Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про стягнення із [PERSON] 25 249,50 гривень заборгованості за договором позики №72369 від 28.04.2019 року, з яких: - 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 20 249.50 грн. - сума заборгованості за відсотками та комісією. Вимоги обґрунтовано тим, що вищевказаний кредитний договір відповідач [PERSON] уклав із ТОВ "ФК "ГЕЛЕКСІ". Свої грошові зобов`язання за цим кредитним договором відповідач не виконав, в результаті чого у нього виникла заборгованість за тілом кредиту та відсотками і комісії, яка в сукупності становить заявлений розмір позовних вимог. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 03 листопада 2025 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали без вручення за закінченням терміну зберігання, ухвалою від 02 грудня 2025 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності та висловив згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач про розгляд справи по суті двічі належним чином був повідомлений, у тому числі шляхом публікації судового оголошення на офіційному сайті судової влади, однак в судові засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі № 911/3142/19 висловив правову позицію про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду. З огляду на викладене суд провів заочний розгляд позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 28 квітня 2019 року ТОВ « ФК "ГЕЛЕКСІ» та відповідач [PERSON] уклали в електронній формі договір позики №72369. Указаний кредитний договір № 72369 укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та відповідачем підписаний електронним підписом. За умовами вказаного договору, відповідачу [PERSON] надається позика в розмірі 5 000,00 грн, строком до 27.05.2019, з процентною ставкою 0,01 %, за день 1, 5% комісії від суми кредиту, загальною вартістю позики 7 189,50 гривень. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стороною позивача до позовної заяви додано належним чином завірені копії кредитного договору. Розрахунком заборгованості ТОВ «ФК "ГЕЛЕКСІ» стверджено невиконання відповідачем умов укладеного кредитного договору, внаслідок чого у нього станом на 01 серпня 2025 року утворилась заборгованість, розмір якої 25 249,50 гривень. Перерахування ТОВ «ФК "ГЕЛЕКСІ» 28 квітня 2019 року на банківську картку [PERSON] 5 000,00 гривень підтверджується листом ТОВ "ФК"ЕЛАЄНС" та договором про надання послуг з переказу грошових коштів. Із наведеного слідує, що відповідач має заборгованість за цим кредитним договором. Станом на день звернення до суду із цим позовом заборгованість по кредитному зобов`язанню відповідач не погасив. У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Із дослідженого договору позики №72369, графіку платежів за цим договором, паспорту позики, встановлено, що розмір заборгованості по тілу кредиту в сумі 5 000,00 гривень відповідає умовам договору позики, відповідачем не повернутий, тому підлягає стягненню у відповідності до ст.1054 ЦК України в повному обсязі. Крім цього, до стягнення позивач заявив заборгованість за відсотками та комісії в розмірі 20 249,50 гривень, що відповідає зазначеній в Розрахунку заборгованості у цій частині. У договорі позики №72369 від 28 квітня 2019 року визначені наступні умови. За Договором Позикодавець надає Позичальнику позику (надалі за текстом іменується - «позика» в усіх відмінках), а Позичальник зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов Договору, в національній грошовій одиниці України - гривні, в сумі та строк: 1.1.1 сума позики 5000,0 грн. (надалі за текстом іменується - «сума позики» в усіх відмінках); 1.1.2 плата за користування позикою у вигляді: 1.1.2.1 процентів (надалі за текстом іменується - «процентна ставка» в усіх відмінках) складає 0,01% (одна сота відсотка) в день від поточного залишку позики; 1.1.2.2 комісії (надалі за текстом іменується - «комісійна винагорода» в усіх відмінках) складає 1,5% (одна ціла п`ять десятих відсотка) в день від початкового розміру позики відповідно пп.1.1.1. Договору; 1.1.3 нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. 1.1.4 нарахування комісії за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. 1.1.5 строк повернення позики (термін платежу): 27 травня 2019р. 1.2 Позика надається Позичальнику в сумі, що зазначена в пп.1.1.1. Договору в безготівковій формі (шляхом зарахування відповідної суми на банківський рахунок Позичальника). 1.3 Якщо Позичальник повертає позику в той самий день, що і день отримання позики - Позичальник сплачує на користь Позикодавця компенсацію в розмірі 100,00 грн. (сто гривень 00 копійок). В цьому випадку вимоги пп.1.1.2.-1.1.4. не застосовуються. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.ст.526, 530, 610 ЦК України та ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.10541 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Аналіз вищенаведених умов договору позики №72369 вказує, що у ньому чітко визначені усі істотні умови кредитування, а саме: сума позики, строк позики та процентна ставка, коміся. Отже, як встановлено вище, строк кредитування за договором позики, який був погоджений сторонами цієї угоди, становить 30 днів з 28.04.2019 по 27.05.2019. Доказів того, що відповідач як позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту, матеріали справи також не містять. В той же час встановлено, що нарахування відсотків за договором позики здійснювалося поза межами строку кредитування, тобто після 27.05.2019 року. Із цього приводу слід зазначити, що проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора яку вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). З огляду на викладене, розмір відсотків та комісії відповідно до умов договору позики №72369 від 28 квітня 2019 року становить 2 265,00 гривень (5 000,00 грн х 0,01% : 100 х 30 днів; 5 000,00 грн х 1.5% : 100 х 30 днів ). Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на встановлені фактичні обставини, відповідні їм правовідносини і наведені положення чинного законодавства, суд з викладених підстав і мотивів вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в сумі отриманих відповідачем кредитних коштів, процентів та комісії, нарахованих в межах строку кредитування, визначених кредитним договором. Загальний розмір заборгованості відповідача за договором позики №72369 від 28.04.2019 становить 7 265,00 грн., з яких:- 5 000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 2 265,00 грн - сума заборгованості за відсотками та комісією. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню кредитна заборгованість в загальній сумі 7 265,00 гривень. Крім цього, до стягнення представник позивача також заявив 5000,00 гривень витрат на професійну правову допомогу, які підтверджені доданими до позову документами, а саме: актом про надання послуг правничої допомоги від 01.09.2025, договором про надання правничої допомоги від 09.07.2025. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 29 % таких вимог.

Outcome: partial