Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 136338-КС-002 від 28.11.2021 у сумі 24022,26 грн., яка складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 9827,40,00 грн., суми прострочених платежів по процентах - 13 230,36 грн. та суми прострочених платежів за комісією у розмірі 964,50 грн.В обґрунтування позовних вимог вказано, що 28.11.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір № 136338-КС-002про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 28.11.2021товариством було направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір № 136338-КС-002про надання кредиту. 28.11.2021відповідач, прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір 136338-КС-002про надання кредиту, на умовах визначених офертою. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). Позивач вказує, що останній на виконання умов казаного договору здійснив часткову оплату на загальну суму 1830,00 грн. Проте, у повному обсязі відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 08.08.2025 утворилась заборгованість у розмірі 24022,26 грн., яка складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 9827,40,00 грн., суми прострочених платежів по процентах - 13 230,36 грн., які представник позивача просить суд стягнути з відповідача разом із судовим витратами по справі у сумі 2422,40 грн. Ухвалою Чечелівського районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2025 прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено цивільну справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений у встановленому законом порядку, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Крім того, 10.11.2025 надав суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що ним не заперечується факт отримання позики та суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 9827,40 грн., проте з приводу нарахованої суми прострочених платежів по відсотках у розмірі 13 230,36 грн., суми за комісією у розмірі 964,50 грн. та суми судового збору у розмірі 2422,40 грн. заперечував в повному обсязі, оскільки він є учасником бойових дій та перебуває на військовій службі з 07.09.2022, тому нарахування вказаних сум є незаконними та підлягають скасуванню на підставі ЗУ «Про соціальних і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Також просив суд застосувати строк позовної давності, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 10.11.2025 представник позивача надав суду заперечення на відзив, в обґрунтуваннях яких вказав, що сторона відповідача не надала суду жодних належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження того, що останній перебував на військові службі, саме протягом строку дії кредитного договору, що було б правовою підставою для застосування у даній справі пільги для військовослужбовців, яка передбачена ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Із наданою стороною відповідача до відзиву на позовну заяву копії довідки про проходження військової служби від 15.08.2024, останній перебуває на військовій службі з 23.09.2022, тобто через чотири місяці після закінчення терміну дії кредитного договору. На підставі чого, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що 28.11.2021 ТОВ «Бізнес Позика» направило відповідачу [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 136338-КС-002про надання кредиту. 28.11.2021 [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 136338-КС-002про надання кредиту, на умовах визначених офертою. У зв`язку з чим, 28.11.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір № 136338-КС-002 про надання кредиту. Так, судом встановлено, що зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направило відповідачу, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-1446, на номер телефону [NUMBER] , що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті. Таким чином, 28.11.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено Договір № 136338-КС-002про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно вимог договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. За умовами вказаного договору, позивачем надано кредит відповідачу строком на 24 тижнів, зі сплатою стандартної фіксованої процентної ставки у розмірі 0,86295000 процентів за кожен день користування кредитом; комісії за надання кредиту у сумі 1500,00 грн. При цьому, вищевказаного договору визначено, що дата повернення кредиту -15.05.2022. Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. Із наданих документів вбачається, що позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 10000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується відповідною довідкою квитанцією від 28.11.2021. Із наданих документів до матеріалів справим вбачається, що відповідач на виконання умов казаного договору здійснив часткову оплату на загальну суму 1830,00 грн. Однак, до теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 136338-КС-002про надання кредиту в повному обсязі не виконав. З наданого банком розрахунку вбачається, що станом на 08.08.2025 утворилась заборгованість у розмірі 24022,26 грн., яка складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 9827,40,00 грн., суми прострочених платежів по процентах - 13 230,36 грн. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами ч.2 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п.4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 11.02.2021 року №16 затвердило ПРАВИЛА розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до пункту 5 Правил Кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил. Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на тому, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту. Згідно ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Згідно ст.ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму, або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд, ознайомившись із правовими позиціями сторін, дослідивши представлені докази дійшов такого висновку. Сторонами не оспорюється факт укладення Договору №136338-КС-002 про надання кредиту від 28.11.2021 Разом з тим, відповідач не погоджуючись із нарахуванням відсотків та комісії по кредитному договору стверджує, що звільнений від сплати цих платежів на підставі ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30 березня 2021 року № 1357-IX, Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що військовослужбовці це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період. Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року, особливий період - особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій. Особливий період в Україні діє з 17 березня 2014 року по теперішній час. Статтею 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» унормовано, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач [PERSON] з 23.09.2022 перебуває на військовій службі, що підтверджується даними військового квитка серії [NUMBER] та довідкою, виданою командиром військової частини [NUMBER] ЗСУ. Відповідно до п. 1 кредитного договору №136338-КС-002 від 28.11.2021термін дії договору закінчився саме 15.05.2022, тобто до моменту призначення та перебування відповідача на військовій службі. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 08.08.2025 утворилась заборгованість за договором №136338-КС-002 про надання кредиту, в розмірі 24 022,26 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту -9 827,40 грн; суми прострочених платежів по процентах за період з 28.11.2021 по 15.05.2022 -13 230,36 грн; суми прострочених платежів за комісією -964,50 грн. Таким чином, суд звертає увагу, що сторона відповідача не надала суду жодних належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження того, що останній перебував на військові службі саме протягом строку дії кредитного договору, що було б правовою підставою для застосування у даній справі пільги для військовослужбовців, яка передбачена ч. 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Таким чином, із наданих документів вбачається, що відповідач [PERSON] був призваний на військову службу 23.09.2022, тобто через чотири місяці після закінчення терміну дії кредитного договору, а саме 15.05.2022. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд звертає увагу, що у ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» йдеться саме про не нарахування процентів (після набрання чинності змін до цієї норми), а не про списання всіх процентів, які були нараховані до набрання чинності змін до цієї норми. Із наданого розрахунку вбачається, що позивач не нараховував жодної неустойки у формі пені чи штрафів, тому в даному випадку до цихправовідносин не може бути застосовано принцип зворотної сили закону у часі. Крім того, конструкція частини 15 статті 14 Закону № 2011-ХПI не передбачає звільнення військовослужбовців та членів їхніх сімей від сплати відсотків за користування кредитом, а лише визначає умови, за яких такі відсотки не нараховуються. Законодавець чітко встановив, що ці умови пов`язані з певними періодами проходження військової служби. Враховуючи вищевикладене, підстав для застосування принципу зворотної дії закону в часі до спірних правовідносин не вбачається. Також суд звертає увагу, що ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачає звільнення військовослужбовців від обов`язку по сплаті комісіїза надання кредиту. Таким чином, правові підстави для застосування у даній справі пільги передбаченої ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо не нарахування процентів військовослужбовцям відсутні. З приводу тверджень відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 кредитного договору №136338-КС-002 від 28.11.2021термін дії договору до 15.05.2022. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 15 березня 2022 Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (№2120-IX), відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19. Станом на зараз, вищезазначений пункт Цивільного кодексу України викладений у наступній редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». У попередній редакції, коли прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України були доповнені 19 пунктом, він був викладений у наступній редакції: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Пізніше, після внесення змін до вищезазначеного пункту прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, перебіг вищезазначеного строку позовної давності взагалі був зупинений. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»(№64/2022) в Україні було запроваджено воєнний стан з 24 лютого 2022строком на 30 діб. У подальшому його було неодноразово продовжено. Продовження строків у свою чергу, свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. Аналогічна ситуація з їх зупиненням у період дії воєнного стану. Отже, у даному випадку, враховуючи що сплив строку позовної давності при пред`явленні позову до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором припав на період дії воєнного стану в України, такий строк підлягає продовженню та зупиненню до закінчення або скасування воєнного стану в Україні. Виходячи з вищенаведеного, заява відповідача про застосування строків позовної давності у даній справі не підлягає задоволенню. Суд зазначає, що одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованості за кредитним договором №136338-КС-002 від 28.11.2021 в сумі 24022,26 грн., що складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту -9827,40 грн; суми прострочених платежів по процентах за період з 28.11.2021 по 15.05.2022 -13230,36 грн; суми прострочених платежів за комісією -964,50 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Напідставі викладеного,

Outcome: approved