Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

05 грудня 2025 року позивач, [PERSON] , звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 20 серпня 2007 року вона уклала шлюб з [PERSON] . У період шлюбу у них народилася спільна донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею. Спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок чого вони 21.02.2013 року розлучилися. Згідно виконавчого листа, відповідач виплачував аліменти на дитину у розмірі частини всіх видів заробітку, щомісячно, до її повноліття. [INFO] доньці виповнилося 18 років і стягнення аліментів припинилося. З 01.09.2025 року їх донька - [PERSON] , [INFO] , навчається у ВСП «Марганецький фаховий коледж НТУ «ДП»», на денній формі навчання, термін закінчення навчання - 30 червня 2029 року. Відповідач, матеріальну допомогу на утримання доньки добровільно не надає, хоча має можливість матеріально забезпечувати повнолітню доньку до закінчення нею навчання, оскільки є працездатним та працює. Вважає, що без матеріальної підтримки батька, донька не зможе отримати освіту. У зв`язку з цим вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Просить суд стягнути з [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , на її, [PERSON] , користь в розмірі частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи стягнення від дня подачі заяви і до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до 23 років. Ухвалою суду від 17 грудня 2025 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовільнити у повному обсязі. Відповідач та його представник - адвокат Шаповалов О.Г. у судове засідання не з`явилися, представник надав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги [PERSON] підтримує та просить їх задовільнити. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 2 ст.124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Як установлено у судовому засіданні, що також підтверджується матеріалами справи, сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 20 серпня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2013 року було розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] Серія [NUMBER] , виданого 09 січня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 11 підтверджується, що її батьками є: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Повнолітня дитина сторін зареєстрована та проживає разом зі своєю матір`ю - [PERSON] , за місцем реєстрації останньої - [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з реєстру Марганецької територіальної громади 2025/002538294, сформованого 21.02.2025 року, що не заперечується відповідачем. З копії виконавчого листа №2-1176/10, виданого 02 вересня 2010 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області, на підставі рішення цього ж суду від 17 серпня 2010 року вбачається, що з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до повноліття дитини але не менш 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 13 липня 2010 року до її повноліття [INFO] доньці сторін виповнилося 18 років і стягнення аліментів припинилося. З копії свідоцтва про народження [PERSON] слідує, що [INFO] їй виповнилось 18 років, тобто вона досягла повноліття. На даний час повнолітня донька сторін - [PERSON] , навчається на першому курсі ВСП « Марганецький фаховий коледж» НТУ «ДП»», форма навчання денна за дистанційною формою. Навчання за рахунок коштів державного бюджету. Очікуваний термін закінчення нею навчання - 30 червня 2029 року, що підтверджується довідкою даного навчального закладу від 26 листопада 2025 року № 455. Через навчання вона не має змоги працювати, інших доходів не отримує. Дитина перебуває на утриманні матері - [PERSON] , яка в силу своїх можливостей надає їй матеріальну допомогу. Відповідач матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, у зв`язку з її навчанням, добровільно не надає, хоча має можливість таку надавати, оскільки є працездатною особою. [PERSON] продовжує навчання, у зв`язку з навчанням, потребує матеріальної допомоги свого батька. У зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. За змістом ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. У відповідність ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідність ст.200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 ЦПК України. Згідно ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За таких підстав слід вважати встановленим, що повнолітня дитина потребує допомоги батька у зв`язку з навчанням. Обов`язок утримання своїх повнолітніх дітей на період їх навчання відповідно до норм ст.199 СК України несуть обоє із батьків. Відповідно до ст. 201, ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. З урахуванням наявних у справі доказів та норм чинного законодавства, яке регулює дані правовідносини, враховуючи матеріальний стан позивачки, обставини справи, те що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання не надає, проти задоволення позову не заперечує, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення [PERSON] , [INFO] , навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х річного віку Крім того, частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд зазначає, що частиною 2 ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивача, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову про стягнення аліментів до суду, та положень ст. 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок. На підставі зазначеного,

Outcome: approved