Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Позивач АТ «Таскомбанк» через свого представника Гнипа В.В. 26 серпня 2025 року звернувся до суду з цим позовом, який уточнив 17 жовтня 2025 року, про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 19 квітня 2021 року в розмірі 56387,13 грн., мотивуючи його тим, що 19 квітня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем укладено кредитний договір № 4045350156, відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з пунктами 1.2., 1.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених Кредитним договором, з п. 2.1. Кредитного договору всі інші умови кредитного договору викладені в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР». Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору Позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 41577,12 гривень; строк користування 48 місяців; при видачі кредиту 5% від розміру кредиту; загальні проценти 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти 2,49 % від суми кредиту. Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п. 1.2., 1.4. Кредитного договору). Кредит Відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Кредитному договорі (п.1.4. Кредитного договору), отже Кредитодавець, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. Умови вищезазначеного Кредитного договору відповідачем не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті. 17 грудня 2021 року права вимоги за Кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» (надалі також Позивач) на підставі Договору факторингу № 171221 від 17 грудня 2021 року, таким чином позивач є Новим кредитором Боржника [PERSON] за Кредитним договором № 4045350156 від 19 квітня 2021 року з усіма наступними додатками та змінами. Неодноразовими телефонними повідомленнями Банку Позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни. Як наслідок, станом на 01 липня 2024 року заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором, становить 56387,13 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) в сумі 36332,28 грн.; заборгованості по річним процентам (в т. ч. прострочена) в сумі 4,93 грн.; заборгованості по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) в сумі 20049,92 грн., що і стало підставою звернення до суду. 02 січня 2026 року від представника відповідача, адвоката Карбишева Ю.В., надійшов відзив на позовну заяву, яким позовні вимоги не визнає в повному обсязі, мотивує тим, що відповідач укладав кредитний договір № 4045350156 від 19.04.2021 року з ТОВ «ФК «ЦФР», ніякого кредитного договору відповідач з АТ «ТАСКОМБАНК» не укладав. Договір № 4045350156 від 19.04.2021 року, який уклав відповідач з ТОВ «ФК «ЦФР», взагалі не містить умов, на які посилається позивач у своєму позові. Письмового повідомлення від АТ «ТАСКОМБАНК» або від ТОВ «Фінансова Компанія «Центр фінансових рішень» про відступлення права грошової вимоги на підставі договору факторингу від 17.12.2021 року, з визначеною грошовою вимогою, яку відповідач повинен виконати (сплатити кошти за зобов`язанням ), не отримував. Про існування договору факторингу від 17.12.2021 року, та як наслідок іншого кредитора за договором, відповідач дізнався при ознайомленні з матеріалами справи. Відповідно до умов кредитного договору № 4045350156 від 19.04.2021 року, який укладений відповідачем з ТОВ «ФК «ЦФР» п. 1. 4., Позичальник доручає кредитодавцю виплатити /сплатити за рахунок отриманого кредиту суму грошових коштів за наступними реквізитами: 22894,00 грн. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ»; 3243,00 грн. - ПАТ «Мегабанк»; 6541,00 грн. - ПАТ «Мегабанк»; ПАТ «Страхова компанія «ТАС» - 600 грн.; ПАТ «Страхова компанія «ТАС» - 4616,22 грн.; ПАТ «Страхова компанія «ТАС» - 650 грн.; ПАТ «Страхова компанія «ТАС» - 800 грн.; оплата за електронний ключ доступу до додатку RADAR 599,00 грн.. Відповідач при укладенні кредитного договору вважав, що він укладає кредитний договір на суму 22 894,00 грн. з метою погашення боргу по кредитному договору від 13.06.2020 року, а не на суму 41 577,12 грн. Хоча і є підпис відповідача в договорі, але договір був написаний мілким шрифтом, як вважає відповідач, саме для того, щоб юридично та фінансова необізнана людина в ньому ні чого не зрозуміла. Вважаю, що тіло кредиту в сумі 18 683,12 грн. (41 577,12 грн. - 22 894,00 грн. = 18 683,12 грн.) є несправедливими всупереч принципу добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, є нав`язаними банком послугами. Матеріали справи не містять доказів того, що сума кредиту була перерахована на рахунок відповідача, як це зазначено у позові «Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) робочих днів від дня укладення договору на рахунок Позичальника [NUMBER] в АТ «ТАСКОМБАНК», та погашається безготівковим шляхом на цей же рахунок (п. 1.2. Кредитного договору)», а також не надано доказів того, що ТОВ «ФК «ЦФР» сплатила за рахунок отриманого кредиту вищезазначені суми грошових коштів згідно умов № 4045350156 від 19.04.2021 року. Відповідач зазначає, що він частково погашав тіло кредиту (22 894,00 грн.) декілька місяців через банкомати, але точних сум і строків погашення він не пам`ятає, так як квитанції про оплату заборгованості знаходились у будинку, який належав його матері, і згоріли при пожежі разом з хатою. Згідно реєстру прав вимоги за договором факторингу № 171221 від 17.12.2021 року порядковий № 10974 [PERSON] сума видачі кредиту 41577,12 грн., залишок заборгованості за тілом кредиту 36332,28 грн., залишок заборгованості за відсотками 0,28 грн., залишок заборгованості за щомісячними відсотками 935,09 грн. Загальна сума боргу 37267,65 грн. Це свідчить про те, що відповідач частково сплачував заборгованість за кредитом, але вважав, що сплачує кредит в сумі 22 894,00 грн., а не тіло кредиту в сумі 41577,12 грн. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Суду не надано достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження перерахування грошових коштів на рахунок відповідача, також не надано доказів того, що ТОВ «ФК «ЦФР» сплатила за рахунок отриманого кредиту вищезазначені суми грошових коштів згідно умов № 4045350156 від 19.04.2021 року. Матеріали справи не містять первинних документів, оформлених відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які підтверджують наявність заборгованості відповідача за кредитним договором. Розрахунок заборгованості не є належним доказом наявності заборгованості та її розміру та не є первинним документом у розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Щодо стягнення відсотків за користування кредитом в сумі річним процентам 4,93 грн.; заборгованість по щомісячним процентам 20049,92грн., для вирішення спору в даній справі обов`язковим є з`ясування обставин щодо виникнення зобов`язання боржника сплатити певну суму отриманих в кредит коштів та процентів на користь іншої сторони у строк та в порядку відповідно до цивільноправового договору. Позивач у позовній заяві посилається на п. 3.8 та п. 3.9 Кредитного договору (хоча кредитний договір № 4045350156 від 19.04.2021 року, укладений відповідачем з ТОВ «ФК «ЦФР» таких пунктів не містить), стверджує, що підписавши заяву, відповідач приєднався до "Умов отримання кредитів АТ «ТАСКОМБАНК»..., які розміщені в мережі Інтернет". Проте, матеріали справи не містять підтвердження того, що відповідач підписав саме ці Умови. Анкета-заява, підписана відповідачем, містить лише анкетні дані та основні параметри кредиту, але не містить повного тексту Умов, на яких позивач ґрунтує свої вимоги щодо нарахування процентів. Відповідач не був ознайомлений із умовами щодо процентної ставки за кредитним договором, тому нарахування процентів є протиправним. Позивач стверджує, що «щомісячні проценти» становлять 20 049,92 грн. При цьому річні проценти всього 4,93 грн. Така диспропорція (0,01% річних проти 2,49% щомісячних) може свідчити про приховування реальної процентної ставки або комісії, що суперечить Закону України «Про захист прав споживачів». Якщо 2,49% нараховуються за формулою складних відсотків або на початкову суму кредиту (а не на залишок), такі умови є несправедливими та нікчемними /а.с. 64-68/. 07 січня 2026 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, викладених у ній та уточненій позовній заяві /а.с. 88-92/. 09 січня 2026 року від представника відповідача, адвоката Карбишева Ю.В., надійшло заперечення на відповідь на відзив, яким позовні вимоги не визнав у повному обсязі з мотивів викладених у ньому та відзиві на позовну заяву /а.с. 99-103/. Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує / а.с. 4/. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, але підтвердив факт укладання кредитного договору № 4045350156 від 19 квітня 2021 року, та часткове його виконання, шляхом внесення коштів на рахунок погашення заборгованості. Договір був укладений для погашення попередніх кредитних договорів. Заперечував щодо умов його укладання в частині нарахування відсотків за його користування та умов сплати за рахунок цього кредиту страхових платежів та оплати за електронний ключ доступу до додатку «Radar». Представник відповідача, адвокат Карбишев Ю.В., в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, з мотивів викладених у відзиві та запереченні на відповідь на відзив. Згідно із ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи їх, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19 квітня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 4045350156, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування ним в порядку, на умовах та в строки, передбачені паспортом кредиту № 5350156. Відповідно до пункту 1.1. Договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених цим договором. Істотні умови договору викладені в пункті 1.2 Договору, зокрема: тип кредиту - кредит на будь-які цілі; сума кредиту 41577,12 грн; строк на який надається кредит 48 місяців; порядок та умови надання кредиту безготівковим шляхом, або готівкою, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору; відсоткова ставка фіксована: початковий процент (при наданні кредиту 5% від суми кредиту 3470,00 грн), щомісячні проценти 2.49 % від суми кредиту згідно з графіком платежів, річні проценти загальні 0.01% від суми кредиту згідно з графіком платежів. Пунктом 1.3 Договору визначено порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів). Відповідно до п. 2.1. Договору всі інші умови кредитного договору зазначені в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 04 січня 2021 року, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www/kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення цього Договору та до яких позичальник приєднується підписавши цей Договір. Цей Договір, Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 04 січня 2021 року складають єдиний кредитний договір. Позичальник, підписавши цей Договір, підтверджує, що свій примірник цього договору він отримав (п. 3.6 Договору). Відповідач [PERSON] власноручно підписав вказаний кредитний договір та паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5350156 від 19 квітня 2021 року /а.с. 24 зворот - 25/, умови якого тотожні умовам Кредитного договору, де в тому числі обумовлено, що орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом становить 91279,83 грн. У пункті 6 Паспорта викладено порядок повернення кредиту. При цьому, суд вважає неспроможними доводи сторони відповідача про несправедливість умов укладеного договору в частині розміру відсотків за користування кредитними коштами, оскільки відповідач із вимогами про визнання умов договору недійсним у частині визначення розміру процентів у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» не звертався, а відповідно до положень ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Судом встановлено, що зміст зобов`язання в наведеному договорі викладено досить зрозуміло що дає підстави для висновку про те, що волевиявлення сторін договору зводилося до отримання коштів, які позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю. Відповідач ознайомився з наданою у договорі інформацією, що засвідчив своїм власноручним підписом, вибрав та погодилася з конкретними умовами щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та уклала кредитний договір підписавши його особистим власноручним підписом. Тобто, таким чином висловив своє волевиявлення щодо укладення кредитного договору за конкретних умов, зокрема, й щодо його умов виплати за рахунок отриманих кредитних коштів за оплату страхового платежу за договорами страхування та за електронний ключ доступу, з розміром процентів за користування кредитними коштами. Проценти, передбачені умовами кредитного договору, які просить стягнути позивач на свою користь, за своєю суттю є платою за користування кредитом, а не компенсацією у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Заперечення відповідача щодо отримання кредитних коштів не знайшли своє підтвердження, оскільки цей кредитний договір був укладений для погашення попередніх його кредитних договорів за рахунками, які вказані у ньому, тобто умовами договору не передбачено зарахування коштів на рахунок відповідача, ці кошти йшли на погашення іншої заборгованості /перекредитування/. Відповідачем частково виконані умови договору, він погашав заборгованість, тобто визнавав умови договору, що підтверджується довідкою ФК ЦФР від 18 березня 2023 року вих. №-8609464-SG, якою встановлено, що відповідачем сплачено 12494,13 грн, з яких списано річні проценти в сумі 2,33 грн; щомісячні проценти 7246,96 грн; частину кредиту в сумі 5244,84 грн /а.с. 111-112/. Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі, отже позивач, свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі, однак умови вищезазначеного кредитного договору відповідачем залишаються невиконаними, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості. Таким чином, Позивач виконав свої зобов`язання за Договором, надавши Відповідачу кредит у встановленому Договором розмірі. Проте, Відповідач став порушувати умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені Договором строки та порядку, у зв`язку з чим, у Відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно розрахунків заборгованості, станом на за кредитним договором № 4045350156 від 19 квітня 2021 року станом на 03 червня 2025 року заборгованість відповідача складає 4,93 грн за річними відсотками та 20049,92 грн за щомісячними процентами /а.с. 94-95/. Загальна сума заборгованості становить 56387,13 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 36332,28 грн; заборгованості по відсотках в сумі 4,93 грн, заборгованості за щомісячними процентами в сумі 20049,92 грн /а.с. 96/. Заперечення сторони відповідача щодо нарахованих відсотків суд не бере до уваги, з дослідженого розрахунку вбачається, що вони нараховані відповідно до умов укладеного договору, контрозрахунку відповідачем не надано. Таким чином, Позичальником було грубо порушено умови Кредитного договору. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були виконані умови кредитного договору, в той же час, відповідачем були порушені зобов`язання, передбачені кредитним договором в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами. Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1. припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2. зміна умов зобов`язання; 3. сплата неустойки; 4. відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Таким чином відповідачем не виконано зобов`язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по договору. Крім того, в ході судового розгляду встановлено, що відповідачем не спростовано розміру боргу і не доведено його відсутністю або його повного погашення, не встановлено підстав для звільнення відповідача від обов`язку по поверненню кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дішов висновку про задоволення позову Акціонерного товариства «Таскомбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2422 гривень 40 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: approved