Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] через представника - адвоката Гелетія Максима Тарасовича звернулася у Соснівський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати між нею та відповідачем шлюб, який зареєстрований 21.11.2024 актовий запис №1228 В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.11.2024 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Цифровим офісом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), про що видано свідоцтво про шлюб серії № [NUMBER] . З самого початку подружні стосунки не склалися, між сторонами зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали жодних результатів, оскільки у позивачки з відповідачем різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Подружні відносини між позивачкою та відповідачем фактично припинені, позивачка та відповідач разом не переживають, спільне господарство не ведуть, не спілкуються. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам Сторін, почуття любові друг до друга відсутні. Зважаючи на викладене, позивач просить розірвати шлюб між сторонами. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Соснівського районного суду м. Черкаси Чапліній Н.М. 26.11.2025 суд ухвалив позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу залишити без руху. Встановив [PERSON] строк та спосіб для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до Соснівського районного суду м. Черкаси протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху доказів, що підтверджують надсилання відповідачу [PERSON] копії позовної заяви з доданими документами та доказів сплати до Державного бюджету України судового збору у розмірі 1211,20 грн. 27.11.2025 представником позивача надано до суду підтвердження належного виконання вимог, визначених ухвалою від 26.11.2025, які прийняті судом. 28.11.2025 суд ухвалив відкрити провадження у справі та призначити її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання з розгляду справи по суті на 16.12.2025. 16.12.2025 судове засідання відкладено до 02.02.2026 у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання позивач не з`явився, повідомлявся судом про місце, дату та час розгляду справи у встановленому законом порядку. 15.12.2025 до суду надійшла заява представника позивача адвоката Гелетія М.Т. про розгляд справи без участі, у якій представник позивача просив задовольнити позов, розглянути справу без участі позивачки та її представника на підставі наявних у справі матеріалів. У судове засідання відповідач повторно не з`явився, повідомлявся судом про місце, дату та час розгляду справи у встановленому законом порядку. Правом на подання відзиву не скористався. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, зважаючи на те, що позивач не висловив своїх заперечень проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. 1-2 ст. 5 ЦПК України). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 21.11.2024 Цифровим офісом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), актовий запис №1228, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Судом не встановлено наявності спору про поділ спільного майна між сторонами. Подружнє життя у сторін не склалося, вони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. За змістом положень частини 1 статті 51 Конституції України, частини 1 статті 21 СК України, частини 1 статті 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з пунктом 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Частиною 3 статті 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З урахуванням задоволення позовних вимог, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved