Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «ЄАПБ», звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просить стягнути з нього борг за кредитним договором №P24.001.76349 від 20.02.2015 в розмірі 44 053,81 грн. та 3028 грн. витрат зі сплати судового збору. Позовні вимоги мотивував тим, що 20.02.2015 року між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» укладено кредитний договір № P24.001.76349. 17 листопада 2023 року між ТОВ АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №17112023, у відповідності до умов якого АТ «Ідея Банк» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №2 від 17 листопада 2023 року до Договору факторингу № 17112023 від 17 листопада 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 44053,81 грн., з яких: 9188,06 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 4854,72 грн. - заборгованість за відсотками та 30011,03 грн заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем за кредитним договором № P24.001.76349 від 20.02.2015 року у розмірі 44053,81 грн. Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2025 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідачу [PERSON] була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі, що була вручена 09 січня 2026 року, проте правом на подання відзиву не скористався. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Судом встановлено, що 20 лютого 2015 року між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» укладено кредитний договір № P24.001.76349. Відповідно до умов договору сума кредиту становить 35000грн., терміном 60 місяців, із процентною ставкою 15,0000% річних від залишкової суми кредиту, за обслуговування кредиту сплачується плата за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,5500% від початкової суми кредиту (а.с.5-6). Відповідно до п.п.1.1 Кредитного договору, Банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 35000,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і комісіями згідно з умовами договору; Згідно з п.п. 1.3 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 15,0000% річних від залишкової суми кредиту; Відповідно до п. 1.8 кредитного договору, Банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок № [NUMBER] у гривні в рамках пакету послуг «БПР «Стартовий», що обслуговується на умовах Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Згідно з п.п.3.1.1 позичальник зобов`язується одержати і використати кредит на зазначені у даному Договорі цілі. Відповідно до п.п. 4.1.1 банк зобов`язується видати позичальнику кредитні кошти на умовах, передбачених даним договором. 17 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №17112023, у відповідності до умов якого АТ «Ідея Банк» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.24-25). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 2 від 17 листопада 2023 року до Договору факторингу №17112023 від 17 листопада 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 44053,81 грн., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 9188,06 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 4854,72 грн. та заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями в розмірі 30011,03 грн. (а.с.27). В п. 1ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В п. 1ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 1048,1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов`язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. У відповідності із ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Виходячи з наведеного, дослідивши докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову ТОВ «ФК «ЄАПБ», оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, які виникли внаслідок укладання кредитних договорів. Через порушення умов Договорів з боку позичальника своєчасне погашення кредиту та відсотків не відбулося, внаслідок чого виникла заборгованість, яку відповідач у добровільному порядку не погасила, тому позивач звернувся до суду з цим позовом. Будь-яких доказів, які б спростовували проведені позивачем розрахунки заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №P24.001.76349 від 20 лютого 2015 року підлягають до задоволення в розмірі 14 042,78 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту 9188,06 грн, відсотках 4854,72 грн. Щодо вимог про стягнення комісії. Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно з частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Частиною 3 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи викладене, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по комісії за обслуговування кредиту в розмірі 30011,03 грн є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, оскільки обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених кредитним договором, графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемним. Щодо розподілу судових витрат. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 962,90 грн судових витрат зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (3028 х 31,8%). На підставі викладеного ст.ст. 12, 13, 19, 81, 137, 141, 263-265, 267, 273, 280, 354 ЦПК України,

Outcome: partial