Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

У грудні 2025 року позивач Акціонерне товариство Криворізька теплоцентраль (далі - АТ Криворізька теплоцентраль) звернулось до суду із вказаним позовом до відповідачів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що АТ Криворізька теплоцентраль за специфікою своєї виробничої діяльності надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, яке відповідно до положень Житлового кодексу УРСР, Закону України Про житлово-комунальні послуги, Про теплопостачання, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року, Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 року зобов`язане здійснювати оплату за отриману послугу з централізованого опалення, відповідно до встановлених тарифів. Позивач є постачальником теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Позивачем належним чином виконано свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення за вищевказаною адресою, відповідачі внаслідок неналежного виконання зобов`язання щодо здійснення оплати за спожиту послугу мають заборгованість за період з 01 грудня 2013 року по 31 серпня 2025 року у розмірі основного боргу 22930 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів, а також зв`язку із невиконанням відповідачами обов`язку щодо сплати заборгованості, просить стягнути з останніх суму інфляційних витрат у розмірі 10836,76 грн., 3% річних у розмірі 2678,43 грн., пеню у розмірі 776,24 грн., а також судові витрати. Ухвалою суду від 26 грудня 2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачам надіслано копію позовної заяви з додатками разом з ухвалою про відкриття провадження на зареєстроване місце проживання, проте відповідачі правом надання відзиву на позовну заяву не скористались, заяв із запереченнями розгляду справи в порядку спрощеного провадження, а також клопотань про розгляд справи з викликом сторін, до суду не направляли. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 року Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства Криворіжтепломережа до Державного підприємства Криворізька теплоцентраль до Державного підприємства Криворізька теплоцентраль передано об`єкти теплопостачання в Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста. Згідно Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 03 вересня 2013 року за № 532, ДП Криворізька теплоцентраль доручено прийняти функції забезпечення теплової енергією (опалення та гаряче водопостачання) від КПТМ Криворіжтепломережа у Довгинцевському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста, прийняти на балансовий облік об`єкти теплопостачання у зазначених районах міста в порядку, визначеному чинним законодавством України. Квартира за адресою: [ADDRESS] перебуває на обслуговування в АТ Криворізька теплоцентраль на яку відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на послуги з постачання теплової енергії. Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень статті 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. АТ Криворізька теплоцентраль по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст.ст.67, 68, 162 Житлового Кодексу України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Відповідно до приписів норм Закону України Про житлово-комунальні послуги, Закону України Про теплопостачання, Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України № 630 від 21.07.2005 року (які були чинним на момент виникнення спірних правовідносин) - між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по центральному опаленню. Відповідно до ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать, в тому числі, послуги з постачання теплової енергії. Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. За частиною третьою статті 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. 01 травня 2021 року набрав чинності Закон України від 03.12.2020 № 1060 «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» (далі Закон № 1060). Законом № 1060 внесені зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема, до статті 13, якими передбачено запровадження публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. Так, відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Судом встановлено, що протягом 30 днів з дня опублікування АТ Криворізька теплоцентраль 01 жовтня 2021 року на офіційному сайті: https://tec.dp.ua Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, співвласники багатоквартирного будинку [ADDRESS] не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги, а отже в розумінні ч.5 ст.13 Закону України Про житлово-комунальні послуги в редакції від 03 грудня 2020 року, між АТ Криворізька теплоцентраль та відповідачами з 01 листопада 2021 року укладено Типовий індивідуальний договору про надання послуги з постачання теплової енергії. Статтею 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наданими представником позивача актами підтверджено факт подання та припинення подання теплоносія в будівлю житлового будинку за адресою: [ADDRESS] за період з жовтня 2013 року по березень 2025 року. Згідно ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач просить про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] за період з грудня 2013 року по серпень 2025 року, посилаючись на те, що відповідачі є власниками вказаної квартири, а тому повинні нести витрати по його утриманню. При цьому, як встановлено судом, згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг, за відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 23 серпня 1979 року по теперішній час. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обов`язку відповідача [PERSON] нести витрати по утриманню квартири, де обліковувається заборгованість щодо послуги з постачання теплової енергії за період з грудня 2013 року по серпнь 2025 року. Додана позивачем довідка з особового рахунку, згідно якої [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] - не містить жодної інформації щодо підстав та дати виникнення права власності на квартиру, в тому числі в спірний період, а отже не може бути належним та допустимим доказом. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних в частині солідарного стягнення боргу, інфляційних втрат, 3 % річних та пені з відповідача [PERSON] . В той же час, судом встановлено, що відповідач [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 21 липня 2016 року по 22 вересня 2021 року, а отже є споживачем послуг теплопостачання та суб`єктом, який має здійснювати оплату за надані послуги у період своєї реєстрації у квартирі. Як встановлено судом з наданого розрахунку заборгованості, який перевірений судом та не спростований відповідачем [PERSON] , борг останньої по оплаті за централізоване опалення квартири за адресою: [ADDRESS] за період з липня 2016 року по вересень 2021 року становить 6955,69 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Крім того, згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Беручи до уваги вищевикладене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11). Оскільки неправомірними діями відповідача [PERSON] позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України. Крім того, п.45 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів, споживач зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Таким чином, згідно з розрахунку доданого по позову, з яким погоджується суд, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача за період з липня 2016 року по вересень 2021 року інфляційні втрати у розмірі 4343,85 грн., 3 % річних у розмірі 1219,36 грн. Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, який тривав до 30 червня 2023 року. При цьому Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Врахувавши наведені норми, суд вважає, що для заявлених позивачем вимог строки загальної позовної давності не спливли, оскільки Законами України були внесені зміни до ЦК щодо продовження строків за ст.257 ЦК на час дії карантинних обмежень та на час введеного в Україні воєнного стану, крім того строк давності переривався здійсненням відповідачем часткової оплати за надані послуги. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрат у розмірі частки задоволених позовних вимог, що становить 1018,42 грн. (12518,90 грн. * 3028 грн. / 37221,43 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial