Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

31 жовтня 2025 року до Саратського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 0502340860 від 07 лютого 2020 року у розмірі 39 487,50 грн, посилаючись на ухилення відповідача від добровільного виконання договірних зобов`язань. Позов мотивований тим, що 07 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» (далі ТОВ «Інфінанс») укладено договір позики №0502340860, відповідно до якого відповідач отримав кредитний ліміт у сумі 3 000,00 грн із строком користування кредитом 30 календах дів, із строком користування на 3 (три) роки зі сплатою процентів за користування кредитом 1,75% в день, із реальною річною відсотковою ставкою 638,75%. ТОВ «Інфінанс» свої зобов`язання виконало та перерахувало на рахунок [PERSON] кошти у розмірі 3 000,00 грн. 14 липня 2021 року між ТОВ «ТОВ «Інфінанс»» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») було укладено Договір факторингу № 14/07/21, відповідно до умов якого ТОВ «ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором, укладеним із [PERSON] . У свою чергу, 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальника [PERSON] ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики №0502340860. Відповідач порушила зобов`язання за кредитним договором, допустивши заборгованість, яка станом на день підготовки позову становить 60 592,50 грн, з яких: 3 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 56 122,50 грн заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; 1 470,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку; 0,00 грн заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору; 0,00 грн заборгованість за пенею та/або штрафами; 0,00 грн заборгованість за комісіями; 0,00 грн інфляційні збитки; 0,00 грн нараховані 3% річних. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 39 487,50 грн, з яких: 3 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 36 487,50 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку; 0,00 грн заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору; 0,00 грн заборгованість за пенею та/або штрафами; 0,00 грн заборгованість за комісіями; 0,00 грн інфляційні збитки; 0,00 грн нараховані 3% річних. Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,00 грн та 13 000,00 грн витрат на правничу допомогу. Ухвалою суду від 03 листопада 2025 року призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом учасників справи. 17 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, яким остання пояснила, що реальна сума отриманого кредиту становить. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та завищеними, зазначаючи, що переважну частину заявлених вимог складають штрафи, пені, проценти, які є неспіввісними з реальною сумою боргу. Також, у своєму відзиві відповідач вказує на те, що позивач не надав належних доказів реальної суми боргу; факт перерахування кредитних грошових коштів на її рахунок; розрахунку заборгованості; правомірність нарахування величезних штрафів; законність передачі прав вимоги (якщо був договір факторингу). Також, відповідач зазначає, що не ухилялася від сплати боргу та готова сплатити до 9 000,00 грн, що більш ніж у три рази перевищує суму отриманого кредиту та є достатнім покриттям тіла кредиту і справедливих процентів (Вх. №6753/25-Вх від 17.11.2025 р.). 21 листопада 2025 року від представника ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М.М., надійшла відповідь на відзив, у якій остання просить позовну заяву задовільнити в повному обсязі, з огляду на те, що факт перерахування коштів підтверджується листом ТОВ ФК «Універсальні платіжні рішення», відповідно до якого 07 лютого 2020 року було перераховано грошові кошти у розмірі 3 000,00 грн на картку № [NUMBER] . У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Відповідно до умов кредитного договору № 0502340860 від 07 лютого 2020 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , останній надано кредит в розмірі 3 000,00 грн строком на 30 днів з можливістю пролонгації та автопролонгації, яка не внесла жодного внеску, як первісному кредитору так, і позивачу (Вх. № 6856/25-Вх від 21.11.2025р.). Представник позивача у судове засідання не з`явилася, у позові просила справу слухати у її відсутність, 02 лютого 2026 року подала заяву, якою позовні вимоги просила задовільнити в повному обсязі та розглядати справу у їх відсутність (Вх. №633/26-Вх від 02.02.26 р.). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , яку повернуто з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою/невірна адреса» та в систему «Електронний суд», що відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК та правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18, судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою. У встановлений судом строк відзив подано, клопотань про відкладення розгляду справи від останньої не надходило. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до такого. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 07 лютого 2020 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 0502340860, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти (фінансовий кредит) у розмірі 20 000,00 грн на строк 36 календарних днів, зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 1,75 % за кожен день строку користування кредитом, (п.1.6 Договору). З максимальною вартістю кредиту за діючим лімітом у грошовому вираженні становить: 1 575,00 грн та з максимальною реальною річною процентною ставкою за кредитом становить у розмірі 638,75 % (п. 1.10.2. Договору). Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 7w9v4j від 07 лютого 2020 року, що відповідає ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Перед підписанням Договору, 07 лютого 2020 року відповідач заповнив Анкету-заяву на кредит, де зазначив власні персональні дані, зокрема, прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, паспортні дані, номер картки платника податків, а також адресу, контактні номери телефону. ТОВ «ІНФІНАНС» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надало 07 лютого 2020 року відповідачці кредит у сумі 3 000,00 грн шляхом здійснення онлайн транзакції на карту [NUMBER] , що підтверджено довідкою від 07 липня 2025 року за вихідним №9155_25707143521. 14 липня 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») було укладено Договір факторингу № 14-07/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором, укладеним із [PERSON] . У свою чергу, 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальника [PERSON] ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023. Згідно копії реєстру боржників за [PERSON] станом на дату звернення з пазом до суду рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 60 592,50 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3 000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 56 122,50 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 1 470,00 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами 0,00 грн; заборгованість за комісіями 0,00 грн; інфляційні збитки 0,00 грн; нараховані 3% річних 0,00 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 39 487,50 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3 000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 36 487,50 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 0,00 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами 0,00 грн; заборгованість за комісіями 0,00 грн; інфляційні збитки 0,00 грн; нараховані 3% річних 0,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів на спростування доводів позивача. Таким чином заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує таке. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року, укладеного ТОВ «Коллект Центр» з Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», копію заявки на надання юридичної допомоги № 1933 від 01 вересня 2025 року, якою погоджено надання позивачу правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , а саме: надання усної консультації з вивченням документів 2 години на суму 4 000,00 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 3 годин на суму 9 000,00 грн, та витяг з Акту №14 про надання юридичної допомоги від 30 вересня 2025 року. Проте, до суду не надано відповідної квитанції про перерахування ТОВ «Коллект Центр» на рахунок Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» коштів за виконані послу з надання правничої допомоги у розмірі 13 000,00 грн. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Враховуючи складність справи, що є малозначною, виконані адвокатом роботи, які не є складними та не потребують значних затрат часу, зміст позовної заяви, що є типовим для такого виду правовідносин, обсяг доданих документів, який не є значним, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн не відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, реальності таких витрат, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 2 000,00 грн витрат на правничу допомогу. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 4 422,40 грн, з яких: 2 422,40 грн витрати зі сплати судового збору та 2 000,00 грн витрат на правничу допомогу. Таким чином, з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит у розмірі 39 487,50 грн, а також 4 422,40 грн судових витрат. Отже позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Outcome: approved