Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 2789709048/730022 у розмірі 18000,00 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13.09.2021 року між ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2789709048/730022, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Згідно з п. 1 Договору позикодавець надає фінансовий кредит в межах суми зазначеної позичальником в заявці, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користуванням кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути таку позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку договору, або достроково, та сплати позикодавцю плату від суми кредиту. 19.04.2022 року між ТОВ «КУ«Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19042022-Є, відповідно до умов якого ТОВ «КУ«Європейська кредитна група» передає/відступає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «КУ«Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 19.04.2022 до договору факторингу №19042022-Є від 19.04.2022 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 18000,00 грн., з яких: 4500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 13500,00 грн. заборгованість за відсотками. Всупереч умов договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснив відповідного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 2789709048/730022 від 13.09.2021 року у розмірі 18000,00 грн. Оскільки, [PERSON] продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за вище вказаним договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, тому ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» змушене звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 19.08.2025 року відкрите провадження у справі та призначений розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України не надходило. В позовній заяві представник позивача просив проводити розгляд за його відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідачу [PERSON] за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї, які вона не отримала в звязку з відсутністю адресата за вказаною адресою, що відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням особи про розглдя справи. Також, відповідача було повідомлено про розгляд справи через оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду Черкаської області, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням особи про дату, час і місце розгляду справи. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач [PERSON] повторно не з`явилась на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомила, хоча була повідомлена про час, місце і дату розгляду справи в суді, відзиву на позов, а також заяви про розгляд справи у її відсутності, не подала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку, про що постановляє відповідну ухвалу. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» порушив спір з приводу договірних правовідносин у сфері кредитування. В обґрунтування своїх вимог позивач надав індивідуальну частину договору № 2789709048/730022 від 13.09.2021 року укладений між ТОВ «Кредитною Установою «Європейська кредитна група» та [PERSON] , додаток № 1 до Договору про надання фінансового кредиту №2789709048/730022 від 13.09.2021 року, Паспорт споживчого кредиту до Договору 2789709048/730022 від 13.09.2021 року, розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2789709048/730022 від 13.09.2021 року сформований ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 30.05.2025 року, договір факторингу №19042022-Є від 19.04.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група», акт прийому-передачі реєстру боржників від 19.04.2022 року за договором факторингу,витяг з реєстру боржників до договору факторингу. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Позивач долучив в якості доказу існування кредитних відносин між первісним кредитором та відповідачем копію індивідуальної частини договору, який підписаний позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором R55339 та Паспорт споживчого кредиту, щопідписаний позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором R55339, однак не надав доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] отримувала вказані одноразові ідентифікатори для підписання електронного договору та Паспорта споживчого кредиту. Відомості про те, що відповідач пройшов ідентифікацію та верифікацію особи, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, здійснив акцептування кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором та підписав договір одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію", Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та Закону України "Про платіжні послуги", належними, допустимими та достатніми доказами не доведено. Будь-який формуляр заяви на отримання кредиту, який би мав бути складеним і підписаним електронним підписом відповідача, електронна ідентифікація (автентифікація) якого здійснена з дотриманням вимог Закону, та який би був підтверджений і сумнівів у суду не викликав, в матеріалах справи відсутній. Документи, що підтверджують особу позичальника в матеріалах справи також відсутні. Крім того, позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту надання кредиту (перерахування коштів) відповідачу [PERSON] та належності їй карткового рахунку [NUMBER] хх-хххх-58495489, що зазначений в Договорі позики. З клопотанням про витребування відповідних доказів позивач до суду не звертався. Крім того, жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження здійснення нарахувань по вказаному Договору Позики, можливого погашення, чи внесення відповідачем сум на його погашення, дат такого внесення, їх перодичності тощо позивачем не надано. На підтвердження заборгованості за кредитним договором від 13.09.2021 року позивач надав розрахунок заборгованості, зроблений ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»», згідно якого загальна заборгованість відповідача [PERSON] станом на 30.05.2025 становить 18000,00 грн. Нарахування пені, штрафів ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»» не здійснювалось, отже сума заборгованості первісного кредитора не змінювалася. Разом з тим, відсутній розрахунок з відповідним алгоритмом нарахування простроченої заборгованості як за простроченою сумою кредиту, так і за процентами. Відсутність обгрунтованого розрахунку заборгованості за договором про надання грошових коштів у позику, а також первинних бухгалтерських документів, позбавляє суд можливості з`ясувати дійсний розмір заборгованості за кредитним договором, що є обов`язковим при вирішенні питання про стягнення боргу. Крім того, вважати розрахунок достатнім доказом наявності заборгованості за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження надання кредитних коштів відповідачу [PERSON] у суду немає підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 512, 514, 517 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, щоіснували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Позивачем, до якого за договором факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача, не надано на підтвердження своїх позовних вимог первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували факт укладення договору споживачем з первісним кредитором, що ставить під сумнів дійсність кредитних відносин. Згідно з правовим висновком Верховного Суду, що викладений в постанові від 21.07.2021 року в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постановівід 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність кредитних відносин з відповідачем, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості належним чином перевірити видачу відповідачу кредитних коштів, користування ним кредитними коштами, а тому в задоволенні вказаного позову слід відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю. Оскільки в задоволені позову відмовлено, відповідно до п.2 ч.2ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed