Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У жовтні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі ТОВ «Бізнес Позика») Памірський М.А. за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивував тим, що 19 вересня 2023 року ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] уклали договір про надання кредиту № 471108-КС-003, за умовами якого товариство надало позичальнику кредит у сумі 25 000 грн зі сплатою 1,1512369% за кожен день користування кредитними коштами. 25 січня 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] уклали додаткову угоду № 1 до договору про надання кредиту №471108-КС-003, відповідно до умов якої товариство надало позичальнику додатково кредитні кошти в сумі 17 000 грн. ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] 7 березня 2024 року уклали додаткову угоду № 2 до договору про надання кредиту №471108-КС-003, за умовами якої сторони домовились внести зміни до пункту 1 договору та викласти «термін дії договору» в новій редакції, а саме: «термін дії договору до 5 вересня 2024 року». 7 травня 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] уклали додаткову угоду № 3 до договору про надання кредиту №471108-КС-003, за умовами якої сторони домовились внести зміни до пункту 1 договору та викласти «термін дії договору» в новій редакції, а саме: «термін дії договору до 15 липня 2025 року». Порушивши умови кредитного договору, [PERSON] зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 193 132,87 грн, з яких: 29 149,39 грн заборгованість за тілом кредиту та 163 983,48 грн заборгованість за процентами. Посилаючись на зазначене, ТОВ «Бізнес Позика» просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та 2 422,40 грн у відшкодування витрат зі сплати судового збору. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Відповідно до довідки Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 4 листопада 2025 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована і проживає на [ADDRESS] . Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 24 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судовому засіданні 10 грудня 2025 року о 13 год 00 хв. Цією ж ухвалою витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме: - письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] ; - письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 19 вересня 2023 року (дата видачі кредиту) до 15 липня 2025 року (дата закінчення терміну кредитування). 10 грудня 2025 року розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою учасників справи, а також у зв`язку з ненадходженням до суду запитуваної судом інформації. Справу призначено до розгляду на 4 лютого 2026 року о 09 год 30 хв. В позові міститься клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому зазначено, що проти ухвалення заочного рішення позивач не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, направлені їй повістки повернулися до суду не врученими з причин «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд враховує, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 13 січня 2020 року у справі № 910/22873/17 та від 14 серпня 2020 року у справі № 904/2584/19). Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18) Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (частина перша статті 280 ЦПК України). Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи з ухваленням заочного рішення. Стислий виклад позиції інших учасників справи Відзив на позовну заяву або заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Встановлені судом фактичні обставини справи Судом встановлено, що 19 вересня 2023 року ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] уклали договір про надання кредиту № 471108-КС-003, за умовами якого товариство надало позичальнику кредит у сумі 25 000 грн зі сплатою 1,1512369% за кожен день користування кредитними коштами та зі сплатою 2,00000000% за користування кредитом, строком на 24 тижні, тобто до 5 березня 2024 року. Орієнтовну загальну вартість наданого кредиту сторони визначили в сумі 65 040 грн. 25 січня 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] уклали додаткову угоду № 1 до договору про надання кредиту №471108-КС-003, відповідно до умов якої товариство надало позичальнику додатково кредитні кошти в сумі 17 000 грн. Цією ж угодою сторони внесли зміни до договору, а саме збільшили орієнтовну вартість кредиту до 72 748,50 грн, внесли зміни до «термін дії договору» в новій редакції «термін дії договору до 11 липня.2024 року». ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] 7 березня 2024 року уклали додаткову угоду № 2 до договору про надання кредиту №471108-КС-003, за умовами якої сторони домовились внести зміни до пункту 1 договору та викласти «термін дії договору» в новій редакції, а саме: «термін дії договору до 5 вересня 2024 року»; строк кредитування 51 тижнів. 7 травня 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] уклали додаткову угоду № 3 до договору про надання кредиту №471108-КС-003, за умовами якої сторони домовились внести зміни до пункту 1 договору та викласти «термін дії договору» в новій редакції, а саме: «термін дії договору до 15 липня 2025 року»; строк кредитування 96 тижнів. На виконання умов договору ТОВ «Бізнес Позика» здійснило переказ грошових коштів в сумі 25 000 грн та в сумі 17 000 грн на платіжну карту [PERSON] № [NUMBER] . З інформаційного листа Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» від 16 грудня 2025 року судом встановлено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . Зі змісту виписки за договором за період з 19 вересня 2023 року до 15 липня 2025 року наданої Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» на виконання ухвали суду про витребування доказів суд встановив, що на платіжну карту № [NUMBER] [PERSON] 19 вересня 2023 року зараховані кошти в сумі 25 000 грн та 25 січня 2024 року зараховані кошти в сумі 17 000 грн. Крім того, відповідно до банківської виписки за кредитною картою від 4 грудня 2025 року [PERSON] користувалася кредитною картою (переказувала кошти, знімала готівку, сплачувала покупки, поповнювала мобільний телефон, погашала заборгованість). Порушивши умови кредитного договору, [PERSON] зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 193 132,87 грн, з яких: 29 149,39 грн заборгованість за тілом кредиту та 163 983,48 грн заборгованість за процентами. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Вивчивши матеріали цивільної справи та надавши оцінку поданим доказам, суд виходить з наступного. Частиною 3 статті 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України). За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» частина 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в частині 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно статті 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У справі, яка розглядається, суд встановив що: 19 вересня 2023 року ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] уклали договір про надання кредиту № 471108-КС-003, [PERSON] належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість. матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] заперечувала наявність кредитних зобов`язань перед ТОВ «Бізнес Позика»; надані позивачем докази підтверджують факт отримання кредитних коштів [PERSON] ; у [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 193 132,87 грн; [PERSON] не спростувала належними і допустимими доказами розмір заборгованості та правильність розрахунку. З урахуванням викладеного, позивачем доведено існування між сторонами кредитних прав та зобов`язань, тобто підтверджено факт отримання позичальником кредитних коштів. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі нею не наведені. Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми боргу за кредитом та заборгованості за процентами за користування кредитом. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Статтею 141 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому із [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» підлягають стягненню 2 422,40 грн у відшкодування судового збору, сплаченого позивачем за пред`явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved