Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 12.11.2025 до Софіївського районного суду надійшов цивільний позов ТОВ "Фінансова компанія "Солвентіс" до відповідача [PERSON] , згідно вимог якого просить ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором №2772126 від 05.10.2019 у розмірі 18364,48 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн., та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник позивача зазначив, що 05.10.2019 між ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №2772126, який був підписаний шляхом введення одноразового ідентифікатора PS2772126 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://alexcredit.ua. ТОВ «Алекскредит» належним чином у повному обсязі виконало свої зобов`язання за договором, а саме надало [PERSON] кредит у розмірі, передбаченому умовами договору, шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору, кредитодавцем було нараховано проценти за користування кредитом за відсотковою ставкою визначеною п.1.6. Договору. 10.06.2025 року між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» укладений Договір факторингу № АК-10/06/2025. 07.07.2025 між ТОВ «Секвоя Капітал» та ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу № ДФ-07072025. Згідно Договору факторингу-1 від 10.06.2025 та Договору факторингу-2 від 07.07.2025 відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №2772126 від 05.10.2019. Загальна заборгованість за договором №2772126 від 05.10.2019, яка становить у розмірі 18364,8 гривень, і складається із наступного: - 12000,00 гривень - заборгованості по тілу кредиту; - 6364,8 гривень - заборгованості по процентам за користування кредитом. Заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 13.11.2025 відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 18.12.2025 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, витребувано у АТ КБ «Приват Банк» інформацію, що має банківську таємницю, що стосується факту отримання ним коштів за вказаним кредитним договором. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, зокрема розміщенням оголошення на сайті Судова Влада, в судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву на позов не скористався. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на те, що учасники судового розгляду справи у судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою судового рішення є дата його складення, тобто 04.02.2026. Фактичні обставини справи. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилався позивач. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом встановлено, що 05.10.2019 ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] уклали кредитний договір № 2772126, за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, у формі електронного документа з використанням електронного підпису позичальника. Відповідач підписав зазначений договір електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора РS 27721126 (а.с. 9-13). Кредит надається строком на 30 днів, дата повернення кредиту 04.11.2019. Відповідно до п. 1.3 договору про надання кредиту № 2772126 від 05.10.2019 сума кредиту складає 12 000 грн. Положенням п. 1.6. ставки нарахування процентів і розмір пені за цим Договором: Базова процентна ставка за один день користування кредитом 1,7%; Акційна ставка або ставка за Програмою лояльності за один день користування кредитом - 1,02%; Спеціальна процентна ставка за один день користування кредитом після Узгодженого строку повернення кредиту (у випадку виникнення Заборгованості, прострочення кредиту) - 3,00%; Пеня за один день користування кредитом поза Узгодженого строку повернення кредиту (у випадку виникнення Заборгованості, прострочення кредиту) - 0,00%. Відповідно до довідки від 24.09.2025 , встановлено, що даний документ надається ТОВ ФК "Елаєнс" Товариству з обмеженою відповідальністю ТОВ «Алекскредит» на підставі договору № 41346335_18/10/17 про надання послуг з переказу грошових коштів та про інформаційну технологічну взаємодію та приймання платежів, і є підтвердженням того, що платежі успішно проведені. Та підтверджує, що 05.10.2019 було переведену суму 12000 грн на номер картки [NUMBER] . Окрім того, 13.01.2026 на виконання ухвали суду про витребування доказів до суду надійшла виписка по рахунку від АТ КБ "Приват Банк", якою підтверджено, що на ім`я [PERSON] було емітовано картку № [NUMBER] , а із виписки видно, що 05.10.2019 на його рахунок було здійснено зарахування коштів у сумі 12000 грн. Таким чином, ТОВ «Алекскредит» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вказаним вище договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на його картковий рахунок. 10.06.2025 між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ "Секвоя Капітал" відповідно до чинного законодавства України, укладений договір факторингу № АК-10/06/2025. Згідно умов якого ТОВ «Алекскредит» зобов`язується відступити ТОВ "Секвоя Капітал"Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ "Секвоя Капітал" зобов`язується прийняти такі Права вимоги та сплатити ТОВ «Алекскредит» Ціну придбання за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб. Згідно витягу із реєстру боржників до Договору факторингу № АК-10/06/2025 від 10.06.2025 р., вбачається, що ТОВ «Секвоя капітал» отримала право вимоги за заборгованістю боржника [PERSON] за кредитним договором № 2772126 від 05.10.2019 у загальному розмірі 18364,8 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12000 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 6364,8 грн. 07.07.2025 між ТОВ "Секвоя Капітал" та ТОВ «ФК «Солвентіс» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу № ДФ-07072025. Згідно договору факторингу № ДФ-07072025 від 07.07.2025 відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2772126 від 05.10.2019. Таким чином, сума боргу перед новим кредитором ТОВ "ФК "Солвентіс" є обгрунтованою та документально підтвердженою, яка становить 18364,8 грн., із яких : - заборгованість за тілом кредиту становить 12000 грн.; - заборгованість за відсотками становить 6364,8 грн.; - заборгованість за штрафними санкціями та комісіями становить 0 грн.; - заборгованість за пенею становить 0 грн. Правове врегулювання правовідносин. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 11 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору, зокрема пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладений з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами на свій розсуд, відповідач не надав відзив на позов, не подав суду будь-яких клопотань, не заперечував фактів укладання кредитного договору, отримання та користування кредитними коштами, не спростовував розрахунок та розмір заборгованості, не подав своїх доказів на заперечення відповідних доводів позивача. Отже, відповідачем не доведено відсутності вини у порушенні зобов`язання, не спростовано підстав позову. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного та враховуючи, що [PERSON] неналежним чином виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, а фактор має право вимоги за такими договорами, суд доходить до висновку, що позивач має право вимагати повернення всієї суми боргу, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо вимоги у позовній заяві ТОВ "ФК «Солвентіс» про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 6000,00 грн, суд вказує наступне. 01.07.2025 між ТОВ «ФК «Солвентіс» та адвокатом Лівак І. М. було укладено Договір про надання правової допомоги № 43657029. Відповідно до пункту 1.1 клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу (правничу допомогу) в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором. Деталі предмету договору встановлюються додатковими угодами. 30.09.2025 між сторонами було укладено Додаткову Угоду №2772126 до Договору №43657029 про надання правової допомоги від 01 липня 2025 року, згідно якого внесено зміни у п. 4 договору від 01.07.2025, а саме, між сторонами узгоджено, що виплата гонорару здійснюється на умовах попередньої оплати (авансування) та/або, що підтверджується підписаним сторонами відповідним Актом про надання професійної правничої допомоги, складеним та підписаним сторонами на підставі Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатом. Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лівак І.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» щодо стягнення кредитної заборгованості за договором про надання правової допомоги від 01.07.2025 погоджено гонорар адвокату за правовий аналіз, складення позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду у розмірі 6 000,00 грн, підписанням цієї заявки сторони погодили надання правових (юридичних) послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] .. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, складності справи, спрощеного порядку її розгляду,

Outcome: partial