Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення зі [PERSON] кредитної заборгованості за договором про споживчий кредит від 15.09.2022 № 8028229 у розмірі 11 883,00 грн та судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та правничої допомоги у сумі 8000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15.09.2022між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит № 8028229. Кредитний договір був укладений в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з умовами кредитного договору відповідач отримав 3000,00 грн, та зобов`язаний був їх сплатити тіло кредиту та відсотки, нараховані за користування кредиту, а також розмір комісії за видачу кредиту. Однак зобов`язання за вказаним договором не виконав, кредит та проценти разом з комісією не повернув. 27.12.2022 між ТОВ «Мілоан» та позивачем ТОВ «ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ» укладений договір відступлення права вимоги № 87-МЛ, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит від 15.09.2022 № 8028229, укладеного з відповідачем. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за вказаним договором, яка складає 11883,00 грн, з яких 2700,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 8613,00 грн - заборгованість за сумою відсотків, 570,00 грн - прострочена заборгованість за комісіє за видачу кредиту. З метою захисту порушених майнових прав, позивач звернувся до суду з цим позовом. Відзив на позовну заяву Правом подання відзиву на позов відповідач не скористався. Процесуальні дії та рух справи Позивач 06.11.2025 звернувся до Київського районного суду м. Одеси через систему «Електронний суд» з вказаним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А. Згідно з відповіддю з ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області від 12.11.2025 № 5188/28106, отриманою судом 21.11.2025, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 25.11.2025відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення(виклику) сторін. Відповідачу визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження у справі направлено за місцем реєстрації відповідача. Згідно з Довідками АТ «Укрпошта» про причини повернення, поштові відправлення повернулись до суду з відмітками від 30.12.2025 та від 24.01.2026 «за закінченням терміну зберігання». Від відповідача відзив на позовну заяву, заяви та/або клопотання, у тому числі із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до суду не надійшли. Позивач у позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановлені фактичні обставини справи 15.09.2022між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит № 8028229. На сайті miloan.ua відповідач заповнив та надав заяву на кредит № 8028229, відповідно до якої сума кредиту - 3000,00 грн, строк кредиту 105 днів, який складається з 15 днів пільгового періоду (який закінчується 30.09.2022) та 90 днів - поточного (який закінчується 29.12.2022), дата остаточного погашення заборгованості - 29.12.2022, складові частини кредиту: комісія за надання кредиту - 570,00 грн, які нараховуються одноразово; проценти за користування кредитом 900,00 грн, які нараховуються за ставкою 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Підписання відповідачем кредитного договору 15.09.2022 одноразовим ідентифікатором V62436, наданого відповідачу, підтверджується Довідкою ТОВ «Мілоан» від 10.09.202 про підтвердження надання [PERSON] одноразового ідентифікатора V62436. Згідно з алгоритмом дій, вказаним в анкеті-заяві від 15.09.2022 № 8028229, прийнято позитивне рішення за вказаною заявою («зелена зона» Рішення «Погоджено»). Також з алгоритму дій відповідно до анкети-заяви від 15.09.2022 № 8028229 вбачається, що заявлено 3000,00 грн строком на 105 днів, погоджена сума - 3000,00 грн строком на 105 днів, комісія за надання кредиту - 19% від суми кредиту та складає 570 грн, процентна ставка - 2% за кожен день користування кредитом. На підставі вказаної заяви укладений електронний договір № 8028229 про надання споживчого кредиту, згідно з яким відповідачкою отримано кредит у розмірі 3000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 15.09.2022 № 8028229. У пункті 2 Договору про споживчий кредит № 8028229 зазначений номер карти, на яку має бути перерахована сума кредиту - № [NUMBER] . Згідно з розділом 1 Договору про надання споживчого кредиту, кредит надається на 105 днів з 15.09.2022 і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів з дати видачі кредиту та завершується 30.09.2022 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 29.12.2022 (дата остаточного погашення заборгованості). За користування кредитом сплачуються проценти, ставка яких перші 15 днів складає 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, наступні 90 - 3% на таких саме умовах. Крім того, сторони узгодили в письмовій формі графік платежів, який є Додатком № 1 до Договору про споживчий кредит, підписаний сторонами. Отже, кредитний договір укладений в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до пункту 5.1 Договору, позичальник підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства, до укладання договору ознайомився наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього Договору, з інформацією, передбаченою ч. 2,3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Як встановлено судом факт перерахування відповідачу кредитних коштів від ТОВ «Мілоан» підтверджується платіжним дорученням від 15.09.2022 №82659991. 27.12.2022 між ТОВ «Мілоан» та позивачем ТОВ «ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ» укладений договір відступлення права вимоги № 87-МЛ, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит від 15.09.2022 № 8028229, укладеного з відповідачем, що підтверджується Договором відступлення права вимоги, Додатковою угодою № 1 від 26.08.2025 до цього Договору, актом приймання-передачі Реєстру боржників від 27.12.2022, Витягом від 10.09.2025 з Реєстру боржників, платіжною інструкцією від 27.12.2022 № 69505 про перерахування коштів позивачем на рахунок ТОВ «Мілоан» 604 417,89 грн на виконання Договору відступлення права вимоги від 27.12.2022 № 87-MЛ. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників, до ТОВ «ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги за договором № 8028229, укладеним між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] ,заборгованість за яким становить 10506,00 грн, та яка складається з 2700,00 грн - залишку по тілу кредиту, 7236,00 грн - залишку по відсотках, 570,00 грн - залишку по комісії за видачу кредиту. Отже, згідно з вказаним Договором, та відповідно до ст. 512 ЦК України, ТОВ ФК «Кредит Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до відповідача за договором про споживчий кредит від 15.09.2022 № 8028229 на суму 10506,00 грн. Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», отримавши права грошової вимоги, строк платежів за якої настав та яка виникне у майбутньому, здійснив нарахування за договором про споживчий кредит від 15.09.2022 відсотків за користування кредитним коштами у період з 28.12.2022 по 12.01.2023, збільшивши суму заборгованості за процентами з 7236,00 грн до 8532,00 грн. Згідно з розрахунком заборгованості за період з 28.12.2022 по 13.01.2023, проведеним позивачем заборгованість [PERSON] становить 11802,00 грн, з яких 2700,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 8532,00 грн - заборгованість за сумою відсотків, 570,00 грн - прострочена заборгованість за комісіє за видачу кредиту. Водночас згідно з Випискою з особового рахунка по кредитному договору від 15.09.2022 № 8028229, станом на дату подання позовної заяви 22.10.2025 - заборгованість відповідача за цим договором складає 11883,00 грн, з якої: 2700,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 8613,00 грн - заборгованість за сумою відсотків, 570,00 грн - прострочена заборгованість за комісіє за видачу кредиту. Розрахунок заборгованості станом на дату подачі позову позивачем не наданий. Відповідач борг не погасив, доказів на підтвердження зворотного суду не надані. Власних розрахунків та інших доказів, які б підтверджували погашення заборгованості, стороною відповідача не надано. Мотиви суду Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 6 ч. 1ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно до ч. 1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Як встановлено судом, та підтверджується доказами у справі між відповідачем та первісним кредитором 15.09.2022 укладений Договір про споживчий кредит, підписаний в порядку, визначеному ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», з боку відповідача підписаний 15.09.2022 одноразовим ідентифікатором V62436, вказане підтверджується Довідкою про алгоритм дій відповідача з подачі анкети-заявки та укладання договору. Факт перерахування коштів [PERSON] платіжним дорученням від 15.09.2022 № 8028229. Отже, суд дійшов висновку про укладеність договору між сторонами та виконання його умов первісним кредитором з перерахування кредитних коштів у розмірі 3000,00 грн. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Як встановлено судом та підтверджуються доказами у справі, до позивача від первісного кредитора перейшли права вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит від 15.09.2022 № 8028229 Згідно з Витягом з Реєстру боржників від 27.12.2022, розрахунку заборгованості, проведеного позивачем, заборгованість за тілом кредиту складає 2700,00 грн. Ураховуючи відсутність доказів та спростування позиції позивача щодо погашення розміру заборгованості за тілом кредиту, суд виснував про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2700,00 грн. Щодо стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 8613,00 грн Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року справа № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року справа № 202/4494/16. Відповідно до умов договору вбачається, що кредит надавався відповідачу на строк на 105 днів з 15.09.2022 по 29.12.2022. Такими чином, після закінчення дії договору про споживчий кредит від 15.09.2022, а саме після 29.12.2022 у позивача припинилось право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом. Дослідженням розрахункузаборгованості за період з 28.12.2022 по 13.01.2023, проведеним позивачем, заборгованість [PERSON] за процентами становить 8532,00 грн. Водночас згідно з Випискою з особового рахунка по кредитному договору від 15.09.2022 № 8028229, станом на дату подання позовної заяви 22.10.2025 - заборгованість відповідача за сумою відсотків вже складала 8613,00 грн, при цьому розрахунок заборгованості станом на дату подачі позову позивачем не наданий. Отже, суд виснував, що нарахування позивачем процентів за користування кредитом після закінчення строку кредитування (29.12.2022) не відповідає вимогам законодавства, а отже не підлягають стягненню. Суд при визначенні розміру процентів за користування кредитом, який підлягає стягненню з відповідача, враховує та приймає як належний доказ Витяг з Реєстру боржників за договором відступлення права вимоги № 87-МЛ від 27.12.2022, відповідно до якого заборгованість за процентами за договором від 15.09.2022 становить 7236,00 грн. Отже позовні вимоги зі стягнення заборгованості за процентами підлягають частковому задоволенню - на суму 7236,00 грн. Щодо вимоги про стягнення комісії у розмірі 570,00 грн Так, відповідно до п. 1.5.1 Договору, передбачена сплата комісії за видачу кредиту у розмірі 19%, що дорівнює 570 грн, яка сплачується одноразово. Суд звертає увагу, що законодавство, яке регулює порядок укладення договорів споживчого кредитування в Україні, зазнало змін у 2017 році з прийняттям Закону України «Про споживче кредитування». До цього часу судова практика у питанні можливості встановлення кредитором комісії в кредитному договорі захищала боржника як слабку сторону в кредитних правовідносинах. Однак з прийняттям в 2017 році Закону України «Про споживче кредитування» змінилася і судова практика. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Доказів про її сплату матеріали справи не містять, сторона відповідача не надала. Тому, суд вважає обґрунтованим стягнення з відповідача на користь позивача комісії за надання кредиту у розмірі 570,00 грн, яка передбачена пунктом 1.5.1 Договору. Отже позовні вимоги щодо стягнення з відповідача розміру комісії у сумі 570 грн є обґрунтованими, законним та такими, що випливають з погоджених сторонами умов Договору, а отже підлягають задоволенню. Згідно зі ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач відповідно до вимог ст.81 ЦПК України не спростував наведені позивачем доводи і надані до справи письмові докази. Встановивши обставини справи, оцінивши докази їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит від 15.09.2022 у розмірі 10506 грн, з яких: 2700 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7236 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахованих в межах строку кредитування, 570 грн - заборгованості по комісії за надання кредиту. Судові витрати Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ураховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог на 88,4% (розрахунок 10506 х 100 / 11883), судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2141,40 грн (розрахунок: 2422,40 х 88,4%) покладаються на відповідача. В обґрунтування та на підтвердження витрат на правничу допомогу у сумі 8000,00 грн, стороною позивача надано договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладений між ТОВ «ФК «Кредит Капітал» та АО «Апологет», Акт №Д/5966 надання послуг від 22.10.2025, Детальний опис наданих послуг до Акта №Д/5966 надання послуг від 22.10.2025. Суд вважає, що розмір судових витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн є доведеним. З урахування часткового задоволення позовних вимог, на відповідача покладаються витрати з правничої допомоги у розмірі 7072 грн (розрахунок: 8000 х 88,4%). На підставі викладеного,

Outcome: partial