Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

27.12.2019 [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить: виділити в натурі належні [PERSON] 35/100 часток домоволодіння [ADDRESS] , з прилеглими господарськими будівлями та спорудами. Припинити спільну часткову власність; визначити порядок користування земельною ділянкою площею 638 кв.м, розташованої по [ADDRESS] ; призначити судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити експертам Регіональної торгово-промислової палаті у Миколаївській області. В обґрунтування позовних вимоги позивач посилається на те, що позивач є власником 35/100 часток домоволодіння [ADDRESS] , з прилеглими господарськими будівлями та спорудами. 65/10 часток вказаного домоволодіння належить відповідачу. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 650 кв.м, відведеної у користування. Оскільки реальний поділ будинку проведений не був, порядок користування земельною ділянкою не визначався, це постійно породжує суперечки з відповідачем, у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 03 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 08 вересня 2020 року витребувано інвентаризаційну справу на домоволодіння та копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 05 травня 2021 року призначено будівельно-технічну експертизу, провадження зупинено. Ухвалою суду від 22 листопада 2021 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 20 січня 2022 року залучено до участі у справі правонаступників [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , призначено будівельно-технічну експертизу, зупинено провадження. 07 серпня 2023 року до суду надійшли матеріали справи з повідомленням експерта про неможливість дачі висновку через відсутність оплати. Ухвалою суду від 10 серпня 2023 р. поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 04 грудня 2023 року призначено будівельно-технічну експертизу, зупинено провадження. 02 липня 2024 року до суду надійшли матеріали справи з повідомленням експерта про неможливість дачі висновку через відсутність оплати. Ухвалою суду від 09 липня 2024 р. поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 10 жовтня 2024 року провадження у справі зупинено до залучення правонаступника [PERSON] . Ухвалою суду від 07 травня 2025 року поновлено провадження у справі, витребувано копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 22 липня 2025 року залучено до участі у справі правонаступника [PERSON] [PERSON] , призначено будівельно-технічну експертизу, зупинено провадження. 12 листопада 2025 року надійшов висновок експерта. Ухвалою суду від 13 листопада 2025 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 18 грудня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Від позивача надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, просить виділити частку в натурі та визначити порядок користування земельною ділянкою за варіантом, запропонованим експертом. Відповідач до судового засідання подав заяву про визнання позову, просив виділити позивачу частку в натурі та визначити порядок користування земельною ділянкою за варіантом, запропонованим експертом. Враховуючи викладене, на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд розглядає справу за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] належить 35/100 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом 29 березня 1996 р. 65/100 часток вищевказаного домоволодіння належало [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] та його спадкоємцями, які відповідно до ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину, є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] та відповідно до спадкової справи № 269/2024, її спадкоємцем є [PERSON] . Домоволодіння за адресою: [ADDRESS] розташоване на земельній ділянці площею 638 кв.м., відведеної у користування на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської Ради депутатів трудящих № 650 від 05.07.1977 (матеріали інвентаризаційної справи). Посилаючись на те, що нерухоме майно позивачки перебуває у спільній частковій власності, що заважає їй повноцінно реалізувати своє право власності, позивачка просить виділити в натурі її частку майна та визначити порядок користування земельною ділянкою. Відповідно до ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст.319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість поділу будинку відповідно до часток співвласників. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2012 року у справі № 6-12цс13, а також у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц, від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15-ц, від 11 жовтня 2021 року у справі 607/14338/19-ц, від 01 грудня 2021 року у справі № 688/4007/19, від 09 листопада 2022 року у справі № 592/15122/19 та від 10 липня 2024 року у справі № 752/22726/20. Позивач бажає скористатися своїм правом та виділити у натурі своє майно і визначити порядок користування земельною ділянкою. Водночас, відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 23 квітня 2025 року у справі №357/3145/20, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні тим, що в разі поділу майна кожному співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється. Натомість у разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається. За наявності лише двох співвласників майна між ними може бути лише поділ майна (стаття 367 ЦК України) з визначенням розміру виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та конкретних окремих об`єктів нерухомого майна, що утворилися в результаті його поділу й належать позивачеві та відповідачеві. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тобто, законодавство та судова практика щодо його застосування за належності нерухомого майна на праві спільної часткової власності лише двом співвласникам передбачає не виділ частки із майна одного співвласника, а поділ майна між співвласниками з припиненням права спільної часткової власності на таке майно. У цій справі спірне домоволодіння належить двом співвласникам, а тому у розумінні статті 367 ЦК України сторони як співвласники житлового будинку мають право поділити в натурі майно, що є у їх спільній частковій власності; в результаті поділу спільного майна між ними як співвласниками право спільної часткової власності на майно припиниться. У постанові від 26 червня 2018 року у справі № 809/1231/16 Верховний Суд зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Право особи звернутися до суду з самостійно визначеними позовними вимогами узгоджується з обов`язком суду здійснити розгляд справи в межах таких вимог. Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли повний та ефективний захист прав, свобод та інтересів неможливий у заявлений позивачем спосіб. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява (постанова Верховного Суду від 24 вересня 2019 року у справі № 819/1420/15). За приписами статті 5 ЦП України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За таких обставин, за наявності лише двох співвласників спірного майна та з огляду на те, що при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого співвласника визначається автоматично і в подальшому зміні не підлягає, враховуючи визнання відповідачем позову, з метою недопущення порушення прав відповідача, суд частково задовольняє позов та замість виділу частки у натурі присуджує поділ спільного майна із визначенням конкретних окремих об`єктів нерухомого майна, що утворилися в результаті такого поділу та належать кожній зі сторін. Частиною 1 статті 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (користувача). Відповідно до ч. ч.1, 2, 4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України). У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року в справі № 489/2029/17 зроблено висновок про те, що при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного із співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд встановить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд встановлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Суд встановив, що житловий будинок з господарськими будовами і спорудами за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності сторонам у справі, ними не досягнуто домовленості щодо користування вказаним будинком з господарськими будовами і спорудами та земельною ділянкою. Згідно з висновком експерта № 125-0049 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, складеним 06.11.2025 судовим експертом Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області Лесків С.А., провести поділ житлового будинку з господарськими будовами і спорудами по [ADDRESS] технічно можливо. Експертом запропоновано один варіант поділу в натурі житлового будинку з господарськими будовами і спорудами, по приближеному до ідеальних часток співвласників, з урахуванням порядку користування що склався та побажання співвласників, відповідно до якого у користування співвласника [PERSON] з часткою 35/100 пропонується виділити: частину літ. «А-1» - одноповерховий житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою літ. «А'» - 1917 року побудови у складі узаконених приміщень: група приміщень№3: 3-1 кухня пл. 12,1 кв.м. 3-2 житлова пл. 13,9 кв.м. 3-3 коридор пл. 4,0 кв.м. 3-4 тамбур пл. 5,8 кв.м. самовільно побудований. група приміщень №4: 4-1 житлова пл. 8,7 кв.м. 4-2 житлова пл. 8,0 кв.м. 4-3 кухня пл. 4,5 кв.м. Надвірні узаконені господарські будови: літ. «В» - гараж пл. 18,7 кв.м. літ. «Г» - сарай пл. 4,8 кв.м. літ. «Х» - вбиральня пл. 1,9 кв.м. літ. «Я» - душ пл. 1,9 кв.м. 35/100 часток №5,7,8,9 огорожа з воротами та хвіртками, 35/100 часток №І замощення, 35/100 часток №2 водопровідна колонка. Реальна частка складає 45/100, що на 10/100 часток більше від частки, що ідеально належить. У користування [PERSON] з часткою 65/100 пропонується виділити: частину літ. «А-1» - одноповерховий житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою літ. «А'» - 1917 року побудови у складі узаконених приміщень: група приміщень №1: 1-1 коридор пл. 10,0 кв.м. 1-2 житлова пл. 17,7 кв.м. 1-3 житлова пл. 10,8 кв.м., група приміщень №2: 2-1 коридор пл. 6,0 кв.м. 2-2 кухня пл. 5,0 кв.м. 2-3 житлова пл. 10,0 кв.м. Надвірні узаконені господарські будови: літ. «Д» - літня кухня пл. 24,00 кв.м. літ. «Е» - сарай пл. 17,1 кв.м. літ. «З» - сарай пл. 3,20 кв. м. літ. «И» - сарай пл. 5,4 кв.м. літ. «Л» - сарай пл.4,7 кв.м. літ. «М» - сарай пл. 7,2 кв.м. літ. «П» - вбиральня пл. 1,0 кв.м. літ. «Р» - сарай пл. 16,2 кв.м. літ. «С» - душ пл. 1,3 кв.м. літ. «Т» - сарай пл. 8,7 кв.м. 65/100 часток №5,7,8,9 огорожа з воротами та хвіртками, 65/100 часток №І замощення, 65/100 часток №2 водопровідна колонка. Реальна частка складає 55/100, що на 10/100 часток менше від частки, що ідеально належить. Сума грошової компенсації за розбіжності в більший бік у співвласника [PERSON] не розраховується, оскільки збільшення ідеальної частки відбулося у зв`язку з тим, що самовільно побудовані будівлі та споруди, а саме прибудова до житлового будинку літера «А',а» оформлені рішенням Заводського райвиконкому від 17.08.1990 № 172-е, вбиральні літ «Ф,П», сараї літ. «Р,Т,З,И,Л,М,Г,К», душ літ. «С», на даний час не є самовільно побудованими. Також експертом пропонується один варіант визначення порядку користування земельною ділянкою відповідно до наближених до ідеальних часток, згідно порядку користування, що склався на час експертизи, а саме пропонується виділити в користування: [PERSON] 383,00 кв.м., зокрема: під будівлями 269,45 кв.м., під чистою землею 113,55 кв.м.; [PERSON] 255,00 кв.м., зокрема: під будівлями 138,3 кв.м., під чистою землею 116,7 кв.м. Лінія розділової межі проходить від фасадної межі вверх вздовж правої бокової межі довжиною 11,70 м., далі поворот вліво по внутрішній розділовій межі житлового будинку довжиною 13,54 м., поворот вверх вздовж існуючої розділової огорожі до задньої торцевої межі земельної ділянки довжиною 43,42 м., поворот вправо вздовж задньої торцевої межі довжиною 13,77 м. (Графічний порядок користування земельною ділянкою додаток №2). Враховуючи вимоги законодавства, висновок експерта та думку сторін, суд вважає можливим поділити в натурі спірний житловий будинок з господарськими будовами і спорудами та визначити порядок користування земельною ділянкою за запропонованим експертом варіантом. Враховуючи викладене вище, позовні вимоги потрібно задовольнити частково.

Outcome: partial