Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість яка виникла за кредитним договором № б/н від 10.04.2024 в розмірі 77236 грн. 73 коп., а також понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. На обґрунтування своїх вимог Банк зазначив, що відповідач [PERSON] приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідно до п. 2.1.1.1.3 Умов та Правил, Клієнт надав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та Правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Так, АТ «А-Банк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору. Однак, всупереч умовам укладеного Договору, [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, внаслідок чого в нього станом на 17.12.2025 склалась заборгованість перед позивачем в розмірі 77236 грн. 73 коп. Оскільки вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку не вдається, позивач змушений звернутися до суду. Сторони в судове засідання не з`явились. Від представника позивача [PERSON] , разом із позовом до суду надійшло клопотання, в якому він підтримав заявлені позовні вимоги та просив справу слухати у відсутності представника позивача, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в силу ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений про час та місце слухання справи належним чином, суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1, ч. 3 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 10.04.2024 відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с. 8-9). У заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, що розміщені на сайті Банку, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг, умови якого йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 10.04.2024, наданого позивачем, вбачається, що відповідач отримував кредитні кошти та користувався ними. Згідно із даним розрахунком, станом на 17.12.2025 борг відповідача за кредитним договором становить 77236 грн. 73 коп., з яких: 40453 грн. 81 коп. заборгованість за кредитом, 34865 грн. 76 коп. заборгованість за відсотками, 1150 грн. 00 коп. - пеня (а.с. 7-8). На підтвердження вимог щодо стягнення заборгованості АТ «Акцент-Банк» подав до суду наступні документи: розрахунок заборгованості за договором № б/н від 10.04.2024; анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 10.04.2024; заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком; ліміти по картці; паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Вигода»; виписку по картці; довідку за картами; довідку за лімітами; витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк»; Тарифи по картці «Зелена»; копію паспорта відповідача. Однак, в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 10.04.2024 відсутні відомості щодо домовленості сторін про встановлення розміру та підстав для нарахування процентної ставки за користування кредитними коштами, а також відсутні умови щодо встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання та їх розміру. Разом з тим, Умовами та Правилами надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені крім іншого, в тому числі: порядок нарахування і сплати відсотків та комісії, порядок погашення боргових зобов`язань за кредитом; пільговий період користування коштами, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку; посилання на сплату банку фіксованої процентної ставки в розмірі, що визначена Тарифами; відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення Клієнтом строків платежів по будь - якому із грошових зобов`язань в розмірі, що визначена Тарифами, тощо. Однак, в матеріалах справи відсутні підтвердження, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифи розумів позичальник та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету - заяву від 10.04.2024, а також те, що ці документи на момент отримання відповідачем коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами саме у таких розмірах і порядку їх нарахування, як зазначено в документах, що додані банком до позовної заяви. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті - заяві позичальника від 10.04.2024, що підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Оскільки, Умови та Правила надання банківських послуг, що містяться в матеріалах цієї справи, не містять підпису позичальника, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між Банком та відповідачем шляхом підписання анкети - заяви. Тож, відсутність достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту,надані банком Витяг з Умов та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права. Посилання позивача на те, що [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту, не можна вважати підтвердженням того, що сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитними грошима, оскільки зі змісту паспорту споживчого кредиту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. У розділі 4 вказаного паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Тож, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Як встановлено вище, анкета-заява від 10.04.2024, підписана [PERSON] , не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору. Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту), є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою) та не заміняє собою відповідні умови договору кредиту (постанова Верховного Суду від 23.05.2022 року у справі № 393/126/20). З урахуванням викладеного, на думку суду, відсутні законні підстави для стягнення із відповідача заборгованості по відсотках в розмірі 34865 грн. 76 коп., з підстав не узгодження сторонами кредитного договору умов щодо їх розміру та сплати. Щодо вимоги про стягнення пені суд зазначає наступне. Звертаючись до суду з позовом, представник позивача просить стягнути з відповідача 1150 грн. 00 коп. заборгованість за пенею. Однак, положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі викладеного відсутні підстави для стягнення з відповідача 1150 грн. 00 коп. пені, оскільки такий нарахований позивачем у період дії в Україні воєнного стану. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на наведене, суд приходить до висновку про задоволення вимог АТ «А-Банк» в частині стягнення з відповідача на його користь заборгованості за тілом кредиту в розмірі 41220 грн. 97 коп. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп. (а.с. 1). У зв`язку із тим, що позов задоволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути 1292 грн. 83 коп. сплаченого судового збору.

Outcome: partial