Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

У лютому 2022 року представник позивача ТОВ «Черемшина 2012» - адвокат Шокуров Юрій Леонідович звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13 грудня 2018 року між ТОВ «Черемшина 2012» та [PERSON] був укладений Договір оренди №218 (далі - Договір №1), 03 січня 2020 року був укладений Договір оренди №218 (далі - Договір №2) та 29 грудня 2020 року був укладений Договір оренди №218 (далі - Договір №3). Відповідно до п. 1 вказаних договорів, Позивач передає, а Відповідач приймає у строкове платне користування 2 ліжко-місця (далі - л/м) для особистого проживання та членів родини в приміщенні/кімнаті [ADDRESS] (далі - Гуртожиток). Пунктом 3 Договору №1 визначено, що ціна оренди за користування 1 (одним) л/м в Гуртожитку на момент підписання цього Договору складає 1110,00 грн. за один календарний місяць та включає у себе компенсацію витрат на оплату комунальних послуг, фактичних витрат на утримання Гуртожитку, прибудинкової території та обладнання. Пунктом 3 Договору №2 визначено ціну оренди за користування 1 (одним) л/м у розмірі 1350,00 грн. Пунктом 3 Договору №3 визначено ціну оренди за користування 1 (одним) л/м у розмірі 1350,00 грн. Пунктом 4 вказаних договорів визначено, що щомісячна орендна плата розраховується, виходячи із ціни оренди, вказаної у п. 3 Договору, та фактичної кількості орендованих л/м, згідно п. 1 Договору, та перераховується Орендарем на поточний банківський рахунок Орендодавця, зазначений у п. 17 (18) Договору, один раз на місяць, не пізніше 15-го числа кожного місяця за поточний місяць, в національній валюті України. У разі порушення строків розрахунків за Договором №3 Орендар сплачує Орендодавцю пеню у розмірі 0,1 відсотка від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, нарахованої протягом усього періоду прострочення зобов`язання, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу. Відповідно до вимог п. 8.2 укладених договорів, Відповідач повинна своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату, у строк визначений п. 4 Договору. Пунктом 16 (15) вказаних договорів визначено, що Договір №1 набуває чинності з моменту підписання та діє до 31 грудня 2019 року; Договір №2 набуває чинності з моменту підписання та діє до 31 грудня 2020 року; Договір №3 набуває чинності з моменту підписання та діє до 31 грудня 2021 року. Так, як зазначає позивач, загальний розмір боргу відповідача по орендній платі становить 28 452,30 грн., яка складається з суми основного боргу 18 051,00 грн.; суми втрат від інфляції 1 685,58 грн.; 3-х процентів річних 4 314,73 грн. та пені в розмірі 4 401,00 грн. На підставі вищевикладеного позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Черемшина 2012» заборгованість з орендної плати за проживання в кімнаті [ADDRESS] , у загальному розмірі 28 452,30 грн., яка складається з суми основного боргу 18 051,00 грн.; суми втрат від інфляції 1 685,58 грн.; 3-х процентів річних 4 314,73 грн., пені в розмірі 4 401,00 грн, та судовий збір. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2022 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. У встановлений законом строк сторони заперечень щодо такого порядку не заявили. Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подала, причини неможливості подати відзив суду не повідомила. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками отримала, вказана кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою працівника поштового зв`язку «вручено особисто». Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини дійшов до наступного висновку. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Судом встановлено, що 13 грудня 2018 року між ТОВ «Черемшина 2012» та [PERSON] був укладений Договір оренди №218 (далі - Договір №1), 03 січня 2020 року був укладений Договір оренди №218 (далі - Договір №2) та 29 грудня 2020 року був укладений Договір оренди №218 (далі - Договір №3). Відповідно до п. 1 вказаних договорів, Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування 2 ліжко-місця (далі - л/м) для особистого проживання та членів родини в приміщенні/кімнаті [ADDRESS] (далі - Гуртожиток). Пунктом 3 Договору №1 визначено, що ціна оренди за користування 1 (одним) л/м в Гуртожитку на момент підписання цього Договору складає 1110,00 грн. за один календарний місяць та включає у себе компенсацію витрат на оплату комунальних послуг, фактичних витрат на утримання Гуртожитку, прибудинкової території та обладнання. Пунктом 3 Договору №2 визначено ціну оренди за користування 1 (одним) л/м у розмірі 1350,00 грн. Пунктом 3 Договору №3 визначено ціну оренди за користування 1 (одним) л/м у розмірі 1350,00 грн. Пунктом 4 вказаних договорів визначено, що щомісячна орендна плата розраховується, виходячи із ціни оренди, вказаної у п. 3 Договору, та фактичної кількості орендованих л/м, згідно п. 1 Договору, та перераховується Орендарем на поточний банківський рахунок Орендодавця, зазначений у п. 17 (18) Договору, один раз на місяць, не пізніше 15-го числа кожного місяця за поточний місяць, в національній валюті України. У разі порушення строків розрахунків за Договором №3 Орендар сплачує Орендодавцю пеню у розмірі 0,1 відсотка від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, нарахованої протягом усього періоду прострочення зобов`язання, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу. Відповідно до вимог п. 8.2 укладених договорів, Відповідач повинна своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату, у строк визначений п. 4 Договору. Пунктом 16 (15) вказаних договорів визначено, що Договір №1 набуває чинності з моменту підписання та діє до 31 грудня 2019 року; Договір №2 набуває чинності з моменту підписання та діє до 31 грудня 2020 року; Договір №3 набуває чинності з моменту підписання та діє до 31 грудня 2021 року. Як вбачається з матеріалів справи, оплату орендних платежів [PERSON] здійснювала несистематично та з порушенням строків. Так, згідно Довідки про заборгованість за оренду 2 л/м у гуртожитку за договором № 218 від 13 грудня 2018 року, станом на 31 січня 2022 року заборгованість по оплаті за оренду складає 6 050,00 грн., сума втрат від інфляції 977,88 грн., 3% річних 1 099,51 грн., загальна сума позовних вимог 8 127,39 грн. Згідно Довідки про заборгованість за оренду 2 л/м у гуртожитку за договором № 218 від 03 січня 2020 року, станом на 31 січня 2022 року заборгованість по оплаті за оренду складає 7 600,00 грн., сума втрат від інфляції 411,80 грн., 3% річних 2 467,85 грн., загальна сума позовних вимог 10 479,65 грн. Згідно Довідки про заборгованість за оренду 2 л/м у гуртожитку за договором № 218 від 29 грудня 2020 року, станом на 31 січня 2022 року заборгованість по оплаті за оренду складає 4 401,00 грн., сума втрат від інфляції 295,90 грн., 3% річних 747,37 грн., пеня 4 401,00 грн., загальна сума позовних вимог 9 845,26 грн. Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). За ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Згідно зі ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно із частинами 1 та 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У частинах 1, 5, 6 ст. 762 ЦК України вказано, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Відповідачем будь-яких доказів щодо наявності обставин несплати за оренду, або які б заважали їй користуватись орендованим майном у період з грудня 2018 року по січень 2022 року не надано та доводи позивача не спростовано. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за Договорами підлягає задоволенню в розмірі 18 051,00 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат, 3 % річних та пені суд зазначає таке. За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на не договірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а тому її приписи поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Правовідношення, в якому у відповідача (орендаря) виникло зобов`язання повернути позивачу (орендодавцю) суму оплати за договором оренди нежитлового приміщення (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до ст. 762 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 цього Кодексу. Частина 4 ст. 263 ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц висловила правову позицію, що положеннями ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання не залежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Згідно правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 19.07.2018 року у справі № 910/9734/17 - оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. В постанові Верховного Суду від 06.11.2018 року у справі № 910/9947/15 висловлено наступне «Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Як вбачається з таблиці заборгованості, наданою позивачем до позовної заяві, відповідачу за час прострочення виконання зобов`язання нараховано інфляційні втрати у розмірі 1 685,58 грн., 3 % річних у розмірі 4 314,73 грн., пеню в розмірі 4 401,00 грн. Розрахунки складені позивачем суд враховує як належні, а відповідачем не було подано жодних заперечень чи доказів, які б спростували ці розрахунки. Таким чином, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved