Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що [PERSON] одружилась з відповідачем [PERSON] 04.08.2023 року у Республіці Польща, воєводство Нижньосілезьке. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим. Між ними зовсім відсутнє взаєморозуміння та повага, в позивача та відповідача абсолютно різні погляди на життя. Вони неодноразово вживали заходів до збереження сім`ї, але на даний час позивач зрозуміла, що шлюбу в повному розумінні вони так і не створили. Шлюбні відносини між ними припинено з січня 2025 року, спільного господарства не ведуть. Позивач категорично заперечує проти примирення з відповідачем, так як вважає, що вони стали зовсім чужими один для одного та попередні спроби примирення не зберігають їх шлюбу. Ухвалою суду від 18.12.2025 позовну заяву прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також цією ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази. Відповідач 06.01.2026 подав заяву, в якій вказав, що позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. [PERSON] до [PERSON] 04.08.2023 уклали шлюб у Республіці Польща, воєводство Нижньосілезьке, відділ реєстрації актів цивільного стану в м. Долуголенка, номер актового запису: 0223022/00/АM/2023/227390, що підтверджується оригіналом повного витягу акту про шлюб з апостелем та перекладом, посвідченим нотаріально. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, перекладеного на українську мову. Питання правовідносин між Україною і Республікою Польща у справах цивільного та кримінального характеру врегульовані «Договором між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах» від 24 травня 1993 року, який ратифікований 04 лютого 1994 року та набрав чинності 14 серпня 1994 року. Відповідно до ст. 24 Договору форма укладення шлюбу визначається законодавством Договірної Сторони, на території якої укладається шлюб. Умови укладення шлюбу визначаються для кожної із осіб, що вступають до шлюбу, законодавством Договірної Сторони, громадянином якої вона є. Згідно зі ст. 26 вказаного Договору розірвання шлюбу проводиться згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя в момент порушення справи. Правові наслідки шлюбу з іноземним елементом визначаються ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право». Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. Оскільки позивач та відповідач є громадянами України, спільним особистим законом подружжя, є право України, а тому розірвання шлюбу між ними здійснюється за законодавством України. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя тощо. Суд вважає, що в період часу, з якого справа перебуває в провадженні суду, відповідач мав можливість вчинити необхідні заходи спрямовані на збереження сім`ї. Водночас судом враховано, що вчинення та/або не вчинення таких дій є суб`єктивним правом, реалізація якого залежить від розсуду, бажання і волі особи. До цього часу сторони не повідомили суд про можливість збереження шлюбу. Суд, дослідивши матеріали позовної заяви та оцінивши відповідно до ст. 89 ЦПК України належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір, що підтверджується квитанцією від 12.12.2025, однак просив судові витрати залишити за ним. Учасники справи не надали суду докази понесення інших судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved