передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язується сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 40 процентів річних/ а.с.11-21/. Кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту, у тому числі відсотки за користування кредитом. Свої зобов`язання перед позичальником банк виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти у визначеному розмірі, що підтверджується випискою по рахунку за період з 29 квітня 2024 року по 22 липня 2025 року, проте відповідач повернення кредитних коштів здійснював не у повному розмірі. 30 червня 2025 року, банк направив відповідачу [PERSON] , вимогу про усунення порушення зобов`язань за кредитним договором №3468482710402 від 29 квітня 2024 року. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості відповідача станом на 22 липня 2025 року розмір заборгованості відповідача перед банком станом 140 257,87 грн., з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) 117 918,87 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 15 977,77 грн., пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 5 056,99 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 1331,01 грн., 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування 26,95 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження під час розгляду, а тому підлягають до задоволення. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved