Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

30 грудня 2025 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду з відповідним позовом до відповідачки, через підсистему "Електронний суд ЄСІТС", який підписаний його представником Швець А.В., що діє на підставі трудового договору про дистанційну роботу від 24 жовтня 2023 року. В позові зазначено, що 19 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, встановивши мобільний додаток monobank, отримала розрахункову карту [NUMBER] та відкрила розрахунковий рахунок № [NUMBER] . АТ "Універсал Банк" свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В свою чергу відповідачка, зобов`язання по сплаті кредиту належним чином не виконувала, в зв`язку з чим перед банком виникла заборгованість, в сумі 50576,77 грн. На підставі зазначеного просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 19 листопада 2020 року, в розмірі 50576,77 грн та судові витрати. В судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача в позові зазначив про розгляд справи в його відсутність, підтримання позовних вимог та не заперечення проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судового виклику рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації, однак в судове засідання не з`явилася, причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не направляла (а.с.6 т.2). За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК України, судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 19 листопада 2020 року між позивачем та [PERSON] було підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг "Monobank". Згідно укладеного договору позивач відкрив відповідачці поточний рахунок і випустив платіжну картку з встановленим кредитним лімітом, вказаним у мобільному додатку (а.с.11 т.1). Положеннями Анкети-заяви визначено, що вона разом із Умовами і правилами обслуговування, тарифами та паспортом споживчого кредиту, складають договір про надання банківських послуг (а.с.159-219 т.1). Підписавши Анкету-заяву відповідачка підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники вищезазначених документів у мобільному додатку і зобов`язалася виконувати умови кредитного договору. За умовами договору, визначеному у паспорті споживчого кредиту, відповідачці відкривається поновлювальна кредитна лінія з лімітом до 100000 грн. (в залежності від суми, яка погоджена у заявці на кредит та відображена у мобільному застосунку), на строк 25 років, на споживчі потреби, з пільговою процентною ставкою 0,00001%, базовою процентною ставкою 3,1% в місяць, штрафами за порушення зобов`язань: від 1 до 30 днів, у розмірі 50,00 грн, від 31 до 90 днів, у розмірі 100,00 грн, від 91 до 210 днів за формулою:100,00 грн. + 6,2% від суми заборгованості, що виникла на перший день відповідного календарного місяця (а.с.221-222 т.1). На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок з 19 листопада 2020 року, що підтверджується випискою по рахунку, однак зобов`язань за договором не виконала, кошти на погашення заборгованості вносила не в повному обсязі (а.с.17-153 т.1). Розрахунок заборгованості проведений позивачем станом на 03 листопада 2025 року свідчить, що загальна сума заборгованості відповідачки становить 50576,77 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту (а.с.155-157). Згідно п.п.10.11. ст.1 Закону України "Про споживче кредитування", споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до ст.14 вказаного Закону договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. За змістом ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність", відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частини 1 та 2 ст. 625 ЦК України передбачають, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк чи інша фінансова установа надає кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Верховний Суд у справі № 335/248/16-ц від 14.03.2018, предметом якої був спір про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, зробив правовий висновок, що статтями 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк виконав свої зобов`язання за договором, видавши відповідачці право розпоряджатися кредитними коштами, у максимальному розмірі 100000,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, однак, в порушення умов кредитного договору, відповідачка свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим, станом на 03 листопада 2025 року, у неї виникла заборгованість за кредитним договором, зокрема за тілом кредиту, в розмірі 50576,77 грн. За такого, враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що відповідачка не виконала взятих на себе зобов`язань, а тому з неї на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 19 листопада 2020 року, зокрема за тілом кредиту, в розмірі 50576,77 грн., в зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача витрати на оплату судового збору, в розмірі 2422,4 грн. (а.с.14 т.1).

Outcome: approved