Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором №42378694 від 26.04.2024 року у розмірі 15 725 гривень, судових витрат по оплаті судового збору в розмірі 2 422 гривень 40 копійок та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.04.2024 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 42378694, відповідно до якого кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих проблем, на наступних умовах: сума кредиту - 2500 гривень, строком користування на 730 дні, до 25.04.2026 року включно, проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду 0,01 % за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування; проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за базовою (стандартною) процентною ставкою у розмірі 1.0 % за дин день від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. 02.10.2025 року укладено договір № 02-10/25, відповідно до якого ТОВ «ЕКО ФІН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 42378694. Заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом за договором № 42378694 від 26.04.2024 року, що підлягають стягненню з позичальника становить 15725 гривень, з яких : заборгованість за основним зобов`язанням 2500 гривень, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 13125 гривень, заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 100 гривень. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 29.10.2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно, у позовній заяві зазначено про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належно, за зареєстрованим місцем проживання, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, відзив на позовну заяву не подав. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 29.01.2026 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280, 281 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 26.04.2024 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 42378694, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2500 гривень на споживчі потреби, строком користування на 730 дні, до 25.04.2026 року включно та складається із дисконтного (пільгового)періоду та поточного періоду. Дисконтний (пільговий) період складає 14 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 09.05.2024 року (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 716 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення дисконтного (пільгового) періоду, і закінчується 25.04.2026 року (а.с.34-45). Відповідно до п. 2.6 Договору, проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду нараховується за дисконтною (пільговою) процентною ставкою в розмірі 3,65 % відсотків річних (денна процентна ставка 0,01 % за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду. Відповідно до п. 2.7 Договору, проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховується за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі 365 % відсотків річних (денна процентна ставка 1 % за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду. Відповідно до п. 2.8 Договору, позичальнику рекомендується (не обов`язково) повернути суму кредиту та сплатити нараховані проценти в рекомендовану дату платежу 09.05.2024 року (день завершення дисконтного (пільгового) періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 25.04.2026 року (останнього дня строку кредитування). Відповідно до п. 3.1.2.1 Договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний, зокрема через Веб-сайт Товариства. Відповідно до п. 3.1.2.3 Договору, укладенням цього договору позичальник підтверджує, що ознайомився з інформацією наведеною в Паспорті споживчого кредиту, який надано разом із офертою/проектом кредитного договору, що розміщується в його Особистому кабінеті кредитодавцем. Відповідно до п. 3.2.1.1 Договору, позичальник зобов`язується повернути Товариству кредит та проценти за користування кредитом згідно умов цього Договору (графік розрахунків (платежів), або достроково відповідно до порядку, визначеного цим договором, але в будь-якому випадку не пізніше дати остаточного погашення заборгованості по кредиту, встановленої п. 2.5 цього Договору. Порядок та умови пролонгація (продовження) дисконтного (пільгового) періоду користування кредитом та/або строку кредитування визначена п. 3.3 Договору. Також, позивачем до Договору про споживчий кредит надано графік розрахунків (платежів), що є додатком № до кредитного договору № 42378694 від 26.04.2024 року (а.с.57-71) та Паспорт споживчого кредиту ТОВ «ЕКО ФІН» Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредиту (а.с.83-87). Анкета клієнта фізичної особи, що сформована за допомогою програмного забезпечення (ІТС ТОВ «ЕКО ФІН»), Договір про споживчий кредит № 42378694 від 26.04.2024 року, графік розрахунків (платежів) та Паспорт споживчого кредиту, підписані [PERSON] електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора MzcwNGE2, який надісланий 26.04.2024 року на номер мобільного телефону відповідача [NUMBER] . Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Відповідно до квитанції № 41414-74052-91603, ТОВ «ЕКО ФІН» надало [PERSON] грошові кошти у сумі 2500 гривень, шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (а.с.18). 02.10.2025 року укладено договір № 02-10/25, відповідно до якого ТОВ «ЕКО ФІН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 42378694 (а.с.24-33). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 02-10/25 від 02.10.2025 року ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права грошової вимоги, зокрема, до [PERSON] за договором № 42378694 у розмірі 15725 гривень, з яких : заборгованість за основним зобов`язанням 2500 гривень, заборгованість за нарахованими процентами 13125 гривень, заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 100 гривень (а.с. 52). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 42378694 про надання споживчого кредиту, станом на 07.10.2025 року, заборгованість [PERSON] становить 15725 гривень, з яких : заборгованість по тілу кредиту 2500 гривень, заборгованість за відсотками 13225 гривень (а.с.23) ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Порядок укладення електронного договору передбачено нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також у ст. 12 цього Закону, зазначено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно із ч. 1, 3 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Отже, до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», як новий кредитор, набуло право вимоги до [PERSON] за укладеним кредитним договором. Відповідно до статей 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Із змісту статей 1054, 1055 ЦК України слідує, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Враховуючи, що відповідач [PERSON] порушив зобов`язання щодо повернення кредиту, на підставі статей 525-527, 530, 611, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» підлягають задоволенню у повному обсязі. V. Розподіл судових витрат Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.95), які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 2422 гривень 40 копійок. Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно із частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Із матеріалів справи, правнича допомога ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» надавалася на підставі договору про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 року Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» в особі керуючого партнера Бурдюг Тетяни Вікторівни (а.с.74-76). ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 року, прайс-лист АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявку на надання юридичної допомоги № 24 від 03.10.2025 року та витяг з Акту № 20 про надання юридичної допомоги від 10.10.2025 року, відповідно до якого надання усної консультації 3000 гривень, складання позовної заяви 6000 гривень (а.с.78, 79,80). Суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати не співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved