Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Позивач ПрАТ "СК"АРКС" звернувся до Деснянського районного суду міста Києва із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.11.2023 о 09 год. 03 хв. в м. Києві по просп. Лобановського, 152-А, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Mitsubishi д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та Skoda д.н.з. [NUMBER] , що належить ТОВ «Озимук Фарм». Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент дорожньо - транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля «Skoda», д.н.з [NUMBER] були застраховані в ПрАТ «СК «АРКС» згідно договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №036а3кл від 23.06.2023. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 10.01.2024 по справі № 752/23990/23 водія автомобіля Mitsubishi д.н.з. [NUMBER] [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Страхувальник своєчасно звернувся до позивача із заявою про подію та за виплатою за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 03.10.2023. Заяву було розглянуто, пошкодження автомобіля Skoda д.н.з. [NUMBER] , в наслідок ДТП визнано страховим випадком. ПрАТ «СК «АРКС» сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 160403,02 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно правова відповідальність власника автомобіля Mitsubishi д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ТДВ «Оберіг» полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 214891566, у зв`язку з чим ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі: 102 846 грн. 97 коп. Між ПрАТ «Страхова Компанія «АРКС» та ТДВ СК" Альфа-Гарант" було укладено угоду про здійснення страхового відшкодування від 20.02.2024 та Додаток № 1 до угоди від 20.02.2024, згідно якої розмір страхового відшкодування становить: 111 790 грн. 18 коп., а узгоджений між сторонами розмір страхового 102 846 грн. 97 коп. Отже, позивач отримав право вимоги на відшкодування суми виплати страхового відшкодування, яке повинен сплатити відповідач позивачу у розмірі 48612,84 грн. У зв`язку з вище викладеним позивач звертається до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 15.09.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, які повернулися до суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, 23.06.2023 між ПрАТ «СК «АРКС» та ТОВ «Озимук Фарм» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №036а3кл, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Skoda д.н.з. [NUMBER] . 03.11.2023 о 09 год. 03 хв. в м. Києві по просп. Лобановського, 152-А, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Mitsubishi д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та Skoda д.н.з. [NUMBER] , що належить ТОВ «Озимук Фарм». Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Вина відповідача [PERSON] у вчиненні вказаного ДТП підтверджується постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 10.01.2024. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mitsubishi д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ТДВ «СГ «Оберіг» за договором-полісом № 214891566. Страхувальник своєчасно звернувся до позивача із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 03.11.2023. Заяву було розглянуто, пошкодження автомобіля Skoda д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП визнано страховим випадком. Розрахунок та виплату страхового відшкодування проведено на підставі: - Акту огляду транспортного засобу по справі від 03.11.2023 року; - Рахунку №АЦ - САСТ - 2321729 від 07.11.2023; - Ремонтної калькуляції № 1.003.23.0 від 07.11.2023; - Рахунок №АЦ- САСТ-2325168 від 21.12.2023; - Рахунок №АЦ - САСТ - 2325877 від 30.12.2023; - Страхового акту № АКХ3937505 від 01.12.2023; - Страхового акту № АКХ3968828 від 25.12.2023; - Страхового акту № АКХ3992871 від 11.01.2024; - Розрахунок страхового відшкодування; - Розрахунок страхового відшкодування; - Розрахунок страхового відшкодування. Позивачем було сплачено суму страхового відшкодування в розмірі 118993,83 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1019652 від 04.12.2023, №1025249 від 26.12.2023, №1029423 від 12.01.2024. Між ПрАТ «Страхова Компанія «АРКС» та ТДВ СК" Альфа-Гарант" було укладено угоду про здійснення страхового відшкодування від 20.02.2024 та Додаток № 1 до угоди від 20.02.2024, згідно якої розмір страхового відшкодування становить: 111790 грн. 18 коп., а узгоджений між сторонами розмір страхового 102 846 грн. 97 коп. Отже, залишок невідшкодованої суми страхового відшкодування становить 48612,84 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. У відповідності до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За нормою ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Пленум Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 Постанови від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зокрема, зазначив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Разом з тим, згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Також, відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Враховуючи викладене, суд вважає, шо позивач обґрунтовано вимагає відшкодування відповідачем різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в сумі 48612,84 грн. Відповідачем не надано до суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем та обставин викладених в позові. З огляду на викладене вбачається, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають до 48612,84 грн. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved