Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

15 жовтня 2025 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 29 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського Міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1222. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 29 вересня 20212 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну доньку: [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є відмінність поглядів на життя та припинення фактичних шлюбних відносин. Згідно відповіді з Єдиного демографічного реєстру від 20 жовтня 2025 року, зареєстрованим місцем проживання відповідача є [ADDRESS] . 20 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного з призначенням судового розгляду на 28 листопада 2025 року. Через неявку відповідача в судове засідання, призначене на 28 листопада 2025 року, останнє судом відкладено на 03 лютого 2026 року. 03 лютого 2026 року сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися судом своєчасно. 28 листопада 2025 року позивач звернулась до суду із заявою, у якій просила суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, про ухвалення заочного рішення не заперечувала Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 29.09.2012 року між сторонами було зареєстровано шлюб. За час перебування у шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 07.02.2017 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київські області. Причиною розірвання шлюбу є відмінність поглядів на життя та припинення фактичних шлюбних відносин. При вирішенні справи суд виходить з наступного: Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). Судом встановлено, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивачки судового збору в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved