Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулося ТОВ «Фінпром Маркет», з посиланням на те, що 20 травня 2025 року між ТОВ «ФК «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит № 71261935, за умовами якого кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6500 грн., строком на 24 дні, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,262%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15,00% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 795 грн.). У разі порушення позичальником/відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу, у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 12.06.2025 між ТОВ «ФК «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 15141740 до договору про надання коштів у кредит № 71261935, за умовами якої сторони домовилися продовжити строк кредитування на 24 дні в результаті чого загальний строк кредитування змінився з 24 днів на 48 днів (до 06.07.2025) та змінилася денна процентна ставка (фіксована) з 0,262% на 1%. Додатковий договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу. Кредитодавець ідентифікував відповідача за посередництвом системи BankID НБУ отримавши від «monobank» за згодою відповідача його персональні дані, в тому числі електронну адресу, на яку в подальшому направлялись одноразові ідентифікатори та встановив, що останній використав/наклав наступні електронні підписи одноразові ідентифікатори для підписання документів. Кредитодавець на виконання умов вказаного кредитного договору за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК «Фінекспрес»»передав відповідачу в власність грошові кошти в розмірі 6500 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] . Відповідач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором та додатковою угодою не виконав належним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 22035 грн., зокрема: 6500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1560 грн. - сума заборгованості за процентами; 975 грн. сума заборгованості за комісією та 13000 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою. 16.10.2025 між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 16/10/25, відповідно до умов якого ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за кредитним договором № 71261935 від 20.05.2025. З урахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 79-80) позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість за кредитним договором № 71261935 від 20.05.2025 в розмірі 9035 грн., з яких 6500 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 1560 грн. заборгованість за процентами; 975 грн. заборгованість за комісією, та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. і на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн.. Ухвалою судді Ставищенського районного суду Київської області від 8 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 49-50). Відповідачу надано строк на подання відзиву. Представник позивача в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи ТОВ «Фінпром Маркет» повідомлене належним чином (а.с. 54, 55, 56, 58, 59, 60), подало до суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі представника (а.с. 61, 86). Представником позивача подано до суду відповідь на відзив (а.с. 72-73), в якій зазначили, що доводи відповідача викладені у відзиву на позовну заяву не заслуговують на увагу, оскільки останнім доказів на підтвердження або спростування позовних вимог до відзиву не додано, а тому відзив ґрунтується на припущеннях та зводиться до незгоди з доказами позивача та їх оцінки, тоді як оцінка доказів є виключно компетенцією суду. Щодо нарахування комісії за надання кредиту, то вона передбачена п. 2.2.4 договору у розмірі 15.00% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 975 грн.. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 57, 65), подав до суду відзив на позовну заяву, в якому не погодився з позовними вимогами у сумі 22035 грн., оскільки значна частина заявленої заборгованості сформована незаконно та необґрунтовано. Зазначив, що пеня в розмірі 13000 грн. є неспівмірною та підлягає зменшенню згідно ст. 551 ЦК України; комісія в розмірі 975 грн. суперечить ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» та не підлягає стягненню. Поданий позивачем розрахунок заборгованості є неповним і не містить деталізації. Крім того, ТОВ «Фінпром Маркет» має лише ліцензію на факторинг і не може самостійно нараховувати штрафи. Відповідач просить суд відмовити у стягненні комісії у розмірі 975 грн. та пені у розмірі 13000 грн.; зменшити неустойку відповідно до ст. 551 ЦК України; справу розглядати без його участі. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, приходить до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Судом встановлено, що 20 травня 2025 року між ТОВ «ФК «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71261935, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону відповідача (а.с. 13-21). Відповідно до п. 2.1. вказаного договору кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Згідно п. 2.2.1. договору сума кредиту складає 6500 грн., за п. 2.2.2 строк кредитування/строк договору 24 дні, за п. 2.2.3 - 2.2.4 процентна ставка/день - 0,262% (фіксована); комісія за надання кредиту 15,00% (фіксована) від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 975 грн.); дата надання позики 20.05.2025; дата повернення позики 12.06.2025; денна процентна ставка/день - 0,887%; проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) за день - 4%; пеня - 4 % в день; орієнтовна реальна річна процентна ставка, % - 2038,71 %; орієнтовна загальна вартість кредиту - 7883,72 грн.; загальні витрати за кредитом 1383,72 грн.. Підписанням вказаного кредитного договору відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті кредитодавця з повною інформацією щодо кредитодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України (п. 11.1.1. договору). Позичальник до моменту підписання договору вивчив умови договору та Правила надання коштів та банківських металів у кредит, що розміщені на веб-сайті товариства, а його зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Позичальник підтверджує, що договір уклався ним без нав`язування, відповідає його вільному вибору, намірам та інтересам, а інформація, надана кредитодавцем є зрозумілою та достатньою для прийняття усвідомленого рішення (п. 11.1.2 договору). Пунктом 7.1. договору погоджено, що позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим договором (пролонгація) на підставі поданого до кредитодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку кредитування здійснюється шляхом укладання додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку кредитування відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника, якщо інше не визначено додатковою угодою. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку кредитування обираються позичальником самостійно під час ініціювання укладення додаткової угоди про продовження строку кредитування та визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами, а також відображаються позичальнику в особистому кабінеті. Відповідно до п. 10.7 договору у разі прострочення виконання зобов`язань позичальником: якщо сума кредиту, що надається позичальнику за договором, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, користування кредитом понад встановлений договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному п. 2.2. договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства (п. 10.7.1). Якщо сума кредиту, що надається позичальнику за договором, не перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, користування кредитом (його частиною) понад встановлений договором строк, у випадку невиконання позичальником умов договору, кредитодавець має право нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2.2 договору з першого дня понадстрокового користування кредитом (його частиною) за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» (п. 10.7.2). В пункті 12 договору «Юридичні адреси та реквізити сторін» відповідачем зазначений номер електронного платіжного засобу: [NUMBER] . 12.06.2025 між ТОВ «ФК «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 15141740 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71261935, яка підписана електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону відповідача (а.с. 21 зв.-22). Відповідно до п. 1 додаткової угоди, сторони домовилися продовжити строк кредитування на 24 дні та викласти п.п. 2.2.2 п.2.2 договору в наступній редакції: «2.2.2. Строк кредитування/Строк договору 48 днів». На період продовження строку користування кредитом (пролонгації) до дати повернення кредиту, що визначена п.п.2.1 п. 2 додаткової угоди, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за ставкою 1,00%. У зв`язку з цим викласти п.п. 2.2.3 п. 2.2. договору в наступній редакції: «2.2.3. процентна ставка/день 1,00% (фіксована)». У зв`язку із зміною строку кредитування сторони домовилися також викласти в новій редакції стовбці 2, 3, 6, 7, 8 таблиці п. 2.2. договору, а саме: «дата повернення кредиту 06.07.2025; денна процентна ставка/день - 1,00%; орієнтовна реальна річна процентна ставка, % - 1855,42 %; орієнтовна загальна вартість кредиту - 9443,72 грн.; загальні витрати за кредитом 2943,72 грн.. (п. 2). Відповідно до п. 3 додаткової угоди продовження строку кредитування відбувається зі зміною умов попередньо укладеного договору в бік погіршення для позичальника. Для продовження строку кредитування, позичальник сплачує кредитодавцю платіж в сумі 408,72 грн., у тому числі суму нарахованої та несплаченої пені у розмірі 0,00 в рахунок погашення частини заборгованості за договором (п. 3.1). Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору і набирає чинності з дати її підписання сторонами та сплати позичальником платежу для продовження строку кредитування відповідно до п.п. 3.1. п. 3. додаткової угоди, і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором та цією додатковою угодою (п. 7). Позивачем до позовної заяви також додано довідку про ідентифікацію відповідача (а.с. 23 зв.). Відповідно до копії платіжної інструкції від 20.05.2025 (а.с. 9), листа ТОВ «ФК «1Безпечне агентство необхідних кредитів» від 16.10.2025 (а.с. 24) та довідки ТОВ «ФК Фінекспрес»» від 17.10.2025 (а.с. 24 зв.), ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» перераховано на картку відповідача № [NUMBER] , вказану ним при укладенні договору, грошові кошти в сумі 6500 грн.. Відповідно до копії розрахунку заборгованості за договором позики № 71261935 від 20.05.2025, сформованим ТОВ «ФК «1Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с. 11зв.-12), станом на 20.05.2025 заборгованість за період з 20.05.2025 по 16.10.2025 становить 22035 грн., з яких 6500 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1560 грн. заборгованість за процентами; 975 грн. заборгованість за комісією та 13000 грн. заборгованість за пенею. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону). Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісними кредиторами не було б укладено. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 у справі №757/40395/20-ц, від12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18. Вищевказаний договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71261935, укладений 20 травня 2025 року між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] та додаткова угода до нього, підписані відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Таким чином, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами вищевказаного кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У частині першій статті 510 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно з частиною першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 513 ЦК України). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (статті 517 ЦК України). За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі №6-979цсі5. 16.10.2025 між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 16/10/25 (а.с. 26-30). Відповідно п. 1.1. договору клієнт ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується відступити фактору ТОВ «Фінпром Маркет» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства (п. 2.1.3). Факт сплатити фактором клієнту ціни продажу підтверджується копією платіжної інструкції кредитового переказу коштів №579939281.1 від 20.10.2025 (а.с. 32). Відповідно до копії витягу з Реєстру прав вимог № 16/10/25-02 від 16.10.2025 (а.с. 30зв.-31), у вказаному реєстрі [PERSON] під порядковим номером 1532 значиться як боржник за Договором № 71261935, сума заборгованості за яким 22035 грн., з яких: 6500 грн. - залишок по тілу кредиту; 1560 грн. - залишок по відсотках; 975 грн. заборгованість за комісією та 13000 грн. заборгованість за пенею. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач ТОВ «Фінпром Маркет» зазначає, що ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, а відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, допустивши прострочення сплати визначених кредитним договором платежів. Факт отримання та користування відповідачем грошовими коштами підтверджується копіями інформації ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» від 16.10.2025 № 16/10/25-14684, довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес»» від 17.10.2025, платіжної інструкції від 20.05.2025 (а.с. 24-25). Відповідно до копії розрахунку заборгованості за договором надання коштів у кредит № 71261935 від 20.05.2025, наданим позивачем (а.с. 5), станом на 04.11.2025 заборгованість за період з 15.10.2025 по 04.11.2025 становить 22035 грн., з яких 6500 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1560 грн. заборгованість за процентами; 975 грн. заборгованість за комісією та 13000 грн. заборгованість за пенею. Суд враховує, що такий розрахунок не спростовано відповідачем, та ним не надано суду свій контррозрахунок на суму боргу. Разом з тим, позивач зменшив позовні вимоги і просить суд стягнути із відповідача заборгованість в розмірі 9035 грн., з яких 6500 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1560 грн. - заборгованість за процентами. З урахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених у справі обставин, суд вважає, що відповідач, отримавши обумовлену у кредитному договорі суму, належним чином не виконав взяті на себе кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується письмовими доказами та підлягає стягненню з позичальника на користь позивача. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). З урахуванням наведеного, встановивши факт укладення між позивачем та первісним кредитором ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» кредитного договору, факт отримання відповідачем коштів за вказаним договором та їх неповернення у відповідності до умов вказаного договору у строки, визначені сторонами, та факт переходу права вимоги за цим договором до позивача ТОВ «Фінпром Маркет», суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6500 грн., процентів в розмірі 1560 грн. та 975 грн. заборгованість за комісією. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. (а.с. 1). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 4500 грн.. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копії договору про надання правової допомоги № 01-11/2024 від 01.11.2024 та додатки до нього (а. с. 33-36). Відповідно до умов договору про надання правової допомоги № 25-08/25/ФК від 25.08.2025, укладеного між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «Фінпром Маркет», адвокат зобов`язується надавати правничу допомогу, передбачену п. 2.1 договору, а клієнт зобов`язується оплатити правову допомогу у відповідності до умов Розділу 4 договору. Вартість послуг узгоджується сторонами у акті прийому-передачі наданої правничої допомоги (п. 4.2). Факт надання Послуг за Договором підтверджується Актом про надання юридичної допомоги (п. 4.4). Згідно з витягом з Акту № 6ФП від 23.10.2025 приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правової допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025, сторони договору погодили надання адвокатом позивачу послуг на суму 4500 грн., з яких вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правничої позиції, аналіз судової практики та збір документів вартістю 500 грн.; підготовка/складання та направлення позовної заяви до боржника за договором позики вартістю 4000 грн. (а. с. 37), які позивач сплатив відповідно до копії платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 27.10.2025 (а.с. 39). Вказане відповідає свободі договору, укладеного між адвокатом та позивачем як клієнтом. Наведене у своїй сукупності свідчить про належне виконання позивачем своїх процесуальних обов`язків щодо своєчасності заявлення про витрати на правничу допомогу та надання доказів таких витрат. Відповідач не ставив питання про зменшення витрат на правову допомогу через їх не співмірність зі складністю справи та наданих адвокатом послуг; часом, витраченим адвокатом на надання послуг; обсягом наданих адвокатом послуг; значенням справи для сторони. Правові висновки щодо можливості зменшення витрат на правову допомогу лише у разі наявності клопотання сторони про їх зменшення внаслідок не співмірності містяться у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року (справа №910/4881/18). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням того, що судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог, у матеріалах справи наявні належні та допустимі докази на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу в межах розгляду даної справи, вказані витрати є співмірними із складністю справи та виконаною роботою, заперечення відповідачки відсутні щодо їх розміру та обсягу, а відтак, суд доходить висновку щодо наявності підстав для їх стягнення. Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4500 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн..

Outcome: approved