Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Позивач ТОВ ФК «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 5086782 від 31.03.2021 року в розмірі 47900 грн. та судові витрати в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 31.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, було укладено Кредитний договір №5086782, згідно з умовами якого відповідач отримав 10 000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну їй суму відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 02.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства укладено договір відступлення прав вимоги № 73-МЛ від 02.07.2023, відповідно до якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 5086782 від 31.03.2021. Сума заборгованості відповідача становить 47900 грн., відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 73-МЛ від 23.07.2023, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 10 000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків становить 36000 грн, прострочена заборгованість за комісією становить 1900 грн. Просить стягнути вказану заборгованість, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000грн та сплатити судовий збір в розмірі 2422,40 грн Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в клопотанні поданного разом з позовною заявою просить проводити судове засідання без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №R067065859715 та розміщене оголошення на офіційному вебсайті суду, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило, а тому суд провів засідання без його участі. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідив матеріали справи на засадах змагальності та в межах позовних вимог та дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 31.03.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №5086782 в електронній формі, відповідно до умов якого відповідач отримав кошти в розмірі 10000 грн, договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором J72564 від 31.03.2021. Пункт 1.1 Кредитного договору № 5086782 від 31.03.2021 року, передбачає, що кредитодавець зобов`язуєтся на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, що визначені договором. В пункті 1.2 Кредитного договору зазначено, що сума кредиту складає 10000,00 грн, а строк кредиту 30 днів з 31.03.2021 (п. 1.3 договору) У відповідності до п.1.4 позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 30.04.2021. Комісія за надання ркедиту 1900 грн, яка нараховується за ставкою 1,90 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1). Згідно з п. 1.5.2 проценти за користування кредитом 6000, 00 грн, які нараховуються за ставкою 2.0% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6 договору). Крім того, відповідно до анкети-заяви на кредит № 5086782 вбачається, що сума крдиту становить 10 000,00 грн, зазначені індивідуальності відомості позичальника [PERSON] та вказано процес оформлення та розгляду заяви від заповнення заяви до погодження умов кредитування по заяві № 5086782, яка підписана генеральним директором ТОВ «Мілоан». В довідці ТОВ «Мілоан» зазначені відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 5086782. Також, відповідно до платіжного доручення з особового рахунку за кредитним договором № 5086782 від 31.03.2021, зазначені сума заборгованості [PERSON] в розмір 47900 грн та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за вказаним кредитним договором. Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що клієнт [PERSON] з якою укладено кредитний договір № 5086782 від 31.03.2021 ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал», одноразовим ідентифікатором J72564, 31.03.2021, номер телефону на який було відправлено ідентифікатор [NUMBER] . Також, з платіжного доручення № 42773041 вбачається, що платником є ТОВ «Мілоан», призначення платежу кошти згідно договору 5086782 в сумі 10 000,00 грн, на кредит рах.№516875*74 отримувач [PERSON] 02 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №73-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги за вище вказаним кредитним договором. На підтвердження вказаного договору додано акт приймання-передачі реєстру боржників від 02 липня 2021 до договору відступлення права вимоги від 02.07.2021 № 73-МЛ, платіжну інструкцію № 33394. Як вбачається з витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 73-МЛ від 2 липня 2021 року за кредитним договором №5086782 у [PERSON] виникла заборгованість за кредитом в загальній сумі 47900 грн., з яких 100000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 36000 гривень - прострочена заборгованість по відсоткам, 1900 грн. залишок по комісії. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Частиною 1ст.530ЦК України визначено , що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За приписами пункту 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частиною 1ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З вищевказаних положень норм матеріального права вбачається, що позивач повинен довести суду наявність кредитних правовідносин між первісним кредитором та боржником, наявність договору факторингу між первісним кредитором та новим кредитором, а також правомірність вимог нового кредитора до боржника (факт видачі кредиту боржнику та неповернення кредиту боржником). Суд вважає, що позивачем підтверджено укладення кредитного договору та договору позики між первісним кредитором та відповідачем, оскільки договір містить електронний підпис відповідача [PERSON] у вигляді одноразового електронного ідентифікатора, в результаті якого відповідач отримав кошти в розмірі 10 000,00 грн. Також, суд вважає підтвердженим укладення договору відступлення прав вимоги № 73 МЛ від 2 липня 2021 між первісними кредитором та позивачем, на підтвердження чого позивачем надано акт прийммання-передач реєстру боржників від 02.07.2021 до договору відступлення прав вимоги № 73-МЛ від 02.07.2021, платіжну інструкцію № 33394, витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 73-МЛ від 02.07.2021. Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідачем не надано суду будь-яких заперечень, власного розрахунку або доказів повернення наданих кредитних коштів. Не надано будь-яких інших належних та допустимих доказів щодо безпідставності вимог позивача, та не отримання грошових коштів на вказану банківську карту. Разом зі тим, припис абзацу 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (позиція Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018року у справі № 202/4494/16-ц). Суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідача в частині нарахування відсотків за користування кредитними коштами, які становлять 36000 грн. Так, відповідно до п.1.5.2. кредитного договору слідує, що строк кредитування відповідача [PERSON] становить 30 днів, відсоткова ставка фіксована 2,0 % за добу. За таких обставин стягненню з відповідача підлягають відсотки нараховані в межах погодженого 30-денного строку кредитування в сумі 6000грн. (10000 грн. х 2 % х 30 днів), тобто інша частина відсотків нарахована позивачем поза межами строку кредитування. Враховуючи вищевикладене та з огляду на те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, спростування розміру заборгованості відповідачем не надано. Відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору не виконує, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 17900 грн., з яких заборгованість за кредитом 10000 грн., заборгованість за процентами 6000 грн., 1900 заборгованість за комісією, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат між сторонами, в тому числі й щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Частиною 1статті 133 ЦПК Українивизначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін». Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг. До матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 року укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет». Також надано акт надання послуг № Д/805 від 24.07.2025 року, з якої вбачається, що вартість послуг становить 8 000 грн, детальний опис наданих послуг до договору № Д/805 від 24.07.2025 В той же час в даному випадку суд враховує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат та його розміру. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на зазначене та те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи критерій реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи, з урахуванням її складності та кількість необхідних процесуальних дій сторони у цій справі, тому суд дійшов до висновку про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 3 000 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Також відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено частково, тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 905,23 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене вище на підставі ст.ст.512,526,1049,1054 ЦК України та

Outcome: partial