Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: представниця позивача ТОВ "Укр Кредит Фінанс" звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 50 548,45 грн заборгованості за кредитним договором №1503-4097 від 27.01.2025 та понесені судові витрати в розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 27.01.2025 між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та відповідачем [PERSON] , за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем товариства, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних та програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1503-4097. Відповідно до умов кредитного договору, товариство взяло на себе зобов`язання надати відповідачу [PERSON] кредит для задоволення особистих потреб, на таких умовах: сума кредиту 10 000 грн., строк кредитування 365 днів, базовий період 21 день, знижена % ставка 1,00 % в день, стандартна % ставка 1,00 % в день протягом перших 180 календарних днів, 0,75% починаючи з 181 календарного дня і до закінчення строку дії договору. Окрім цього, додатковими угодами №1, 2, 3, 4 від 21.02.2025, 11.04.2025, 09.05.2025, 30.05.2025 до договору про відкриття кредитної лінії №1503-4097 від 27.01.2025, відповідачу було надано додаткові кошти у кредит, в розмірі: 3 000 грн., 5 400 грн., 9 900 грн та 3 000 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит на умовах, передбачених договором. Натомість, [PERSON] всупереч умовам кредитного договору належним чином не виконав своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, внаслідок цього утворилась заборгованість, в розмірі 50 548,45 грн., яка складається з: 14 945,49 грн - заборгованість за тілом кредиту, 35 152,96 грн - заборгованість за відсотками; 450 грн - комісія. У судове засідання представниця позивача не з`явилась, хоча про місце, дату і час судового засідання була повідомленою належним чином. В поданому клопотанні (а.с. 74) представник позивача просить розгляд справи проводити без його участі, зазначивши про підтримання позовних вимог та про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про місце, дату і час проведення таких повідомлявся у встановленому законом порядку. ІІ. Процесуальні дії у справі: 12 грудня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У поданому клопотанні представник позивача просив справу розглядати без його участі, а також зазначив про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надав, хоча про розгляд даної справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 04.11.1950, що набрала чинності для України 11.09.1997, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не направляв, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за його відсутності. Ухвалою суду від 04.02.2026 постановлено провести заочний розгляд даної справи. Беручи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди представника позивача, враховуючи, що відповідач про місце, дату і час судового засідання був повідомленим у встановленому законом порядку, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: матеріалами справи встановлено, що 27.01.2025 між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та відповідачем [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1503-4097, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 11-21). Відповідно до п. 2.2. зазначеного договору, кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. Згідно із п. 4.1., 4.2. договору, загальний розмір кредиту (сума кредиту) за цим договором становить 10 000 грн.; дата надання/видачі кредиту 27.01.2025. Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього договору, здійснюється кредитодавцем безпосередньо після укладення сторонами цього договору та надіслання позичальнику примірника договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні кредиту. Відповідно до п. 4.10. кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1,00% за кожен день користування кредитом. Додатковими угодами (а.с. 38-40, 43-45, 48-50, 53-55), відповідачу додатково було надано 9 900 грн., 5 400 грн., 3 000 грн. Даними угодами також встановлений розмір комісії - 15% від суми наданих кредитних коштів. Відповідно до довідки про перерахування кредитних коштів за договором про відкриття кредитної лінії №1503-4097 від 27.01.2025 (а.с. 58), відповідачу [PERSON] було перераховано на його картку № [NUMBER] кошти в розмірі 31 300 грн. Загальний розмір заборгованості який позивач ТОВ "Укр Кредит Фінанс" просить стягнути з відповідача [PERSON] становить 50 548,45 грн., з яких: 14 945,49 грн прострочена заборгованість за кредитом, 35 152,96 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 450 грн - комісія. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем умов кредитних зобов`язань, непогашення заборгованості, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. ІV. Оцінка суду: дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Як визначено п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. Згідно із ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. При цьому, слід зазначити, що особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки. Частиною 5 статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. У ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. Абзац 2 частини 2 статті 639 Цивільного кодексу України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20.06.2022 у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22), від 04.12.2023 у справі № 212/10457/21 (провадження 61-6066св23). Так, суд встановив, що 27.01.2025 між позивачем ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та відповідачем [PERSON] було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1503-4097. Відповідачем не заперечено та не спростовано факт укладення даного договору та отримання кредитних коштів. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із умовами кредитного договору, строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, складає 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Аналіз вищевказаних пунктів договору свідчить про те, що договором сторони погодили процентні ставки за правомірне користування кредитними коштами. Тому, дослідивши надані позивачем ТОВ "Укр Кредит Фінанс" письмові докази, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "Укр Кредит Фінанс" 50 548,45 грн заборгованості за кредитним договором №1503-4097 від 27.01.2025. V. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 10). Беручи до уваги те, що суд дійшов висновку про задоволення позову, то з урахуванням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути 2 422,40 грн сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного, ст. 3, 207, 509, 526, 611, 626, 627, 628, 1048, 1054, ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 12, 81, 141 ЦПК України та

Outcome: approved