Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

В листопаді 2025 року через систему «Електронний суд» до Подільського міськрайонного суду Одеської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» (далі АТ КБ «Приват Банк»), в інтересах якого діє представник позивача Ляр Д.Ю., до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 101333,24 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 25 січня 2022 року було здійснено ідентифікацію [PERSON] , який власноруч на планшеті підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. В подальшому відповідач виявив бажання отримати послугу «Кредит готівкою» та після ознайомлення з актуальними умовами кредитування 26 травня 2023 року підписав Паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля після чого з відповідачем за допомогою ОТР пароля було підписано Кредитний договір б/н від 26 травня 2023 року про надання строкового кредиту у розмірі 200000,00 грн шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника на строк 36 місяців із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18 %. Оскільки, [PERSON] не виконує взятих на себе зобов`язань з повернення коштів, внаслідок чого станом на 16 жовтня 2025 року утворилась заборгованість в розмірі 101333,24 грн., з яких 83333,24 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 18000 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Ухвалою Подільського міськрайонного суду Одеської від 11 листопада 2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник АТ КБ «Приват Банк», який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явився, надав до суду клопотання, згідно якого просив розгляд справи проводити без участі представника АТ КБ «Приват Банк» та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, у визначений судом строк відзив на позов не подав. Ухвалою Подільського міськрайонного суду Одеської області від 30 січня 2026 року постановлено провести по справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 25 січня 2022 року звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» та підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.24-29). 26 травня 2023 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №б.н., сторонами було погоджено строковий кредит, кредитний ліміт у сумі 200000 грн., на 36 місяців, процентна ставка відсотків річних 1,5%, сплачується щомісячно від загальної суми кредиту (18% річних) (а.с.18-23). Кредитними коштами та відповідно кредитною карткою відповідач користувався, періодично витрачаючи кредитні кошти та відповідно періодично погашаючи кредит, що підтверджується випискою за договором кредиту №б.н від 26 травня 2023 року за період з 26 травня 2023 року по 17 жовтня 2025 року (а.с.15-16). Проте, [PERSON] належним чином не виконував свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. За розрахунком АТ КБ «ПриватБанк», доданим до позову, станом на на 16 жовтня 2025 року заборгованість [PERSON] за договором №б/н від 26 травня 2023 року становить 101333,24 грн., з яких 83333,24 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 18000 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.11-14). Проте, [PERSON] належним чином не виконував свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Статтею 11 ЦК України визначено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). В силу частини першої 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень частини першої статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. З врахуванням викладеного слід дійти висновку, що між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 200 000 грн. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 26 травня 2023 року станом на 16 жовтня 2025 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 101333,24 грн., з яких 83333,24 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 18000 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Оскільки [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, які доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та кредитному договорі, підлягають задоволенню і з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 83333,24 грн. за договором кредиту від 26 травня 2023 року. Що стосується розміру відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором від 26 травня 2023 року, то із наданих позивачем письмових доказів вбачається, що за умовами договору кредиту сторони погодили розмір відсотків за користування кредитом у 42% річних від суми залишку заборгованості по кредиту. Враховуючи, що розмір неповернутого кредиту становить 83333,24 грн., тому позивачем правомірно нараховувались відсотки за користування кредитом в розмірі 42% річних від суми залишку заборгованості по кредиту, заборгованість по сплаті яких станом на 16 жовтня 2025 року становить 18000 грн. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 18000 грн. заборгованості по відсотках за договором кредиту від 26 травня 2023 року, яка виникла станом на 16 жовтня 2025 року, а тому позов в цій частині є обґрунтованим і також підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до основних засад цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України), обов`язків з доказування (частина перша статті 81 ЦПК України), саме відповідач має довести безпідставність позовних вимог і наданих позивачем доказів, а не суд, у якого відсутні такі повноваження поза межами перевірки доводів, які міг би надати відповідач. Відповідач не заперечував факт користування кредитними коштами АТ КБ «Приват Банк» та заявлений банком борг, не спростовував надані позивачем докази, хоча повідомлявся судом за зареєстрованим місцем проживання, жодних заперечень проти доводів позивача не надходило. Судом також не встановлено неправильності наданого позивачем розрахунку заборгованості, а отже, наявні підстави для стягнення суми боргу з відповідачки. Таким чином, з [PERSON] на користь АТ КБ «Приват Банк» слід стягнути заборгованість за кредитним договором №б/н від 26 травня 2023 року в сумі 101333,24 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов АТ КБ «Приват Банк» задоволено повністю, то з [PERSON] на користь АТ КБ «Приват Банк» слід стягнути 2422,40 грн. судового збору за подання позову.

Outcome: approved