Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

ТОВ «ФК «Сіті Колект» звернулося до суду з вищевказаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним Договором № 3407950 від 23.01.2023 року загальною сумою 107199,92 грн., з яких: 19999,99 грн. - за тілом кредиту; 87199,23 грн. нарахованих відсотків. Крім того, ставиться питання про відшкодування 2422,40 грн. сплаченого судового збору та 20000,00 грн. витрат на правову допомогу. На обґрунтування вимог у позові вказано, що 23.01.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , шляхом обміну електронними повідомленнями, у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», був укладений кредитний Договір № 3407950 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за яким відповідач отримав 20000,00 грн. на строк 359 днів, зі стандартною процентною ставкою 1,99 % в день, шляхом перерахування на платіжну картку № [NUMBER] . 26.10.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Профіт» укладено Договір факторингу № 26102023, відповідно до умов якого останнє набуло статусу нового кредитора та отримала право вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Лінеура Україна», в тому числі і до відповідача за кредитним Договором № 3407950 від 23.01.2023 року. Згідно Договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025 року ТОВ «ФК «Профіт» відступило ТОВ «ФК «Сіті Колект» право вимоги до [PERSON] за кредитним Договором № 3407950 від 23.01.2023 року. [PERSON] зобов`язання за вказаним кредитним Договором належним чином не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість загальним розміром 107199,92 грн., з яких: 19999,99 грн. - за тілом кредиту; 87199,23 грн. нараховані відсотки, що і стало підставою звернення до суду з позовом. Ухвалою суду від 03.12.2025 року по справі відкрито провадження та, враховуючи норми ст.ст. 274, 279 ЦПК України, постановлено розгляд справи провести у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Представник позивача ТОВ «ФК «Сіті Колект» Варшавський К.А. пропонує розглянути справу без його участі, не заперечує заочному розгляду справи та винесенню заочного рішення, про що зазначив у відповідній заяві (а.с. 8). Направлена поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням за місцем реєстрації відповідачу [PERSON] ухвала про відкриття провадження повернулася на адресу суду без вручення із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 51). Згідно положень п.п. 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому відділенні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. За положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Статтею 638 ЦК України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі по тексту Закон). У ст. 3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Положеннями ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. На підтвердження позовних вимог за кредитним Договором № 3407950 від 23.01.2023 року ТОВ «ФК «Сіті Колект» подало наступні докази: - Договір № 3407950 від 23.01.2023 року, укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] (а.с. 9-20); - розрахунок заборгованості за кредитним Договором № 3407950 від 23.01.2023 року (зворотна сторона а.с. 23- а.с. 27); - Договір відступлення прав вимоги № 26102023 від 26.10.2023 року, укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК Профіт», за яким останнє набуло права вимоги в розмірі Портфеля Заборгованості. У відповідності до умов цього Договору Кредитор передає (відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за кредитними Договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості) (пп. 1.1 п. 1). Права вимоги переходять до Нового Кредитора з моменту зарахування грошових коштів в повному обсязі, визначеному в п. 7.1 Договору, на рахунок Кредитора, після чого Новий Кредитор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості (п.п. 6.2.3). В якості компенсації на придбання (відступлення) Прав Вимоги, Новий Кредитор сплачує Кредиторові плату в розмірі, що станом на дату підписання Сторонами цього Договору складає 1170331,26 грн. (п.п. 7.1) (а.с. 28-29); - Договір факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025 року, за яким ТОВ «ФК Профіт» відступило на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Сіті Коллект» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах Боржників (а.с. 30-32). До Договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025 року долучені: - акт приймання-передачі Документації за Договором № ДО-20250909/001 від 09.09.2025 року (а.с. 32); - Реєстр Боржників до Договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025 року, за яким ТОВ «Фінансова Компанія «Сіті Коллект» отримало право вимоги до [PERSON] за кредитним Договором № 3407950 від 23.01.2023 року (а.с. 33); - копія витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025 року (а.с. 34); - копія платіжної інструкції № 1 від 17.09.2025 року про сплату ТОВ «Фінансова Компанія «Сіті Коллект» на користь ТОВ «ФК Профіт» 1007777,66 грн. згідно Договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025 року (зворотна сторона а.с. 32); - Рішення № 22/07/1 єдиного учасника ТОВ «Дакорд Фінанс» про зміну найменування Товариства на ТОВ «ФК «Сіті Колект» (зворотна сторона а.с. 34 а.с. 35). Проте, ініціатором звернення не надано жодного документа на підтвердження оплати за Договором відступлення прав вимоги № 26102023 від 26.10.2023 року, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК Профіт». Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. З огляду на викладене, відсутності підтверджуючих документів про оплату за відступлення права вимоги слід дійти висновку, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження переходу права грошової вимоги до ТОВ «ФК Профіт» від первісного кредитора ТОВ «Лінеура Україна» і відповідно від ТОВ «ФК Профіт» до позивача, що є його процесуальним обов`язком. Отже, відсутні підстави вважати, що ТОВ «ФК «Сіті Колект» за Договором відступлення прав вимоги № 26102023 від 26.10.2023 року та Договором факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025 року набуло права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним Договором № 3407950 від 23.01.2023 року, укладеними між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна». За таких обставин позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed