Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №97986336000 від 09.08.2021 в розмірі 12 896,73 грн, а також понесені судові витрати (а.с.1-8). Вимоги мотивують тим, що 09.08.2021 між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, відповідно до якого відповідачу надано кредит в розмірі 23 047,85 грн, за умовами якого останній повинен повернути його та сплатити проценти та комісію. АТ «Укрсиббанк» умови договору виконало, тоді як відповідачем умови кредитного договору своєчасно не виконані, кредит, відсотки та комісія у встановлені строки не сплачені. У зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 12 896,73 грн. Надалі 21.06.2023 АТ «Укрсиббанк» відступив ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги за кредитним договором №97986336000 від 09.08.2021. [PERSON] було направлено письмову претензію про погашення кредитної заборгованості, яка до цього часу не сплачена. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 25.11.2025 відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 25.12.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку з неповідомленням відповідача про день, час та місце судового засідання. У судове засідання представник позивача не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. З урахуванням вищевикладеного судом 29.01.2026 постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що 09.08.2021 між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 97986336000, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на суму 23 047,85 грн на придбання товару (а.с. 15-23). Відповідно до п. 1.1-1.2 Договору підписуючи цей договір, позичальник погоджується з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників AT «Укрсиббанк» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків (далі - Правила), які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsіbbank.com та на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку та оприлюднені у газеті «Урядовий кур`єр» № 105 від 09 червня 2017 року (із усіма змінами і доповненнями): умовами надання споживчого кредиту позичальнику, його обслуговування і погашення, умовами відкриття та розрахунково-касового обслуговування поточних карткових рахунків. Правила після підписання сторонами договору, стають його невід`ємною частиною. Підписуючи Договір, сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами Договору, які викладені в цьому Договорі та в Правилах. Підписи сторін під цим Договором вважаються одночасно підписами під Правилами, при цьому, після підписання сторонами цього Договору, Правила не підлягають додатковому підписанню сторонами і вступають в силу для сторін одночасно із підписанням цього Договору. Відповідно до п. 2.1-2.2 Договору Банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору та Правил. Відповідно до п. 3.1-3.13 Договору сума кредиту за Договором становить 23 047,85 грн 00 коп. Надання кредиту здійснюється у термін не пізніше ніж 30 календарних днів з моменту підписання Договору. Кредит надається позичальнику для особистих потреб: в сумі 22 197,85 грн на придбання товару; в сумі 800,00 грн на оплату страхового платежу відповідно до умов Договору добровільного страхування позичальника; в сумі 50,00 грн на оплату щомісячної комісії за надання довідок про стан розрахунків за кредитними зобов`язаннями. Ціна товару складає 23 797,85 грн. Розмір платежу за продукцію, що сплачується позичальником за рахунок власних коштів, складає 1 600,00 грн. Відповідач зобов`язався повернути кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення платежів відповідно до Графіку платежів, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 09.11.2022. Процентна ставка за Договором встановлюється в розмірі 0,00001 % річних. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка в розмірі 7,00001 %. Розмір ануїтетного платежу становить: 1 587,00 грн з моменту укладення договору до 10.10.2022. З 11.10.2022 року розмір ануїтетного платежу становить 2 152,14 грн. Розмір останнього ануїтетного платежу може відрізнятись від розміру попередніх платежів. Ануїтетний платіж повинен сплачуватись щомісячно до 9 числа (включно) згідно Графіку платежів (Додаток № 1 до Договору). Разом з тим, 09.08.2021 відповідачем підписано анкету-заявку, паспорт споживчого кредиту, інформаційний лист, договір добровільного страхування майна (а.с. 10-14,24-28). 09.08.2021 відповідач придбав у ТОВ «ЦЕТЕХНО» товар, обумовлений договором, на суму 23 797,85 грн (а.с.25). Відповідно до виписки за кредитним договором №97986336000 від 09.08.2021 за період з 09.08.2021 до 21.06.2023 [PERSON] свої зобов`язання за договором № 96882444000 виконував частково, внаслідок чого до закінчення дії договору заборгованість за кредитом у повному обсязі не погасив (а.с.30-36). Надалі, відбулась переуступка прав вимоги за вищевказаним договором. 21.06.2023 між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №248, згідно якого ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло статус нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників банку (а.с.38-43, 46). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №97986336000 від 09.08.2021 [PERSON] має заборгованість у загальному розмірі 12 896,73 грн, з яких: 9 857,57 грн - заборгованість за основним боргом, 3 039,16 грн - заборгованість за комісією (а.с. 37). Згідно акту прийому-передачі та витягу з реєстру боржників клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, зокрема за кредитним договором №97986336000 від 09.08.2021, де боржником є [PERSON] , на загальну суму 12 896,73 грн, з яких: 9 857,57 грн - заборгованість за основним боргом, 3 039,16 грн - заборгованість за комісією (а.с.37, 44-45). Позивачем вжито заходи досудового врегулювання спору, а саме 14.11.2025 позивач надіслав відповідачу досудову вимогу про погашення заборгованості за договором про споживчий кредит №97986336000 від 09.08.2021 (а.с.47). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним - стаття 1055 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 Кодексу розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст. 1078 Кодексу). Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підписавши кредитний договір, відповідач погодився з умовами договору та правилами надання споживчого кредиту та умовами його виконання, а саме: розміром кредиту, строком кредитування та з періодичністю платежів зі сплатою процентів та комісії за управління кредитом. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Позивачем надано належні та допустимі докази отримання відповідачем кредитних коштів за вищевказаним договором. Дана обставина не спростована стороною відповідача. Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З позовом про визнання недійсним договору про споживчий кредит №97986336000 від 09.08.2021 відповідач не звертався. Зазначений вище договір факторингу є чинним, його дійсність ніким не оспорена, а тому підлягає виконанню. Відповідачем не було подано до суду жодних доказів, які б спростували або поставили під сумнів правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором у частині тіла кредиту та комісії, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 у справі № 753/7883/15 спростування доказів позивача є процесуальним обов`язком саме відповідача (а не суду). Не надано відповідачем доказів на підтвердження погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі. З урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вказаним кредитним договором за договором відступлення прав вимоги. З огляду на зазначене, позов підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору із застосуванням понижуючого коефіцієнта в розмірі 0,8 ставки в сумі 2 422,40 грн (а.с.9), які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Верховний Суд у справах № 905/1795/18 і № 922/2685/19 вказував на те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved