Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення з неї заборгованості за кредитними договорами: № 33578-03/2025 від 15.03.2025 у розмірі 18942,00 грн; № 8675939 від 18.03.2025 у розмірі 30916,00 грн; № 73273886 від 17.10.2024 у розмірі 23204,89 грн; № 2453601 від 20.01.2025 у розмірі 19300,00 грн, а всього загальний розмір позовних вимог складає 92362,89 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено таке. 15.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар файненс груп» первісний кредитор (далі по тексту ТОВ «Стар файненс груп») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 33578-03/2025, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останньою одноразового ідентифікатора, і за умовами якого кредитодавцем надано відповідачу грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити відсотки на умовах договору. 29.07.2025 між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 29072025, у відповідності до умов якого ТОВ «Стар файненс груп» передав (відступив) ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні ТОВ «Стар файненс груп» в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників них у реєстрі боржників, зокрема і до відповідача на суму 18942,00 грн. З моменту отримання права вимоги позивачем не здійнювалося жодних нарахувань. За вказаним кредитним договором у позичальника утворилася заборгованість у розмірі 18942,00 грн, з яких: 8200,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 6642,00 грн сума заборгованості за відсотками; 4100,00 грн сума заборгованості за штрафом. Таким чином, позивач вважає, що набув право грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 18942,00 грн, яка виникла в зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань за кредитним договором № 33578-03/2025 від 15.03.2025. Також 18.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» первісний кредитор (далі по тексту ТОВ «1 БАНК») та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредитної лінії (оферту) № 8675939, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора, і за умовами якого [PERSON] отримала грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника та зобов`язалася повернути їх і сплатити позикодавцю проценти та комісію від суми кредиту. 27.03.2025 між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БАНК» в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, зокрема, до відповідача на суму 30916,00 грн. З моменту отримання права вимоги позивачем не здійнювалося жодних нарахувань. За вказаним кредитним договором за позичальником утворилася заборгованість у розмірі 30916,00 грн, з яких: 8000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 6916,00 грн сума заборгованості за відсотками; 16000,00 грн неустойка. Таким чином, позивач вважає, що набув право грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 30916,00 грн, яка виникла в зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань за кредитним договором № 8675939 від 18.03.2025. Окрім цього 17.10.2024 між ТОВ «1 БАНК» первісний кредитор та відповідачем [PERSON] було укладено договір надання коштів у кредит № 73273886, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора, і за умовами якого [PERSON] отримала грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника та зобов`язався повернути їх і сплатити позикодавцю проценти від суми кредиту та комісію за надання кредиту. 27.03.2025 між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БАНК» в момент підписання сторонами акту прийому-передачі права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, до відповідача на суму 23204,89 грн. З моменту отримання права вимоги позивачем не здійнювалося жодних нарахувань. Відповідач заборгованість за договором не погасила, у зв`язку із чим за нею утворилася заборгованість у розмірі 23204,89 грн, з яких: 2704,30 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 11754,14 грн сума заборгованості за відсотками; 6571,45 грн сума заборгованості за відсотками за понадстрокове користування кредитом; 2175,00 комісія за надання кредиту. Таким чином, позивач вважає, що набув право грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 23204,30 грн, яка виникла в зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань за кредитним договором № 73273889 від 17.10.2024. Також 20.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» первісний кредитор (далі по тексту ТОВ «ФК «Незалежні фінанси») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 2453601 в електронній формі, і за умовами якого [PERSON] отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника. 27.08.2025 між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27082025, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» права вимоги до боржників в момент підписання акту прийому-передачі реєстру боржників, зокрема і до відповідача на суму 19300,00 грн. Відповідач заборгованість за договором не погасила, у зв`язку із чим за нею утворилася заборгованість у розмірі 19300,00 грн, з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 6300,00 грн сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 8000,00 грн сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). Таким чином, позивач вважає, що набув право грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 19300,00 грн, яка виникла в зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань за кредитним договором № 2453601 від 20.01.2025. Враховуючи викладене вище, оскільки відповідач не виконує свої зобов`язання за вказаними вище кредитними договорами, позивач звертається до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь суми заборгованості у вказаних розмірах, стягнувши з відповідача судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у прохальній частині позову просив розгляд проводити без участі представника, та ухвалити заочне рішення. Відповідач будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судових засідань, шляхом надіслання судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання, у судові засідання не з`явилася. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило, відзив на позовну заяву нею не подано. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 29.01.2026 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Будь-яких інших процесуальних дій суд не вчиняв. З`ясувавши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до таких висновків. 1. Судом встановлено, що 15.03.2025 між ТОВ «Стар файненс груп» (товариство) та [PERSON] (клієнт) укладено договір про надання фінансового кредиту № 33578-03/2025, згідно з яким товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 8200,00 грн на власні потреби, на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 120 днів, дата надання кредиту: 15.03.2025, дата повернення кредиту: 12.07.2025. Процентна ставка за користування кредитом становить: фіксована 0,90 % в день на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом. Із одноразовою сплатою комісії у сумі 820,00 грн, що складає 10,00% від суми кредиту. Договір про надання фінансового кредиту відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Y518». У розділі договору «Реквізити та підписи сторін» зазначено дані сторін, зокрема платіжну картку клієнта: картка № [NUMBER] хх-хххх-6852 (а.с. 10-14). Також 15.03.2025 відповідачем за допомогою електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Y518» було підписано графік платежів, який містить такі самі умови, як і договір, та у якому зазначено, що загальна вартість кредиту становить 17876,00 грн, до складу якої входить: 8200,00 грн сума кредиту; 8856,00 грн сума процентів за користування кредитом; 820,00 грн комісія за надання кредиту. Аналогічні умови містяться і у паспорті споживчого кредиту, який відповідачем підписано 15.03.2025 за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатору «W873» (а.с. 14 зворот-15, 16-17). ТОВ «Універсальні платіжні рішення» повідомило ТОВ «Стар файненс груп», що на підставі договору на переказ коштів ФК-П-2022/02-3 від 22.02.2022, який укладено між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення», повідомило про успішне перерахування 15.03.2025 о 17:40 на платіжну карту № [NUMBER] коштів у сумі 8200,00 грн, номер транзакції в системі iPay.ua - 681428309 (а. с. 18). 29.07.2025 між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 29072025, за яким позивачем, відповідно до акту-прийому передачі реєстру боржників від 29.07.2025, було набуто право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 33578-03/2025 на суму заборгованості у розмірі 18942,00 грн, з яких: 8200,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 6642,00 грн сума заборгованості за відсотками; 4100,00 грн сума заборгованості за штрафом (а. с. 19-20, 21, 23). З розрахунку заборгованості, який надано ТОВ «Стар файненс груп», вбачається, що розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 33578-03/2025 від 15.03.2025 станом на 29.07.2025 становить 18942,00 грн, з яких: 8200,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 6642,00 грн сума заборгованості за відсотками; 4100,00 грн сума заборгованості за штрафом. З вказаного розрахунку заборгованості також вбачається, що відповідачем було здійснено оплату відсотків на суму 2214,00 грн та комісії у сумі 820,00 грн (а. с. 24). З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося жодних нарахувань заборгованості по кредиту. 2. 18.03.2025 між ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 8675939, згідно з яким товариство зобов`язується надати позичальнику у позику, шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника, грошові кошти в сумі 8000,00 грн строком на 360 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти від суми позики та комісію за надання позики. Процентна ставка за користування кредитом становить: фіксована 0,95 % на день. Зі сплатою комісії у розмірі 17,25% від суми кредиту, що дорівнює 1380,00 грн та неустойки у розмірі 400,00 грн на день. Дата надання позики 18.03.2025, дата повернення позики 12.03.2026. Пунктом 2.3.1. договору визначено, що встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки (0,95 % п. 2.2.8. договору) не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Орієнтована загальна вартість кредиту 36740,00 грн. Договір про надання кредиту відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «388667» (а. с. 29-36). 27.03.2025 між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27/03/25, а 24.09.2025 додаткову угоду № 9 до цього договору факторингу, за якими позивачем, відповідно до акту-прийому передачі реєстру боржників № 15 від 24.09.2025, було набуто право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 8675939 від 18.03.2025 на суму заборгованості у розмірі 30916,00 грн (а. с.37-38, 39, 42). З розрахунку заборгованості, який видано ТОВ « 1 БАНК» вбачається, що розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 8675939 від 18.03.2025 станом на 24.09.2025 становить 30916,00 грн, з яких: 8000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 6916,00 грн сума заборгованості за відсотками; 16000,00 грн неустойка (а. с. 43). З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося жодних нарахувань заборгованості по кредиту. 3. 17.10.2024 між ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73273886, згідно з яким товариство зобов`язується надати позичальнику у кредит, шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника, грошові кошти в сумі 14500,00 грн строком на 30 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти від суми позики та комісію за надання позики. Процентна ставка за користування кредитом становить: фіксована 0,250 % на день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) 2,70 % на день. Зі сплатою комісії у розмірі 15,00% від суми позики, що у грошовому виразі складає 2175,00 грн та пені у розмірі 2,70 % на день. Дата надання кредиту 17.10.2024, дата повернення кредиту 15.11.2024. Орієнтовна загальна вартість кредиту 17762,50 грн. Розділом 2.3. договору визначено, що встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки (0,250% п. 2.2.3. договору) не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Розділ 7 договору «Порядок продовження строку кредитування» передбачає продовження строку кредитного договору лише за ініціативою позичальника шляхом укладення додаткової угоди. Договір про надання кредиту відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «60808» (а. с. 49-55). Також 17.10.2024 відповідачем за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатору «60808» було підписано таблицю обчислення загальної вартості кредиту, яка містить такі самі умови, як і договір, та у якій зазначено, що загальна вартість кредиту становить 17762,00 грн, до складу якої входить: 14500,00 грн сума кредиту; 1087,50 грн сума процентів за користування кредитом; 2175,00 грн комісія за надання кредиту (а.с. 56). 27.03.2025 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 БАНК» укладено договір факторингу № 27/03/25, додаткову угоду № 8 до цього договору факторингу, за якими позивачем, відповідно до акту-прийому передачі реєстру боржників № 14 від 26.08.2025, було набуто право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 7327886 від 17.10.2024 на суму заборгованості у розмірі 23204,89 грн (а. с. 37-38, 57, 58, 59, 60). З розрахунку заборгованості, який видано ТОВ «1 БАНК», вбачається, що розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 73273886 від 17.10.2024 станом на 26.08.2025 становить 23204,89 грн, з яких: 2704,30 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 11754,14 грн сума заборгованості за відсотками; 6571,45 грн сума заборгованості за відсотками за понадстрокове користування кредитом; 2175,00 комісія за надання кредиту. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем було здійснено частинами оплату тіла кредиту на загальну суму 11795,70 грн, така оплата здійснювалася після спливу строку договору (а. с. 61-63). З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося жодних нарахувань заборгованості по кредиту. 4. 20.01.2025 між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 2453601, згідно з яким товариство зобов`язується надати позичальнику у кредит, шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника [NUMBER] , грошові кошти в сумі 5000,00 грн строком на 345 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти від суми позики та комісії. Нараховані згідно з договором проценти за користування кредитом за весь строк кредитування складатимуть 0,00 грн. Комісія за надання кредиту 1250,00 грн. Комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) за весь строк кредитування 15400,00 грн. Дата надання кредиту 20.01.2025, дата повернення кредиту 31.12.2025. Договір про надання кредиту відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «195816» (а. с. 70-75). Аналогічні умови кредитування містять у собі і графік платежі до договору № 2453601 від 20.01.2025, заявка на отримання кредиту від 20.01.2025, паспорт споживчого кредиту № 2453601 від 20.01.2025, графік платежів до паспорту споживчого кредиту № 2453601 від 20.01.2025, анкета-заява на кредит № 2453601 від 20.01.2025 (а. с. 76, 77, 78-79, 80, 81). Відповідно до платіжного доручення № 40415774 від 20.01.2025 ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» було перераховано [PERSON] на номер рахунку [NUMBER] грошові кошти в сумі 5000,00 згідно з договором № 2453601 (а. с. 82). 27.08.2025 між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27082025 у відповідності до умов якого, згідно з актом-прийому передачі реєстру боржників 27.08.2025 та самого реєстру боржників, ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» права вимоги до відповідача за кредитним договором № 2453601 від 20.01.2025 в 19300,00 грн, з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 6300,00 грн сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 8000,00 грн сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином судом встановлено, що між відповідачем та первісними кредитодавцями було укладено договори про надання відповідачу грошових коштів в кредит (позику) в електронній формі, а саме: 15.03.2025 між ТОВ «Стар файненс груп» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 33578-03/2025; 18.03.2025 між ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 8675939; 17.10.2024 між ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] укладено договір надання коштів у кредит № 73273886; 20.01.2025 між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 2453601. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, відбулася заміна кредитодавця на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ «ФК ЄАПБ», перейшло право вимоги за кредитними договорами, а саме: по кредитному договору № 33578-03/2025 від 15.03.2025, укладеному між ТОВ «Стар файненс груп» та [PERSON] ; по кредитному договору № 8675939 від 18.03.2025, укладеному між ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] ; по кредитному договору № 73273886 від 17.10.2024, укладеному між ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] ; по кредитному договору № 2453601 від 20.01.2025, укладеному між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1, ч. 3 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Так, відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Дослідивши надані докази судом встановлено, що відповідачу було надано кредитні кошти по вказаним договорам, кредитні кошти відповідач не повернув кредитодавцю, а у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за вказаними кредитними договорами, утворилася заборгованість. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність обставин щодо невиконання відповідачем зобов`язань за кредитними договорами, у зв`язку з чим відповідно до вимог наведеного чинного законодавства позивач вправі ставити вимоги до нього про стягнення заборгованості. Водночас щодо обґрунтованості пред`явлення відповідних сум до стягнення та розміру заборгованості, яка підлягає стягненню суд зазначає таке. Відповідно до ст. ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивач довів належними та допустимими доказами заявлені до стягнення з відповідача: суми заборгованості за основним боргом та відсотками по договору № 33578-03/2025 від 15.03.2025 та по договору № 8675939 від 18.03.2025; суми основного боргу, відсотків у частковому розмірі, та комісії по договору № 73273886 від 17.10.2024; суми основного боргу по договору № 2453601 від 20.01.2025. Судом встановлено, що розмір заборгованості за відсотками по договорах № 33578-03/2025 від 15.03.2025 та по договору № 8675939 від 18.03.2025 позивачем нараховано відповідно до умов кредитного договору та в межах строку дії таких договорів, у зв`язку із чим суд погоджується із розрахунком суми заборгованості по відсоткам, які були надані позивачем. Проте судом встановлено, що розмір заборгованості за відсотками по кредитному договору № 73273886 від 17.10.2024 позивачем нараховано з порушенням умов кредитного договору. Так в умовах договору визначено строк кредитування 30 днів, денна процентна ставка є фіксованою та складає 0,25% (п. п. п. 2.2.3., 2.3.), тому до стягнення з відповідача підлягає заборгованість за відсотками у розмірі 1087,50 грн (14500,00 грн (тіло кредиту) х 0,25 % (відсоткова ставка) х 30 днів (строк кредитування). Також відсутні підстави для стягнення заборгованості за відсотками за понадстрокове користування кредитом по даному договору, оскільки Розділом 7 договору «Порядок продовження строку кредитування» передбачено продовження строку кредитного договору лише за ініціативою позичальника шляхом укладення додаткової угоди, водночас докази, зокрема додаткові угоди щодо продовження строку кредитного договору представником позивача суду не надано. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за штрафом у розмірі 4100,00 грн по договору № 33578-03/2025 від 15.03.2025, неустойки у розмірі 16000,00 грн по договору № 8675939 від 18.03.2025, неустойки у розмірі 8000,00 грн по договору № 2453601 від 20.01.2025, то зазначені вимоги задоволенню не підлягають з огляду на таке. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України був введений воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє по теперішній час, позаяк останнього разу був продовжений Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 793/2025 від 20.10.2025, затвердженим Законом України № 14128 від 21.10.2025, строком на 90 діб, тобто до 03.02.2026. Приймаючи до уваги те, що заборгованість за штрафними санкціями нарахована відповідачу у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача за кредитними договорами заборгованість за штрафом та неустойкою задоволенню не підлягає. Крім того, суд вважає недоведеними позовні вимоги про нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості за договором про споживчий кредит № 2453601 від 20.01.2025 в розмірі 6300,00 грн. Так згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Правилами ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином Закон України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», Правління НБУ постановою від 08.06.2017 № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління НБУ від 10.05.2007 №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості або надання кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 ЗУ "Про споживче кредитування". Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13.07.2022 у справі №496/3134/19. Судом встановлено, що сплата позичальником комісії за обслуговування кредиту передбачена умовами договору № 2453601 від 20.01.2025. Однак у договорі не зазначено які саме послуги, пов`язані з обслуговуванням кредиту виконує кредитодавець за сплачену позичальником комісію. Так, у даному випадку сторонами встановлено комісію за обслуговування кредиту, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому інших дій окрім надання безоплатної, за вимогами законодавства, інформації по кредиту на користь позичальника кредитор за сплачену комісію вчиняти не повинен. З огляду на наведене, оскільки положення договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними, а тому позовна вимога про стягнення комісії за обслуговування кредиту в розмірі 6300,00 грн є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає. Вказані висновки суду узгоджуються із висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 10.01.2024 у справі № 727/5461/23 (провадження № 61-17096св23). Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надав суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач та які судом встановлено, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість: за кредитним договором № 33578-02/2025 від 15.03.2025 у розмірі 14842,00 грн, яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 8200,00 грн; суми заборгованості за відсотками у розмірі 6642,00 грн; за кредитним договором № 8675939 від 18.03.2025 у розмірі 14916,00 грн, яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 8000,00 грн; суми заборгованості за відсотками у розмірі 6916,00 грн; комісії за надання кредиту у розмірі 632,00 грн; за кредитним договором № 73273886 від 17.10.2024 у розмірі 5966,80 грн, яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 2704,30 грн; суми заборгованості за відсотками у розмірі 1087,50 грн; 2175,00 грн комісії за надання кредиту; за кредитним договором № 2453601 від 20.01.2025 у розмірі 5000,00 грн, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу. Розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із судового збору сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 3028,00 грн. Окрім цього позивачем у позові зазначено, що попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат становить 3028,00 грн судового збору та 1514,00 грн витрат пов`язаних із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів, забезпечення доказів. Матеріалами справи встановлено що при зверненні до суду з позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Жодних доказів понесення позивачем витрат пов`язаних із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів, забезпечення доказів у розмірі 1514,00 грн суду не надано. Заяви від позивача про подання ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду доказів понесення вказаних витрат до суду також не надходило. З огляду на те, що позов задоволено частково (44,1%), з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1335,35 грн (із розрахунку 3028,00х44,1:100). На підставі викладеного та

Outcome: partial