Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (далі - «ТАСКОМБАНК») звернулося до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.11.2023 між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем [PERSON] було підписано Заяву-договір про надання споживчого кредиту № 3778552-040, згідно з умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 26 725,00 грн. строком на 24 місяці зі сплатою 0,01% процентів річних та комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2,5% щомісячно. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, однак відповідач у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 01.07.2025 у останнього виникла заборгованість у сумі 55 117,54 грн., яка складається з: 25 610,72 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 2,34 грн. - заборгованість за процентами, 29 504,48 грн. - заборгованість по комісії. Позивач надіслав відповідачу повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості за процентами, однак зазначені порушення не були усунуті, заборгованість так і не була погашена. На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором № 3778552-040 від 06.11.2023 на загальну суму 55 117,54 грн., а також судові витрати. Ухвалою суду від 19.09.2025 відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, заперечень щодо ухвалення заочного рішення не висловив. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про час і місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. У зв`язку з неявкою у судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Даний принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Судом встановлено, що 06.11.2023 між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем [PERSON] укладено Заяву-договір про надання споживчого кредиту № 3778552-040, згідно з умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 26 725,00 грн. шляхом зарахування на поточний рахунок № [NUMBER] (п. 1.2.5) (№ [NUMBER] (п.1.12) строком на 24 місяці (п. 1.2.6) зі сплатою 0,01% процентів річних (п.1.2.9) та 6,9% комісії щомісячно (п.1.4). На виконання своїх зобов`язань за договором позивач перерахував на поточний рахунок № [NUMBER] зазначену у кредитному договорі суму кредитних коштів, що підтверджується випискою по вказаному рахунку. Відповідач своїх зобов`язань за Заявою-договором про надання споживчого кредиту № 3778552-040 від 06.11.2023 не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка згідно із розрахунком заборгованості станом на 01.07.2025 становить 55 117,54 грн. та складається з наступного: 25 610,72 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 2,34 грн. - заборгованість за процентами, 29 504,48 грн. - заборгованість по комісії. 11.08.2025 АТ «ТАСКОМБАНК» направило відповідачу повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредиту, проте відповідач залишив зазначене повідомлення банку без належного реагування. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним Договором належним чином не виконав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 629 ЦК України чітко встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. При цьому, суд також враховує, що у даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, дії банку щодо виконання договору не оскаржені, власного розрахунку заборгованості не надано, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався на підтвердження своїх вимог. Відповідно до позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), а також від 19.06.2019 у справі № 643/17966/14-ц, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно із частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Стороною відповідача не надано доказів в розумінні положень ст.ст.76-81 ЦПК України на спростування позовних вимог. Дослідивши обставини справи, оцінивши наявні у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Заявою-договором про надання споживчого кредиту № 3778552-040 від 06.11.2023 у розмірі 55 117,54 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved