Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

[PERSON] у 24.07.2025 року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх заробітків (доходів) боржника, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в період з 2016 року по січень 2025 він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13.01.2025 року шлюб було розірвано. Від шлюбу позивач та відповідач мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні 08.07.2025 року, актовий запис № 436. Відповідач, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на обліку в Херсонському обласному центрі обліку бездомних осіб. Позивач, [PERSON] , разом із сином проживає за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що його син [PERSON] , [INFO] , повністю перебуває на його утриманні. Відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини. У зв`язку із вищевикладеним позивач вимушений звернутися досуду із даним позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.10.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно, подала заяву про проведення розгляду справи без її участі, в якій зазначила, що дитина з нею не проживає, позовні вимоги не визнає. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні складено актовий запис № 436, батьками зазначено: [PERSON] , [PERSON] . 19.02.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований 19.02.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні. Шлюбне прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] ». Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13.01.2025 року по справі № 766/15199/24 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 19.02.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис № 40. Згідно довідки про місце проживання та склад сім`ї № 2570, виданої 11.07.2019 року Херсонським обласним центром обліку бездомних осіб, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , без права проживання. Відповідно до довідки про місце проживання № 156, виданої 22.07.2025 року Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Тандем», [PERSON] з 1991 року по дату видачі довідки проживає у житловому приміщенні [ADDRESS] , з сином [PERSON] , [INFO] , [NUMBER] , від 04.06.2015 року. Факт проживання [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , відповідачем не заперечується. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у п.17 Постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст.70 Закону України від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Частиною першою ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 № 789-ХІІта набрала законної чинності для України 27 вересня 1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи зібрані у справі докази та встановлені судом обставини, суд дійшов до переконання, що відповідач є особою працездатного віку, на обліку у центрі зайнятості не перебуває (інших відомостей суду не надано), відтак є фінансово - спроможним, а тому взмозі утримувати дитину. Суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо розміру аліментів на утримання дитини, як таких, що відповідають положенням закону. У зв`язку з наведеним суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Приписами ч.6 ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони. Тому суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від якого позивач звільнений при подачі позову. Згідно з п.1 ч.1ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved