Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Представник АТ «СЕНС БАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості на кредитним договором № 631715816 від 08.07.2021у розмірі 141761,45 грн, з яких: 86899,25 грн прострочене тіло кредиту, 54862,20 грн відсотки за користування кредитом, а також судові витрати по сплаті судового збору 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11728,27 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що 08.07.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК», надалі перейменований в АТ «СЕНС БАНК» та [PERSON] в електронній формі укладено договір про надання споживчого кредиту № 631715816, за умовами якого позивач відкрив відповідачу кредитну лінію в межах 200000 грн та надав кредит у розмірі 48100,00 грн шляхом перерахування на поточний банківський рахунок відповідача, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит у погоджений умовами договору строк. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, припинив здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування кредитом. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у вищевказаному розмірі та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій зазначав, що позовну заяву підтримує в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. У передбачений законодавством термін відповідач відзиву до суду не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08.07.2021 між [PERSON] та АТ «АЛЬФА-БАНК» було укладено угоду про надання споживчого кредиту № 631715816, згідно умов якої відповідачу відкрито кредитну лінію в межах суми 200000 грн. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 24.06.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за договором становить 141761,45 грн. З вимоги про усунення недоліків № SBV18-20250721-137 від 23.07.2025 вбачається, що засобами поштового зв`язку на адресу проживання [PERSON] направлялася вимога щодо повернення суми заборгованості за кредитом № 631715816 у сумі 143585,72 грн. Як вбачається зі статуту Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» (скорочене найменування - АТ «Сенс Банк») є правонаступником Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» (скорочене найменування - АТ «АЛЬФА-БАНК»). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як встановлено при розгляді справи, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не сплачував своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як встановлено судом та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови укладеного договору не виконує, кредит не сплачує, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідач на користь АТ «СЕНС БАНК» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 631715816 від 08.07.2021 на суму 141761,45 грн, з яких: 86899,25 грн - прострочене тіло кредиту, 54862,20 грн відсотки за користування кредитом. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать судовий збір, витрати на професійну правничу допомогу, що здійснив відповідач, суд виходить з вимог ст.ст.133, 137, 139, 141 ЦПК України, згідно яких такі витрати позивача, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача пропорційно до задоволеної частини позову. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Зважаючи на повне задоволення позову, судовий збір у вказаному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 11728,27 грн витрат на професійну правничу допомогу. В якості підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано договір про надання правничої допомоги № 1006 від 28.01.2025, згідно якого вартість складання позовної заяви до суду становить 375 грн, отримання рішення суду - 225 грн, комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника - 7,85 %. Великою Палатою Верховного Суду у постанові по справі № 755/9215/15-ц, зроблено висновок, згідно якого ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про ?захист? прав ?людини ?і основоположних? свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зменшення розміру витрат на професійну правову допомогу можливе лише у разі заявлення відповідного клопотання сторони. Згідно ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Велика палата Верховного Суду у справі № 904/4507/18 від 12 травня 2020 року,зазначила, що «гонораром успіху», є умовою договору, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55 справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96). У той же час не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Враховуючи викладене та те, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним, даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними у справі доказами, судова практика є сталою, застосування великої кількості законів спірні правовідносини не передбачають, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання б яких адвокат витратив значний час, враховуючи принципи співрозмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Загальна сума відшкодування судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 6422,40 грн. На підставі ст. 509-510, 525-526, 530, 610, 625, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: approved