Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб, зареєстрований 08 вересня 1984 року Червоноармійською селищною радою Вовчанського району Харківської області, актовий запис №7. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08 вересня 1984 року, між позивачем, [PERSON] , [INFO] , та відповідачем, [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який зареєстрований Червоноармійською селищною радою Вовчанського району Харківської області. Позивач не вагітна, та дітей віком до одного року не має. Подружні відносини між сторонами припинені, сторони з 2019 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб розпався та має формальний характер. Спроби примиритися з відповідачем не дали результатів, тому позивач вважає, що збереження шлюбу не можливо, на розірванні шлюбу наполягає Ухвалою судді Валківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2025 року справу передано для розгляду за підсудністю до Холодногірського районного суду м. Харкова. 28.11.2025 року цивільна справа № 615/2777/25 надійшла до Холодногірського районного суду м.Харкова. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2025 року визначено головуючим суддею у справі Вікторова В.В. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін). Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд розглянув справу за відсутністю сторін, повідомлених про розгляд справи належним чином, за наявними у суду матеріалами. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 08 вересня 1984 року Червоноармійською селищною радою Вовчанського району Харківської області, актовий запис №7, що підтверджується виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.09.1984року. Від шлюбу сторони малолітніх дітей не мають. Відповідно до положень статті 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки (абсолютна імперативна норма). У разі відсутності вільної згоди на продовження шлюбу настають наслідки у вигляді реалізації права на його розірвання у порядку, встановленому законом (ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України), тобто кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу Позивач скористався даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Право звернення з позовом про розірвання шлюбу є беззаперечним (ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України), а примушування до збереження шлюбу є неприпустимим (ст. 51 Конституції України). За таких обставин, предметом доказування у справах про розірвання шлюбу (за умови, що один із подружжя заперечує проти позову) є виключно: 1) факт укладення шлюбу, 2) факт відсутності згоди на розлучення; 3) неможливість подальшого спільного життя і 4) неможливість збереження шлюбу без одночасного порушення інтересів одного з подружжя чи дітей. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно із роз`ясненнями постанови Пленум Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Cуди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд зазначає, що відповідач не має наміру зберегти родину, проти розірвання шлюбу не заперечує. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги обставини життя подружжя, які свідчать про те, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинилися і перебування їх у шлюбі носить формальний характер. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки причини розпаду сім`ї, на які посилається позивач, є поважними, примирення між подружжям, за таких обставин, неможливе і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності до ст. 113 СК України суд залишає позивачу прізвище « [PERSON] ». Питання розподілу судових витрат не порушувалось, що не суперечить вимогам ст.141 ЦПК України. Оскільки позивач не просив стягувати судові витрати з відповідача у разі задоволення позову, враховуючи принцип диспозитивності, встановлений статтею 13 ЦПК України, суд не здійснює розподіл судових витрат, понесених позивачем під час розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved