Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась в суд із заявою, в якій просить встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Гумниська, Теребовлянського району, Тернопільської області, яка померла [INFO] на території російської федерації у м. Перм, Приморського краю. В обґрунтування заяви заявник вказує на те, що [INFO] у м. Перм, Приморського краю померла її мати [PERSON] , [INFO] . Після її смерті [NUMBER] Спеціалізованим відділом управління запису актів цивільного стану адміністрації міста Перм сестрі заявника видано свідоцтво про смерть [PERSON] . Разом з тим, заявник позбавлена можливості зареєструвати у встановленому Законом порядку смерть матері у відділі РАЦС у м. Тернополі та отримати свідоцтво про смерть, оскільки факт смерті відбувся на території російської федерації та у неї відсутні документи необхідні для реєстрації смерті. Поряд з цим встановлення факту смерті [PERSON] необхідна заявнику, для спадкування спадщини, яка відкрилась після смерті останньої. На підставі викладеного заявник просить заяву задовольнити. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Заявник [PERSON] та її представник адвокат Снітинський Б.Є. в судовому засіданні заяву про встановлення факту смерті особи підтримали та просили задовольнити з підстав у ній викладених. У судове засідання представник заінтересованої особи Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України не з`явився проте подав заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив такі обставини: Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 11.01.1956 [PERSON] народилась [INFO] в с. Гумниська, Теребовлянського району, Тернопільської області. [PERSON] та [PERSON] 03.03.1973 зареєстрували шлюб, у зв`язку із чим остання змінила прізвище на « [PERSON] », що вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 03.03.1973 Острівецькою сільською радою Теребовлянського району. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 20.07.1973, [PERSON] народилась [INFO] в с. Гумниська, Теребовлянського району, Тернопільської області та її батьками є батько [PERSON] та мати [PERSON] . 14.11.1995 [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , у зв`язку із чим змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим повторно 04.11.2025 Теребовлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському району Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Як слідує із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим повторно 11.10.2018 Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] помер [INFO] у с. Гумниська, Теребовлянського району, Тернопільської області. [PERSON] , [INFO] документована паспортом громадянина України серії [NUMBER] виданим 19.07.2000 Теребовлянським РВ УМВС України в Тернопільській області. З картки фізичної особи платника податків виданої 17.11.2003 вбачається, що [PERSON] присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 95900005 Спеціалізованим відділом управління запису актів цивільного стану адміністрації міста Перм 22.02.2024, громадянка України [PERSON] , [INFO] , уродженка України померла [INFO] у м. Перм Пермського краю Російської Федерації, про що 22.02.2024 складено актовий запис №170249590000501323003. Оригінал вказаного свідоцтва про смерть був оглянутий судом у судовому засіданні. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. Цивільний процесуальний кодекс України передбачає чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи ДРАЦСу можуть видати свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). У частинах третій четвертій статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлені Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженою наказом Міністерством охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545. Відповідно до вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину. Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, укладеної між державами-членами СНД (зокрема, Україною і російською федерацією) та ратифікованої Законом України від 10.11.1994 № 240/94-ВР, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою та скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення; документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. Разом із тим 23.12.2022 набрав чинності Закон № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993». Відповідно до цього Закону дію Конвенції було зупинено у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь. Це означає, що дія цієї Конвенції, у тому числі і статті 13, зупиняється щодо будь-яких документів, виданих, посвідчених лише у двох країнах (російська федерація та республіка білорусь), незалежно від дати їх видачі, посвідчення. Разом з тим, з дати зупинення дії Конвенції 1993 року у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь до документів, виданих на території цих країн, при їх пред`явленні на території України застосовуватиметься вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, яка була підписана 05.10.1961 в м. Гаазі. Відповідно до Закону України від 10.01.2002 № 2933-ІІІ «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних документів» Конвенція набрала чинності для України з 22.12.2003 та залишається чинною у відносинах України з російською федерації і республікою білорусь. Водночас для захисту прав і свобод громадян України та інших осіб, що мають документи вказаних країн, Кабінет Міністрів України врегулював питання використання документів цих країн на час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування. Так, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24.02.2022 такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. Із матеріалів справи вбачається, що факт смерті матері заявника [PERSON] [INFO] у м. Перм Пермського краю, російської федерації зафіксовано відповідним державним органом іноземної держави. Спеціалізований відділ управління запису актів цивільного стану адміністрації міста Перм 22.02.2024 склав актовий запис №170249590000501323003 про смерть громадянки України [PERSON] , яка народилась [INFO] в Україні та померла [INFO] у м. Перм Пермського краю, російської федерації та видав про це відповідне свідоцтво серії [NUMBER] , оригінал якого є у заявниці. Водночас, Законом України № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993», який набрав чинності 23.12.2022, зупинено у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь дію Конвенції від 22.01.1993. За цієї обставини із дати зупинення дії Конвенції 1993 року у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь до документів, виданих на території цих країн, при їх пред`явленні на території України застосовуватиметься вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів (стаття 4), /підписана 05.10.1961 в м. Гаазі, яка залишається чинною у відносинах України з росією і білоруссю/. Відтак враховуючи, що свідоцтво про смерть [PERSON] видане на підставі законодавства іноземної держави, на території якої померла мати заявника, підстав для повторного встановлення факту смерті немає. Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 15.08.2024 у справі № 643/8133/23, від 24.12.2024 у справі № 387/228/24, від 02.07.2025 у справі № 186/227/24, від 15.07.2025 у справі № 307/3991/23. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Гумниська, Теребовлянського району, Тернопільської області, яка померла [INFO] на території російської федерації у м. Перм, Приморського краю підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим компетентними органами відповідно до законодавства іноземної держави, на території якої настала смерть, суд доходить висновку про відсутність підстав для встановлення факту смерті в судовому порядку, а тому у задоволенні заяви слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed