Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

27 жовтня 2025 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» через свого представника адвоката Альховської І.Б. звернулось до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] . В обґрунтування позову позивач зазначив, що 11 червня 2020 року [PERSON] уклала з АТ «Альфа-Банк» угоду про надання споживчого кредиту № 491027140, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит, а останній зобов`язався у порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування з АТ « Альфа- Банк» на АТ «Сенс Банк»). Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання від банку інформації. Відповідач свої зобов`язань за кредитним договором не виконує, внаслідок чого станом на 14 серпня 2025 року виникла заборгованість у сумі 44 989,76 грн, з яких 18 527,13 грн заборгованість по тілу кредиту, 26 462,63 грн заборгованість по відсотках. Позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 44 989,76 грн, а також сплачений судовий збір. Ухвалою суду від 29 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином та своєчасно повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення повідомлення на електронну адресу. Подав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи заперечень не мав. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , яку повернуто з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». У тому випадку, якщо зазначено, що «адресат відмовився» чи «адресат відсутній за вказаною адресою», то відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК та правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18, судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою. Крім того, про розгляд справи відповідач повідомлений згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив не надав, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зі згоди представника позивача, який заявою не заперечував проти винесення заочного рішення у випадку не надходження до суду відзиву у визначений строк, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.525,526,530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Судом встановлено, що 11 червня 2020 року [PERSON] звернулася із офертою на укладення угоди про надання особистого кредиту № 491027140, у якій зазначив, що він, як позичальник пропонує АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб (далі-Угода). Підставою для угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк», що укладений між ним та Банком. Відповідач зазначив, що кредит просить надати: для власних потреб, розмір 44 989,76 грн, процентною ставкою (фіксованою) 35% річних, спосіб видачі переказ коштів на рахунок [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа Банк»; дата повернення кредиту 30 листопада 2022 року. Цього ж дня, АТ «Альфа-Банк» прийняло пропозицію [PERSON] на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 491027140 від 11 червня 2020 року, підписавши акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» та паспорт споживчого кредиту. 30 листопада 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування з АТ « Альфа- Банк» на АТ «Сенс Банк». Відповідач погашав заборгованість за кредитним договором шляхом внесення коштів на рахунки позивача частково, призначення платежу: перенесення заборгованості по кредиту на рахунок простроченої заборгованості за кредитний договір № 491027140 від 11 червня 2020 року, що вбачається із виписки по особових рахунках відповідача за період з 11 червня 2020 року по 14 серпня 2025 року. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача перед Банком станом на 14 серпня 2025 року становить 44 989,76 грн, з яких 18 527,13 грн заборгованість по тілу кредиту, 26 462,63 грн заборгованість по відсотках. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 11 червня 2020 року АТ "Сенс-Банк" направив відповідачу досудову вимогу про дострокове виконання договірних зобов`язань протягом 30 календарних днів з дня отримання даної вимоги, яка залишилася без реагування. Відповідач наявність заборгованості перед позивачем, її розмір не спростував, позов визнав. Таким чином, оскільки фактично отримані та використані [PERSON] кошти в добровільному порядку АТ «Альфа-Банк» (після зміни назви АТ «Сенс Банк») не повернуті, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вказані витрати також повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача. З огляду на вищевикладене, суд також стягує з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved