Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

У серпні 2025 року позивач ТОВ "ФК Дебт Коллекшн" звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості. 16 березня 2020 року між ТОВ "Гоуфінгоу" та [PERSON] укладено кредитний договір № 3251508008/265904, згідно з умовами якого ТОВ "Гоуфінгоу" надало позичальниці [PERSON] кредит у сумі 2200,00 грн на строк 14 днів до 29 березня 2020 року. Стандартна процентна ставка за користування кредитом становила 1,85 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідачка належним чином не виконувала умови кредитного договору від 16 березня 2020 року № 3251508008/265904, допустила заборгованість за кредитом у сумі 7084,00 грн, у тому числі заборгованість за тілом кредиту у сумі 2200,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 4884,00 грн. За договором факторингу від 31 травня 2021 року №1-31/05/21, укладеним між ТОВ "Гоуфінгоу" та ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", первісний кредитор відступив на користь ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" право вимоги до позичальниці [PERSON] за кредитним договором від 16 березня 2020 року № 3251508008/265904. Зі свого боку за договором відступлення прав вимоги від 03 червня 2021 року № 1-03/06/2021, укладеним між ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" та ТОВ "ФК Дебт Коллекшн", ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" відступило ТОВ "ФК Дебт Коллекшн" право вимоги до позичальниці [PERSON] за кредитним договором від 16 березня 2020 року № 3251508008/265904. З цих підстав позивач просив суд стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 16 березня 2020 року № 3251508008/265904 у сумі 7084,00 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 19 серпня 2025 року прийнято до провадження позовну заяву ТОВ "ФК Дебт Коллекшн" до [PERSON] про стягнення заборгованостіта відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідачка [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву ТОВ "ФК Дебт Коллекшн", в якому зазначила, що позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження укладення між сторонами справи кредитного договору від 16 березня 2020 року № 3251508008/265904. Також відповідачка стверджувала, щодо вимог ТОВ "ФК Дебт Коллекшн" про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16 березня 2020 року № 3251508008/265904 пропущено позовну давність. З цих підстав [PERSON] просила суд відмовити ТОВ "ФК Дебт Коллекшн" у задоволенні його позову. ТОВ "ФК Дебт Коллекшн" подало до суду відповідь на відзив відповідачки [PERSON] , в якій зазначив, що на момент пред`явлення позову позовна давність не спливла. Також, зазначає, що доводи відповідачки щодо того, що кредитний договір від 16 березня 2020 року № 3251508008/265904 не укладався, спростовуються матеріалами справи. Також позивач вказував, що відповідачкою не спростовано з покликанням на належні, допустимі та достовірні докази, що вона не отримувала кредитні кошти за кредитним договором від 16 березня 2020 року № 3251508008/265904. Заперечення відповідачка до суду не подала. Представник позивача в судове засідання не з`явився, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, у позовній заяві позивач просив суд розглянути справу за відсутності його представника. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. За таких обставин суд ухвалив розглянути справу за відсутності представника позивача та відповідачки. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч. 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). 16 березня 2020 року ТОВ "Гоуфінгоу" та [PERSON] укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", кредитний договір № 3251508008/265904, за умовами якого ТОВ "Гоуфінгоу" зобов`язалось надати [PERSON] кредит у сумі 2200,00 грн на строк 14 днів до 29 березня 2020 року (а. с. 7-10, 20). Оскільки цей договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідачка підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з листом-підтвердженням ТОВ "ПрофітГід" від 16 березня 2020 року ТОВ "Гоуфінгоу" переказало на банківський рахунок, до якого емітовано картку, маска [NUMBER] , грошові кошти у сумі 2200,00 грн (а. с. 18). Саме такий спосіб надання кредиту обумовили сторони в кредитному договорі від 16 березня 2020 року № 3251508008/265904. Водночас відповідачка не надала докази, які б підтверджували відсутність у неї банківського рахунку, до якого емітовано картку, маска [NUMBER] , на яку 16 березня 2020 року ТОВ "Гоуфінгоу" переказало грошові кошти у сумі 2200,00 грн. З огляду на викладене суд вважає, що позивач довів факт виконання ним зобов`язання за кредитним договором від 16 березня 2020 року № 3251508008/265904 щодо надання позичальниці кредитних коштів у сумі 2200,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позичальниця [PERSON] зобов`язалась повернути кредит у строк до 29 березня 2020 року, проте взяте на себе зобов`язання не виконала, допустила заборгованість за кредитним договором від 16 березня 2020 року № 3251508008/265904, зокрема за тілом кредиту у сумі 2200,00 грн. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно п. 1.3 кредитного договору від 16 березня 2020 року № 3251508008/265904 за користування кредитом клієнт сплачує кредитодавцеві проценти у розмірі 675,25 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,85 % на добу. Процентна ставка фіксована. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору від 16 березня 2020 року № 3251508008/265904 кредит надається строком на 14 днів, тобто до 29 березня 2020 року, строк дії договору 14 днів. Натомість у п. 2.3 договору сторони погодили, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування та сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Проценти за користування кредитом нараховані у межах погодженого сторонами строку кредитування та складають 4884,00 грн. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Отже, заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 16 березня 2020 року № 3251508008/265904 становить 7084,00 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 2200,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 4884,00 грн. На підставі договору факторингу від 31 травня 2021 року №1-31/05/21, укладеного між ТОВ "Гоуфінгоу" та ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", на користь останнього відступлено право вимоги до позичальниці [PERSON] за кредитним договором від 16 березня 2020 року № 3251508008/265904. 03 червня 2021 року ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" та ТОВ "ФК Дебт Коллекшн" уклали договір відступлення прав вимоги № 1-03/06/2021, згідно з яким ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" ТОВ "ФК Дебт Коллекшн" відступило ТОВ "ФК Дебт Коллекшн" право вимоги до позичальниці [PERSON] за кредитним договором від 16 березня 2020 року № 3251508008/265904. З огляду на викладене суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ "ФК Дебт Коллекшн" заборгованість за кредитним договором від 16 березня 2020 року № 3251508008/265904 у сумі 7084,00 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 2200,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 4884,00 грн. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність визначена ст. 258 цього Кодексу. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон № 540-IX) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено п. 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX. Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року. Водночас Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" було введено воєнний стан в Україні із 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено п. 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року. Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини" (далі - Закон № 3450-ІХ) п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року. 04 вересня 2025 року набрав чинності Закон України від 14 травня 2025 року № 4434-IX "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності". Цим Законом виключено з ЦК України п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення", а отже поновлено перебіг позовної давності. Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а з 30 січня 2024 року до 04 вересня 2025 року. Наведене свідчить, що у разі якщо позовна давність до вимог ТОВ "ФК Дебт Коллекшн" не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду було продовжено до 04 вересня 2025 року. Зважаючи на те, що позовна давність до вимог ТОВ "ФК Дебт Коллекшн" станом на 02 квітня 2020 року не спливла, позов пред`явлено 16 серпня 2025 року, доводи [PERSON] щодо пропуску ТОВ "ФК Дебт Коллекшн" позовної давності є необґрунтованими. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем було надано договір про надання правової допомоги від 11 липня 2025 року № 11/07/2025, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК Дебт Коллекшн" та адвокатом Пархомчук С.В., акт про отримання правової допомоги від 01 жовтня 2025 року, платіжну інструкцію кредитного переказу коштів від 01 жовтня 2025 року № 9562. У акті про отримання правової допомоги послуг від 01 жовтня 2025 року зазначено, що адвокат Пархомчук С.В. надав клієнту ТОВ "ФК Дебт Коллекшн" такі послуги:1) зустріч та консультація щодо перспектив судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ "ФК Дебт Коллекшн" та [PERSON] в рамках кредитного договору від 16 березня 2020 року № 3251508008/265904 (витрачено 1 год, вартість - 2000,00 грн); 2) складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг аналіз судової практики (витрачено 2,5 год, вартість - 5000,00 грн); 3) інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг "Єдиного державного реєстру судових рішень" щодо процесуального статусу судової справи (витрачено 1,5 год, вартість - 3000,00 грн); 4) канцелярські витрати та виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції (вартість 500,00 грн). Вартість послуг, зазначена в акті про отримання правової допомоги послуг від 01 жовтня 2025 року, становить 10500,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" v. Ukraine" ("Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України") від 23 січня 2014 року зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим, вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Ураховуючи те, що обставини справи є стандартними для ТОВ "ФК Дебт Коллекшн" та адвоката Пархомчука С.В. (стягнення заборгованості за кредитним договором), обсяг доказів, якими обґрунтовуються позовні вимоги, є типовими у переважній більшості таких справ, консультація та зустріч щодо перспектив судового врегулювання кредитної заборгованості тривалістю 1 год не можна вважати необхідними та обґрунтованими за критерієм їх неминучості. Ця послуга охоплюються складенням та поданням позовної заяви до суду. Надання послуги "інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг "Єдиного державного реєстру судових рішень" щодо процесуального статусу судової справи" не обґрунтовано належним чином, зокрема не вказано, які саме клопотання, заяви процесуальні документи складено адвокатом Пархомчуком С.В., який час витрачено на складення кожного з цих документів. Послуга з моніторингу "Єдиного державного реєстру судових рішень" є очевидно необґрунтованою за критерієм її необхідності, позаяк позовна заява подана через в електронній формі через електронний кабінет у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, а тому всі процесуальні документи надходять в електронний кабінет, а отже моніторинг Єдиного державного реєстру судових рішень не є необхідним. Матеріали справи не містять письмових доказів на підтвердження обсягу витрат на виготовлення копій документів, відправку поштової кореспонденції та канцелярські засоби. Також суд ураховує те, що позовна заява з додатками подана через в електронній формі через електронний кабінет у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, що не вимагає виготовлення копій позовної заяви з додатками. Отже, виходячи з критеріїв реальності наданих адвокатських послуг та їх необхідності, обґрунтованими є витрати на професійну правничу, що полягають складенні та поданні до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг аналіз судової практики. Вартість цієї послуги становить 5250,00 грн (10500,00 грн / 5 год х 2,5 год = 5250,00 грн). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Таким чином, з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ "ФК Дебт Коллекшн" компенсації підлягають судовий збір у сумі 2422,40 грн та витрати професійну правничу допомогу у сумі 5250,00 грн.

Outcome: approved