Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 373423795 у розмірі 13045 грн та судові витрати у розмірі 3028 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 12 вересня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 373423795, який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора і був надісланий номер мобільного телефону відповідача. За умовами кредитного договору товариство надало відповідачу кредит без конкретної споживчої мети на суму 5000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 0,83% від суми кредиту за кожний день користування Кредитом. Тип процентної ставки фіксована, кредит надано строком на 30 днів. Кредит надано шляхом зарахування грошових коштів на платіжну картку відповідача. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 373423795. 03 січня 2019 року між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20190103, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передало ТОВ ФК «ЄАПБ», за плату, належні йому права вимоги до боржників, а останній прийняв права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема і до відповідача за кредитним договором № 373423795 (Реєстр прав вимоги №8). Відповідно до Реєстру прав вимоги №8 від 28 травня 2020 року до Договору факторингу № 20190103 від 03 січня 2019 року, позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 13045 грн, з яких: 5000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 8045 грн сума заборгованості за відсотками. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати кредит, платити проценти за користування кредитом та виконувати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № 373423795 у розмірі 13045 грн та судові витрати у розмірі 3028 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 лютого 2026 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12 вересня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 373423795, який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора і був надісланий номер мобільного телефону відповідача. За умовами кредитного договору товариство надало відповідачу кредит без конкретної споживчої мети на суму 5000 грн. Згідно п.1.4. договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 0,83 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного п.1.3. цього договору. В п.1.3. договору зазначено, що кредит надається строком на 30 днів. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 373423795. 03 січня 2019 року між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20190103, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передало ТОВ ФК «ЄАПБ», за плату, належні йому права вимоги до боржників, а останній прийняв права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема і до відповідача за кредитним договором № 373423795 (Реєстр прав вимоги №8). Відповідно до Реєстру прав вимоги №8 від 28 травня 2020 року до Договору факторингу № 20190103 від 03 січня 2019 року, позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 13045 грн, з яких: 5000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 8045 грн сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивач зазначає, що всупереч умовам кредитного договору, не зважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок позивача ні на рахунок попереднього кредитора. Згідно ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як вбачається з письмових матеріалів справи, товариством повністю було виконано умови кредитного договору та надано відповідачу обумовлену останнім суму кредиту. Однак, відповідач грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договорів не повернув, що призвело до виникнення заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. Оскільки [PERSON] отримані кошти у визначений договором строк не повернув, тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, які доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та договорі позики підлягають задоволенню і з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 5000 грн за договором позики. Що стосується розміру відсотків за користування грошовими коштами за вказаним договором позики, то суд зважає на наступне. Як вбачається із наданих суду розрахунків, заборгованість за відсотками становить 8045 грн. Вказана заборгованість за відсотками нарахована за період з 28 травня 2020 року по 31 жовтня 2025 року. Однак, у п.1.3 договору позики сторони передбачили, що строк позики становить 30 днів. При цьому, умовами договору позики не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складає 30 днів. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. У постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію, згідно якої надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ізчастиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Отже, з врахуванням викладеного, слід дійти висновку, що за договором позики № 373423795 від 12 вересня 2019 року відсотки за користування грошовими коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто терміну, на який були надані кредитні кошти, а тому розмір заборгованості по відсотках за користування позикою за цим договором, з урахуванням умов договору щодо розміру денного відсотку за користування коштами (0,83%) та розміру наданої позики (5000 грн), яка відповідачем не повернута, складає 1245 грн (5000 грн. х 0,83% х 30 днів = 1245 грн.). Отже, розмір відсотків, які мав сплатити [PERSON] за користування позикою, становить 1245 грн. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню, тому слід стягнути з [PERSON] 6245 грн заборгованості за договором позики № 373423795 від 12 вересня 2019 року, з яких 5000 грн - тіло кредиту, 1245 грн відсотки за користування кредитом. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 13045 грн, а задоволено на суму 6245 грн, тобто на 47,87% (6245 х 100 : 13045). За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 1449,50 грн (3028 грн х 47,87%) судового збору.

Outcome: approved