Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 29 грудня 2020 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено кредитний договір №22032000470188 відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим Договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим Договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за цим Договором в повному обсязі. Банк надав Відповідачу грошові кошти у розмірі 142 458.49 грн, до 29.12.2025 а споживчі потреби. 29 грудня 2020 року між Відповідачем та ПрАТ СК «ПЗУ Україна страхування життя» було укладено договір добровільного страхування життя позичальника на випадок смерті в результаті нещасного випадку №PZ-22032000470188 предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону та пов`язані з життям застрахованої особи. Вигодонабувачем, у разі настання страхового випадку, виступає АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Як зазначено в договорі страхування та кредитному договорі, розмір страхового платежу, здійсненого на користь страховика, становив 15 263.41 грн. В подальшому, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану банк не враховував несплату за кредитами протягом 24.02.2022-30.06.2022 як прострочення (кредитні канікули). Після завершення встановлених Банком кредитних канікул, 28 липня 2022 року між Позивачем і Відповідачем було укладено Додаткову Угоду №1/28072022 до Кредитного Договору №22032000470188 від 29.12.2020 р.. Сторони домовились, що на дату підписання Додаткової Угоди сума загальної заборгованості [PERSON] за Кредитним договором становить 139 943.04 грн. Тобто, заборгованість за процентами та комісіями, мала бути погашена за рахунок збільшення строкової заборгованості за Кредитом, і в подальшому підлягала погашенню в межах розробленого в додатковій угоді Графіку. Додатковою Угодою було відтерміновано погашення строкової заборгованості за кредитом на 12 місяців, починаючи з першої визначеної графіком платежів дати платежу за кредитним договором, що слідує за датою укладення цієї додаткової угоди (тобто до 29.07.2023 відповідно до Розділу 4 Додаткової Угоди). Однак, [PERSON] як позичальник свої обов`язки за Кредитним договором не виконував протягом тривалого проміжку часу навіть після поліпшення умов кредитування, внаслідок чого утворилась заборгованість, загальний розмір якої станом на 09 травня 2024 року становить 175 928.43 грн., які позивач просив стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати. Не погоджуючись із заявленими вимогами, представник відповідача подав відзив в якому просила перерахувати та зменшити суму заборгованості за Кредитним договором №22032000470188 від 29.12.2020 року на суми грошових коштів, які були сплачені [PERSON] за нікчемними умовами Кредитного договору №22032000470188 від 29.12.2020 року та відмовити АТ «Банк Кредит Дніпро» в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Обґрунтувавши свої запереченням тим, що вказаний споживчий договір містить в собі нікчемні умови в силу приписів ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» про несправедливі умови, оскільки згідно з ч.4, ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Положення Кредитного договору про сплату позичальником на користь банку щомісячної комісії за обслуговування, процентної ставки на прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 56,0%, обслуговування кредитної заборгованості, а також вартості всіх супутніх та супровідних послуг (п.п. 1.2.-1.3. Кредитного договору, п. 2 та розділ 4 Додаткової угоди) є нікчемними. Крім того, [PERSON] не отримував грошові кошти у розмірі 142458,5 грн., навіть із вирахуванням послуг страховика у розмірі 15263,41 грн. 127195,08 грн. Кредитний договір припинив свою дію з дати заявлення вимоги про дострокове погашення кредиту, тому відсутні підстави для стягнення відсотків, пені, штрафів після дати заявлення вимоги про дострокове припинення Кредитного договору. Окрім того, відповідачем подано зустрічну позовну заяву про визнання недійсними пунктів Кредитного договору №22032000470188 від 29.12.2020 року в частині сплати позичальником щомісячної комісії за обслуговування кредиту, вартості всіх супутніх послуг процентну ставку за користування кредитом на прострочену заборгованість у розмірі 56,0%, платежів за розрахунково-касове обслуговування, обґрунтовуючи свою позицію тим, що вказаний споживчий договір містить в собі нікчемні умови в силу приписів ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» про несправедливі умови, а саме: Відповідно до п. 1.2. Відповідно до п. в) Додаткової угоди, встановлено з 28.07.2022 року новий розмір щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а саме 2% від суми заборгованості за Кредитом, визначеної за наслідком застосування умов цієї Додаткової угоди та зазначеної в п.3 цієї Додаткової угоди; При цьому, в розділі 4 Додаткової угоди зазначені платежі за розрахунково-касове обслуговування. Згідно з ч.4, ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»). Враховуючи викладене, положення Кредитного договору про сплату позичальником на користь банку щомісячної комісії за обслуговування, процентної ставки на прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 56,0%, обслуговування кредитної заборгованості, а також вартості всіх супутніх та супровідних послуг (п.п. 1.2.-1.3. Кредитного договору, п. 2 та розділ 4 Додаткової угоди). Крім того, [PERSON] не отримував грошові кошти у розмірі 142458,5 грн., навіть із вирахуванням послуг страховика у розмірі 15263,41 грн. 127195,08 грн. відповідач не отримував. Відповідач за зустрічним позовом подав відзив на позов, згідно якого позовні вимоги не визнав, просив відмовити у його задоволенні, оскільки вимоги є необґрунтованими та такими, що суперечать фактичним обставинам справи, наданим до суду доказам. Зазначив, що станом на дату укладення кредитного договору, діяла редакція даного Закону від 16.10.2020 року, за якою текст статті 11 було викладено в іншій редакції, аніж про це зазначив представник позивача за зустрічним позовом. За частиною другою статті 8 Закону, до загальних витрат за споживчим кредитом серед іншого включаються: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Враховуючи викладене, оскільки Законом № 1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредитної заборгованості, то умови Кредитного договору, в частині нарахування такої комісії не є нікчемними, а отже, розглядаються з точки зору права як такі, що юридично мали місце і створили правові наслідки для сторін правочину. До та після підписання Кредитного Договору та отримання кредитних коштів від Банку, Відповідач жодним чином не висловлював своєї незгоди з умовами кредитування, графіком платежів, та складовими щомісячного обов`язкового платежу. Більше того, пізніше він знову звернувся до Банку з метою укладення додаткової угоди до кредитного договору, якою фактично було проведено реструктуризацію боргу [PERSON] . Сторони кредитного договору № 22032000470188 фактично приступили до його виконання, Відповідач здійснював протягом певного часу погашення заборгованості за комісіями, вважаючи положення договору укладеними та обов`язковими для себе. Нарахування та сплата відсотків виступає умовою будь-якого кредитного договору, надання Банком будь-яких коштів Позичальнику без сплати відсотків, укладення подібних угод свідчило б про порушення Позивачем банківського та цивільного законодавства. Кредитний договір, укладений між Банком та [PERSON] правомірно передбачав обов`язок сплати відсотків, який не змінювався Позивачем в одноосібному порядку на шкоду Позичальнику, а порядок сплати щомісячних платежів, встановлений Кредитним договором та УДБО, відповідає вимогам законодавства про споживче кредитування. Ухвалою від 26.06.2025 прийнято та об`єднано зустрічний позов до розгляду з первісним позовом. Ухвалою від 13.08.2025 закрито підготовче провадження у справі. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, а у задоволенні зустрічного відмовити. Пояснив, що зазначені 56%, на які посилалась представник первісного відповідача не застосовувались та не нараховувались, застосовувалась 0,001 ставка у зв`язку із введенням воєнного стану. Сума кредиту буда надана клієнту, що підтверджується випискою. Перед отриманням кредиту відповідач знав яку суму бере та взяв її добровільно, частково здійснював погашення. Додаткову угоду укладали у зв`язку із запровадженням воєнного стану, через що заборгованість обраховувалась інакше, були надані кредитні канікули. Даною додатковою угодою суму заборгованості не було збільшено, суму боргу було визначено сторонами 149 тис. грн. Підписання клієнтом здійснено за допомогою ОТР-паролю. Представник відповідача за первісним позовом позивача за зустрічним просила відмовити у задоволенні позовної заяви АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Зустрічний позов підтримала, просила його задовольнити. Зазначила, що п. 1.2 кредитного договору не відповідає законодавству, відсотки є зависокими та несправедливими, п. 1.3 вказує за які послуги має платити клієнт банку, із п. 2.1 також не згодна, оскільки щомісячна комісія за обслуговування кредиту та за видачу кредиту це різні поняття, п. 4 вважає нікчемним. Також не згодна з п. А п.п. 2, п.В, П.3 вважає їх нікчемними. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 29 грудня 2020 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено кредитний договір №22032000470188 відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим Договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим Договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за цим Договором в повному обсязі. Банк надав Відповідачу грошові кошти 142 458.49 грн. Кінцева дата погашення кредиту: 29.12.2025. Цільове призначення - на споживчі потреби. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 29.12.2020 по 28.04.2022 3% від суми кредиту; з 29.04.2022 по 28.07.2023 2.5% від суми кредиту; З 29.07.2023 по 28.10.2024 1.5% від суми кредиту; З 29.10.2024 по 29.12.2025 0.925% від суми кредиту, що підтверджується випискою по особовому рахунку [NUMBER] про перераховування коштів на рахунок [PERSON] . Процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість - 0,001 % річних, Процентна ставка за користування кредитом на прострочену заборгованість - 56,0 % річних. 29 грудня 2020 року, між Відповідачем та ПрАТ СК «ПЗУ Україна страхування життя» було укладено договір добровільного страхування життя позичальника в результаті нещасного випадку №PZ-22032000470188, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону та пов`язані з життям застрахованої особи. Вигодонабувачем, у разі настання страхового випадку, виступає АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, Правилами роботи банків затвердженими постановою Правління Національного банку України від 25.02.2022 № 23 «Про деякі питання діяльності банків України та банківських груп» (із подальшими змінами), Національний банк України дозволив банкам не враховувати несплату за кредитами протягом 24.02.2022-30.06.2022 як прострочення (кредитні канікули) про що повідомлено клієнтів через офіційний сайт Банку www.creditdnepr.com.ua. У пункті 2.1 Кредитного договору передбачено, що [PERSON] мав здійснювати платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та щомісячної комісії у вигляді щомісячних рівномірних платежів, які є обов`язковим платежем. Після завершення встановлених Банком кредитних канікул, 28 липня 2022 року між Позивачем і Відповідачем було укладено Додаткову Угоду №1/28072022 до Кредитного Договору №22032000470188 від 29.12.2020 р.. Сторони домовились, що на дату підписання Додаткової Угоди сума загальної заборгованості [PERSON] за Кредитним договором становить 139 943.04 грн. Додатковою Угодою було відтерміновано погашення строкової заборгованості за кредитом на 12 місяців, починаючи з першої визначеної графіком платежів дати платежу за кредитним договором, що слідує за датою укладення цієї додаткової угоди (тобто до 29.07.2023 відповідно до Розділу 4 Додаткової Угоди). Додаткова Угода була підписана Клієнтом за допомогою ОТР-паролю, надісланого на електронну пошту клієнта або за допомогою системи FreeBank; Банком шляхом накладення факсиміле, що підтверджується наданим представником позивача аудіо записом розмови [PERSON] із працівником Банку. Даною Додатковою угодою сторони домовились про Реструктуризацію боргу [PERSON] , однак, позичальник свої обов`язки за Кредитним договором не виконував внаслідок чого утворилась заборгованість, загальний розмір якої станом на 09 травня 2024 року становить 175 928.43 грн. що підтверджується наданими розрахунками та виписками за рахунком. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли кредитно-договірні відносини. У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. З метою досудового врегулювання спору 27.06.2023 позивач направляв на адресу [PERSON] відповідну досудову вимогу, натомість доказів належного реагування відповідача на таку вимогу матеріали справи не містять. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Згідност.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1ст.530 ЦК України). Разом з тим, відповідач свої зобов`язання за договором виконував не належним чином, що підтверджується наданою представником позивача випискою по особовому рахунку. Обґрунтовуючи вимоги зустрічного позову представник позивача просила визнати недійсним положення договору в частині сплати позичальником щомісячної комісії за обслуговування кредиту, вартості всіх супутніх послуг процентну ставку за користування кредитом на прострочену заборгованість у розмірі 56,0%, платежів за розрахунково-касове обслуговування. Так, кредитні кошти бралися на споживчі потреби, що не заперечують сторони у письмових процесуальних заявах, а тому особливості регулювання спірних відносин визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стосовно вимоги про визнання правочину в частині недійсним, то суд зазначає, що за загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Відповідно до ст.. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на виникнення спірних правовідносин) цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції станом на виникнення спірних правовідносин) до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо було вже передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту однак на певних умовах. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит Банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлювлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Таким чином, можливість і право Банку нараховувати комісії прямо передбачено Законом України «Про споживче кредитування». Посилання представника позивача за зустрічним позовом на практику Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16, постанову Верховного Суду від 27 грудня 2018 року у справі № 695/3474/17 та рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі № 15-рп/2011 є безпідставними, оскільки таке рішення та практика суду касаційної інстанції були сформовані за кредитними договорами, що укладалися банками із споживачами до набрання чинності Законом України від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування». Окрім того, як встановлено судом, зважаючи період виникнення у [PERSON] простроченої заборгованості за кредитним договором, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» на виконання вимог законодавства про споживче кредитування не здійснював нарахування за відсотковою ставкою, встановленою договором на прострочену заборгованість та замість цього продовжувала діяти процентна ставка, встановлена договором для строкової заборгованості за кредитом 0.001% річних. Додатковою угодою №1/28072022 до договору № 22032000470188 внесення змін до розміру відсоткової ставки не передбачалось. Твердження сторони Відповідача про те, що [PERSON] не отримував кредитні кошти спростовуються доказами, наданими позивачем, зокрема виписками по особовому рахунку та розрахунком заборгованості. До позиції представника відповідача за первісним позовом стосовно того, що [PERSON] не підписував Додаткову угоду, суд відноситься критично, оскільки це спростовано дослідженими у судовому засіданні аудіо записами звернень [PERSON] до Банку(mix_13005_17003__2022_07_28__16_15_09_633.mp3, mix_13041_17106__2022_07_28__16_19_27_283.mp3,mix_13005_17106__2022_07_28__16_59_16_827.mp3) із заявами про бажання укласти Додаткову угоду про реструктуризацію боргу, яку в подальшому він підписав за допомогою ОТР-паролю. З огляду на встановлені у справі обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного предмета спору, суд дійшов висновку, що первісний позов слід задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Згідно ч.1ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір. Понесені процесуальні витрати позивача за зустрічним позовом слід залишити за ним.

Outcome: approved