Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Єфімік Олена Олександрівна, з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.10.2015 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у Верхньобогданівській сільській раді Станично-Луганського району Луганської області, актовий запис №01. Від даного шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.08.2022 року. Дитина проживає разом з матір`ю. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. Втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбно-сімейні відносини позивача з відповідачем припинені. Кожен з них веде окремий побут, між ними не має та не може бути сімейних відносин. Строк для примирення не розглядається та є недоречним в ситуації, яка склалася. На дату подання позову спір про поділ майна відсутній. На підставі наведеного просить суд строк на примирення не надавати. Розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24.10.2015 року у Верхньобогданівській сільській раді Станично-Луганського району Луганської області, актовий запис №01. Прізвище позивачу залишити [PERSON] . Ухвалою суду від 30.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник, адвокат Єфімік О.О., не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У позовній заяві представник позивача просить суд розглянути справу у відсутність позивача та адвоката, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та наполягають на їх задоволенні, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність на подав. Відзив на позовну заяву не надходив. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як передбачено ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши доводи позовної заяви та надані письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, який зареєстрований 24 жовтня 2015 року Верхньобогданівською сільською радою Станично-Луганського району Луганської області, про що складено відповідний актовий запис №01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.10.2015. Сторони мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.08.2022, виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). З доводів позивача, викладених у позовній заяві, випливає, що спільне життя подружжя не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Подальше спільне життя позивача та відповідача як подружжя є неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач заперечень щодо доводів позовної заяви не висловив, правом на подання відзиву не скористався. Приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, причини розлучення, вказані в позовній заяві, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі, оскільки жодна із сторін не висловила бажання щодо надання строку для примирення. Враховуючи, що позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). На підставі викладеного,

Outcome: approved