Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

07 грудня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить: зобов`язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] ; визначити такі способи його участі у спілкуванні та вихованні дитини: особисті, окремо з дитиною, систематичні побачення з донькою кожну непарну неділю місяця (першу, третю, п?яту) з п?ятниці 19 години до неділі 19 години, по місцю свого проживання, а також кожну середу з вівторка 19 години до середи 19 години; разом з дитиною та її мамою: кожну парну суботу місяця з 12 години до 18 години; необмежено спілкуватися з донькою особисто, засобами телефонного, електронного та іншого способу зв?язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком і донькою; в день побачення з донькою, він має право забирати дитину з дому, особисто; проводити особисто половину часу з дитиною під час літніх та зимових канікул (зимові канікули 7 днів, з 26 грудня по 01 січня), літні канікули (14 днів, з 05 червня по 12 червня, з 01 серпня по 07 серпня); мати можливість особисто бачитися з дитиною та забрати дитину до його місця проживання у його день народження, а також почергово, через раз, у календарні релігійні свята України; зобов?язати відповідача за два дні до його зустрічі з донькою, надати йому точну інформацію, щодо фактичного проживання, перебування та стану здоров?я дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це його особисто на наступний день, з дня настання таких обставин. Позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 січня 2019 року. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області шлюб між ними було розірвано. У шлюбі в них [INFO] народилася дочка [PERSON] , яка проживає разом з відповідачкою по [ADDRESS] . Після розлучення колишня дружина усілякими способами перешкоджає його спілкуванню з дитиною. Він матеріально утримує дитину, оплачує дитячий садок, гуртки, купує одяг та іграшки, придбав планшет для спілкування з дитиною. На неодноразові прохання надати можливість бачитись з дитиною, відповідачка категорично відмовляє, не зважаючи на рішення № 385 Виконавчого комітету Новояворівської міської ради від 26 серпня 2021 року «Про встановлення порядку побачень з малолітньою дитиною» та звернення у Яворівський районний відділ поліції. Як свідомий громадянин, не маючи жодних шкідливих звичок, він розуміє свій батьківський обов?язок приймати участь у вихованні дитини, він має дуже велике бажання виховувати свою дитину, бачитися і спілкуватися з нею, віддаючи своє тепло і батьківську любов. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування із дитиною спричинить шкоду доньці [PERSON] , не існує. Створення перешкод відповідачкою його спілкуванню із донькою порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини. Ухвалою від 15 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 10 січня 2024 року відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, у зв`язку з необґрунтованістю позову. У разі задоволення судом позовних вимог, встановити порядок участі у вихованні та спілкуванні із неповнолітньою донькою [PERSON] у такому порядку: перша та третя субота місяця з 11:00 год до 14:00 год, поза місцем проживання [PERSON] , у присутності матері; друга та четверта неділя місяця з 15:00 год до 17:00 год, поза місцем проживання [PERSON] , у присутності матері. На обґрунтування відзиву, зазначає таке. Як матір малолітньої дитини вона усвідомлює, що виховання дитини є обов?язком обох батьків. Однак спілкування з дитиною є лише частиною виховання. І таке виховання не повинно йти на шкоду дитині. Наголошує та тому, що позивач своїми діями та поведінкою негативно впливає на психоемоційний стан малолітньої дитини [PERSON] . Після побачень та спілкування із батьком, вона стає агресивною, дратівливою, часто вживає нецензурну лексику, нерідко вертається у хворобливому стані, а був випадок, що після проведеного часу з позивачем дитина захворіла, що потребувало її тривалого лікування. Будь-яких прямих заборон у спілкуванні із дитиною з її боку не було. Однак всі намагання мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів та непорозумінь. Позивач не бере до уваги її прохання, як матері дитини щодо порядку виховання, ігнорує їх у повному обсязі. Матеріальне утримання неповнолітньої дитини це в першу чергу обов?язок батьків. Як передбачено ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов?язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зауважує, що твердження позивача, щодо матеріального забезпечення доньки, не стосуються предмету даного спору. Вона погоджується із тим, що у позивача, як біологічного батька дитини є право на спілкування із донькою та підтримання стосунків. Проте, батько дитини не дотримується порядку побачень, встановленого рішенням виконавчого комітету Новояворівської міської ради № 385 від 26 серпня 2021 року. Зазначає, що малолітня донька не виявляє особливої прихильності до батька, не бажає частих зустрічей з ним, у неї відсутнє прагнення ділитись з ним своїми справами, відсутня емоційна прив`язаність до батька. Зустрічі доньки та позивача не відбуваються у спокійній та безпечній атмосфері, що можуть підтвердити свідки. Ухвалою від 27 березня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою від 09 травня 2024 року суд частково задовольнив заяву [PERSON] про забезпечення позову: застосовано заходи забезпечення позову шляхом встановлення тимчасового графіку побачень [PERSON] з малолітньої донькою [PERSON] , а саме: кожну першу і третю суботу місяця з 11:00 години до 14:00 години та кожну другу і четверту неділю місяця з 15:00 до 17:00 години, у присутності матері [PERSON] ; кожного дня з 18:00 години до 18:30 години, засобами телефонного, відео чи іншого зв`язку, у присутності матері [PERSON] . Ухвалою від 03 червня 2024 року суд частково задовольнив клопотання відповідача [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову: ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 09 травня 2024 року про забезпечення позову було змінено в частині спілкування позивача [PERSON] з донькою [PERSON] засобами телефонного, відео- чи іншого зв`язку, визначивши, що [PERSON] має право спілкуватись з донькою [PERSON] , [INFO] , засобами телефонного, відео- чи іншого зв`язку кожного дня протягом 30 (тридцяти) хвилин в період з 08 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин, в присутності мами [PERSON] ; в іншій частині тимчасовий графік побачень [PERSON] з донькою [PERSON] , встановлений ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 09 травня 2024 року, залишено без змін. В ході розгляду справи позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення, аналогічні наведеним в позовній заяві, просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що не бачив дитини тривалий час. На виконання ухвали суду про тимчасовий графік побачень, дитину бачив двічі по пів години. Відповідачка мотивувала тим, що дитина хвора, проте у 2022-2023 роках лише один раз зверталась до лікаря. У телефонному режимі спілкувався з дочкою близько 20-25 разів по 2-10 хвилин, останній раз з кабінету державного виконавця. Зазначив, що з вересня по листопад 2024 року, приходив у дитячий садок, пізніше дізнався, що з березня дочка садок не відвідує. Намагався неодноразово зв`язатись з відповідачкою, вона або не відповідала, або блокувала. Його представник підготувала проект мирової угоди, яку відповідачка проігнорувала. Неодноразово він приходив додому до відповідачки, однак його не впускали, на що він викликав поліцію. Останні спроби спілкування з дочкою були в грудні 2024 року та лютому 2025 року. Намагався контактувати з представником відповідачки, однак він не відповідав. Окрім цього, неодноразово на номер телефону відповідачки відправляв смс-повідомлення, просив про зустріч з дитиною, хотів щось придбати дитині в її присутності, проте, вона жодного разу не відповідала. До лікаря вона зверталась з дитиною у дні його побачень з донькою, з часу звернення адвоката з запитом щодо звернення дитини до лікаря, більше звернень не було. Він дуже любить доньку, бажає проводити що нею якомога більше часу, але відповідач та її родичі перешкоджають в цьому. Твердження відповідачки, її батьків і сестри про його погане ставлення до доньки та іншу протиправну поведінку, є неправдивими і нічим не підтверджені. Наполягає, щоб зустрічі з дитиною проводилися без участі відповідачки, оскільки її поведінка перешкоджатиме нормальним побаченням з дитино і налагодження контакту з нею. Представник позивача Сметюх В.С. в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримала, надала пояснення, аналогічні наведеним в позовній заяві. Додатково пояснила, що у спілкуванні з дитиною перешкоджає відповідачка та члени її сім`ї. Довіритель звертався до поліції, де роз`яснили що це приватні (цивільні) правовідносини, потрібно звертатися в органи опіки. Позивач неодноразово ініціював мирне врегулювання спору, однак відповідач відмовлялась від цього. Графік побачень, встановлений ухвалою суду в порядку забезпечення позову, відповідач не виконувала, що підтверджується документами державного виконавця та поліції. Орган опіки і піклування встановив порядок спілкування позивача з дитиною. Позивач хвилювався за стан здоров`я дитини, у зв`язку з чим, представником було подано відповідні запити в заклади охорони здоров`я. Є побоювання, що відповідач може вивезти дитину за кордон, були такі випадки, без повідомлення про це батька дитини. Позивач любить дочку, хоче спілкуватись з нею і брати участь у вихованні, однак відповідачка цьому перешкоджає. При вирішенні справи просить взяти за основу висновок органу опіки і піклування за червень 2024 року, яким визначено, щоб зустрічі позивача з дитиною проводилися без участі відповідачки. Вважає, що оскільки між сторонами у справі існує конфлікт, побачення позивача з донькою повинні відбуватися за відсутності відповідачки, так як її присутність перешкоджатиме нормальному спілкуванню батька з донькою та налагодженню емоційного контакту між ними, враховуючи також, що донька тривалий час не бачила позивача та проживає з відповідачкою та її близькими родичами, відповідно, перебуває під їх впливом. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, зазначила, що не заперечує щоб позивач бачився з дитиною, однак лише у її присутності, а також рідше та в менш тривалі періоди, ніж він просить у позовній заяві. Зазначила, що заперечує щоб дитина залишалася на ніч у позивача. Дитина відмовляється йти на зустрічі з татом, вона не може її примушувати. Щодо вимоги позивача про зустрічі з дочкою п`ятниця денний час з 17 год до 19 год, непарні дні вівторок, середа, заперечила повністю. У дні, за які на неї державним виконавцем було накладено штрафи, дитина перебувала на стаціонарному лікуванні, про що вона повідомляла виконавчу службу та позивача, але це було проігноровано. В кінці вересня 2023 року позивач забрав дитину до себе, дозволив купатись в басейні, хоча вона просила не дозволяти, так як дитина буда хвора, донька ледь не втопилась. Вона зателефонувала до дитини в цей час, почула як вона кричить, поїхала і забрала її. У дитини було отруєння, блювала, проходили лікування у Новояворівській лікарні. Позивач один раз прийшов навідати дитину, знімав на бодікамеру, коли вона лежала під крапельницею, після чого виклав відео в мережу інтернет. За час їх спільного проживання позивач агресивно ставився до дитини, в її присутності курив в кімнаті. Востаннє позивач спілкувався з дочкою близько року тому. Коли вони з позивачем та дочкою проживали разом, він закривав дитину в кімнаті, бив її і вона це пам`ятає. Він приходив на побачення з дитиною з працівниками поліції. За час перебування справи суді вона виїжджала з дитиною за кордон, не повідомляла позивача, оскільки він не цікавився дитиною. Ухвалу про тимчасовий графік побачень вона виконувала у спосіб, який це можливо. Побачення не відбуваються, оскільки позивач не проявляє ініціативи. Донька перебувала на стаціонарному лікуванні у червні-липні 2024 року, також наявні медичні документи про хворобу дитини у вересні 2023 року. Також після того, як вона сказала, що хоче розлучитися, позивач спалив автомобіль, який їм придбали її батьки. Батько звертався в поліцію з цього приводу, але позивач залякав її, вона знала, що в нього були боєприпаси, тому батько відкликав свою заяву, вказавши, що це вони з позивачем спільно підпалили автомобіль. Вважає, що зустрічі позивача з дитиною повинні обов`язково проходити в її присутності, оскільки, на її переконання, позивач не зможе забезпечити безпеку дитини, навпаки, його попередня поведінка свідчить про те, що він може нашкодити доньці, а також просить врахувати введення в державі воєнного стану, часті бомбардування з боку рф, повітряні тривоги тощо. Також з цих підстав вона проти того, щоб донька залишалась ночувати за місце проживання позивача. В судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] підтримав висновок органу опіки і піклуванні. Повідомив, що позивач неодноразово звертався у службу у справах дітей щодо перешкод у спілкуванні з дитиною. 31 травня 2024 року він прибув разом з позивачем до місця проживання відповідачки, позивач бачився з дитиною, вона була весела, привітна з ним. Комісія Органу опіки і піклування неодноразово розглядала спірне питання, відповідач постійно ігнорувала засідання комісії з прав дитини, посилаючись на зайнятість чи стан здоров`я. Було два висновки у лютому і червні 2024 року, просить брати до уваги останній, оскільки він є актуальним і відповідає ситуації, яка склалась на даний час. При цьому, законодавством не забороняє органу опіки і піклування складати інший висновок, якщо суттєво змінилися обставини. Крім цього, є висновок психолога, про те, що весною 2024 року дитина була прихильна однаково до двох батьків. Зв`язок між позивачем та дитиною обірвався через перешкоджання з боку відповідача. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала суду такі показання. Вона є мамою відповідачки, проживає у по [ADDRESS] . З позивачем стосунки нейтральні, він для неї не існує. Сторони одружилися у 2019 році, проживали у їх будинку до вересня 2023 року. [INFO] народилася донька [PERSON] . Коли вона була вдома (часто їздила в Республіку Польща), була свідком того, як позивач курив в присутності дитини, закривав її у кімнаті, кажучи, щоб донька подумала над своєю поведінкою, кілька разів бачила як він бив дитину. Після розлучення її дочка не забороняла позивачу спілкуватись з дитиною. У серпні-вересні 2023 року дитина хворіла, коли позивач забирав її до себе. Дочка просила, щоб він не дозволяв дочці купатись у басейні, однак через годинник дитини вони почули, як позивач розповідав дитині, що мама зненавидить його до кінця життя, а також про намір пустити дитину купатись в холодний басейн. Після цього відповідачка з сестрою поїхали до позивача щоб забрати дитину, її вже витягли з басейну, вона була мокра і наковталась багато води, цю інформацію вона дізналась зі слів дочок та дитини. В поліцію з приводу утоплення дитини вони не зверталися. Тривалий час дитина перебувала на лікуванні у зв`язку з отруєнням. До лікарні батько приходив один раз, приніс подарунки дитині, зняв це на бодікамеру. Після цього позивач бачив дитину кілька разів, в присутності працівників Служби у справах дітей. Позивач сам ніколи не приїжджав за дитиною, дочка сама йому привозила. Перед попереднім судовим засіданням позивач приходив у дитячий садок, дитина не хотіла з ним спілкуватись, про що вона сама їй розповіла. Позивач більше року не приїжджав до дитини. Також позивач після припинення стосунків з її дочкою спалив машину, яку вони з чоловіком подарували їм. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надав суду такі показання. Він є батьком відповідачки, проживає у по [ADDRESS] . Стосунки з позивачем були неприязні, негативні, з відповідачкою хороші. Позивач проживав в їх будинку за часи перебування у шлюбі з їх дочкою, близько 5 років, з 2018 до 2023 року. Позивач не брав жодної участі в утриманні дитини, цим займався він та дружина і його дочка, мати дитини, а також інша їхня дочка. Позивач ніде не працював, не допомагав по господарству. Спочатку казав, що працює у м. Львові, але де саме не казав. Згодом поїхав на його автомобілі в Одесу, казав що там працює таксистом, коштів дитині не пересилав. Він з дружиною придбали дочці автомобіль. Близько 3 років тому сторони розлучились і позивач спалив цей автомобіль. В садок [PERSON] позивач не возив, одяг, іграшки, книги не купував. Одного разу забрав у дитини гроші, які його батько подарував. Інколи кричав до дитини, вона була налякана, плакала, на його зауваження відповідав не втручатись. Карав дочку за будь-яку дрібницю ставив у кут, закривав у кімнаті, вона навіть не розуміла, що відбувається. Щодо ситуації з басейном, знає лише зі слів дружини. Проживали всі разом: він з дружиною, дочки з чоловіками та дітьми. З 2021 року він на пенсії, постійно був вдома і бачив, що відбувалося у будинку. Вказав, що не бачив особисто як позивач бив дитину, неодноразово бачив лише як вона плакала, трусилась. Коли позивач жив з ними, не допомагав по господарству, практично не спілкувався ні з ким, не їв спільно з іншими членами сім`ї. Стосунки у сім`ї доньки були не добрі, не раз бачив, що відповідачка плакала, була сумна, не пригадує щоб в їх сім`ї було щось позитивне. Йому дочка на чоловіка не жалілася. Дружина працювала періодично за кордоном, більшість часу була вдома. Коли відповідач їздила за кордон, дитина залишалася з ним і дружиною. Приблизно у вересні 2023 року він з дружиною придбали автомобіль «Тойота», користувались нею позивач і донька, автомобіль був оформлений на нього. У 2024 році, близько півтора року тому, позивач писав в мережі інтернет негативні речі та погрози в бік їх сім`ї, про сина, який загинув на війні. Позивач приїжджав часто до їх дому, 2-3 рази на тиждень, переважно ввечері, коли дитина вже спала, викликав поліцію, службу у справах дітей. Коли позивач спалив автомобіль, він одразу не звертався у поліцію, але після його поведінки, заявив до поліції. Спочатку вони дозволяли позивачу бачитись з дитиною, пізніше не давали, враховуючи те, що дитина спала чи хворіла. Заяви про підпал автомобіля він не відкликав, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, йому не відомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала суду такі показання. Вона є рідною сестрою відповідачки, стосунки між ними хороші, проживає по [ADDRESS] , з позивачем стосунки нейтральні. Проживала разом з позивачем та сестрою за час їх одруження, більше 3 років. В той час позивач ніде не працював, жив за кошти їх сім`ї. Участі в матеріальному забезпеченні дитини не брав. У неї троє дітей, вони дружать з [PERSON] , живуть разом. Зазначила, що позивач ні її дітям, ні своїй дочці не дарував подарунки на день народження, не оплачував святкування днів народжень. Він продав квартиру батька, за ці гроші поїхав в м. Одесу, був там близько року, не цікавився життям дитини, коштів не висилав. Одного разу завів дитину в розважальний центр, з іншою жінкою, де залишив її саму на 1 год, вона спілкувалась з мамою по відеозв`язку, їй було тоді 3,5 роки. Ніколи не водив дитину у театр, кіно, не возив на море, не займався вихованням дитини і не давав дозволу на виїзд за кордон. У будинку постійно курив, в тому числі у присутності дитини. Застосовував до неї фізичну силу, бив дитину, вона бачила це особисто. Виганяв або закривав у кімнаті, був випадок, що не відпускав гратись з іншими дітьми. Постійно переглядав відео і грав ігри. Інколи брав [PERSON] , гуляв з нею, грався, щоб зробити фото. Ніхто не викликав поліцію за фактами побиття дитини. Він звертався у Службу у справах дітей в той час, коли мав можливість і спілкувався з дитиною. В кінці вересня 2023 року, забрав дитину з дому, вони дали ліки, бо [PERSON] хворіла, просили не пускати у басейн, але він не послухав, коли вони приїхали за [PERSON] , тіло було синє від холодної води, дитина хворіла тиждень. Авто купили батьки, щоб сестра возила [PERSON] в садок. У 2023-2024 році, точно не пригадує, позивач взяв у будинку ключі від автомобіля, купив каністру бензину, облив автомобіль і підпалив. Думає, що це була помста, коли сестра сказала, що подає на розлучення і він зрозумів, що не зможе більше жити за їх рахунок. Коли розглядалась справа про розірвання шлюбу, він почав відвідувати садок, зі слів вихователів їй відомо, що він говорив погані речі про сестру. Дитина каже, що не любить тата, навіть не хоче мати його прізвище. Заслухавши пояснення та оцінивши доводи учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, зважаючи на таке. Суд встановив, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 11 грудня 2023 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 липня 2019 року, виданого Виконавчим комітетом Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області № 385 від 26 серпня 2021 року [PERSON] за його заявою було встановлено порядок побачень з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , а саме: перша, третя субота та неділя місяця, з 12:00 год суботи до 19:00 год неділі по місцю свого проживання, а також щовівторка та щочетверга з 18:00 год до 20:00 год. Також [PERSON] було зобов`язано не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , та у її вихованні. Відповідно до Акту обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , умови проживання добрі, для дитини створені усі умови для повноцінного розвитку. Згідно з характеристикою Новояворівського закладу дошкільної освіти № 7 від 23 січня 2024 року № 01-23/08, [PERSON] відвідує садок з 13 вересня 2022 року, показала себе з позитивної сторони. Дитина щира, комунікабельна, відповідальна, товариська. Дівчинка завжди усміхнена і доброзичлива, на заняттях активна, відповідає із захопленням, проявляє інтерес до поданого матеріалу. Останнім часом дитину навідує батько. Спілкування дитини з батьком відбувається у присутності вихователів. При зустрічі дитина легко іде на контакт, обіймає і цілує його, радіє спілкуванню і отримує позитивні емоції. Також судом встановлено, що [PERSON] зверталася із завою до голови Новояворівської міської ради, у якій просила розібратись у ситуації, яка склалася в ЗДО №7 у м. Новояворівськ, а саме: з усного дозволу директора садочку під час навчального процесу, регулярно, у верхньому одязі та взутті заходить батько дитини та проводить з нею час, що є неприпустимим та заважає навчальному процесу. Згідно з пояснювальною запискою директора Новояворівського ЗДО №7, в кінці листопада 2023 року до неї звернувся тато [PERSON] , яка відвідує середню групу, [PERSON] , з проханням надати йому дозвіл на особисте спілкування з дочкою, оскільки він не може з нею бачитись , спілкуватись та зустрічатись в іншому місці, не зважаючи на рішення виконкому Новояворівської міської ради у визначені для нього дні, через заборону мами. Ознайомившись з положеннями Сімейного Кодексу України, вона погодилась з проханням батька і дозволила йому приходити в садок і спілкуватись з дочкою в період з 11:00 до 12:00 год, та з 15:00 до 16:00 год, коли діти вільні від участі в навчально-виховному процесі. Дитина, побачивши тата, з радістю підбігла до нього, кинулась йому на руки, обіймала і цілувала. Після візиту батька, до неї прийшла мати дівчинки, яка переконувала заборонити татові спілкуватись з дитиною, за її словами він погано впливає на дівчинку, вона отримує стрес від спілкування з ним. В присутності [PERSON] мати говорила погані слова про тата. Мама дівчинки створює конфлікти, прийшла в садок з по сторонньою людиною, кричала, вела себе неадекватно, погрожувала психологу. Вони дійшли згоди, що тато може бачитись з [PERSON] тільки у приміщенні садочку. У період з листопада по січень тато приходив 5-6 разів на 10-15 хв, одягав бахали і знімав верхній одяг. Відповідно до інформації, наданої Центром соціальних послуг Новояворівської міської ради від 01 лютого 2024 року, згідно проведеної бесіди з дитиною [PERSON] , можна зробити висновок про те, що дитина емоційно прив`язана як до батька, так і до матері. Дівчинка потребує підтримки з боку обох батьків і ототожнює себе з ними єдиним цілим. Під час спілкування з дівчинкою та розповіді про батька не виявлено емоцій страху чи пригніченості. Вона охоче розповідає про час проведений з батьком. Дитина хоче проводити більше часу як з матір`ю, так і з батьком. Прихильності та переваги щодо одного з батьків, не помічено. Висновком, затвердженим рішенням Виконавчого комітету Новояворівської міської ради від 07 лютого 2024 року № 102, встановлено такий порядок побачень [PERSON] з його малолітньою донькою [PERSON] : перша та третя субота місяця з 11:00 год до 19:00 год; друга та четверта неділя місяця з 12:00 год дло 17:00 год; щовівторка та щочетверга з 17:00 год до 19:00 год. Всі зустрічі повинні відбуватись в присутності матері дитини [PERSON] . Однак, якщо мати не матиме змоги бути присутньою при зустрічі батька з донькою такі зустрічі відбуваються без її присутності. [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні, в тому числі телефонним зв`язком та в режимі відео зв`язку, з його малолітньою донькою [PERSON] та у її вихованні. 01 липня 2024 року на адресу суду надійшла заява Виконавчого комітету Новояворівської міської ради, у якій зазначено, що висновок про способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з його малолітньою дитиною [PERSON] , затверджений рішенням Виконавчого комітету від 07 лютого 2024 року № 102, втратив чинність, та надіслано новий висновок. Відповідно до висновку, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Новояворівської міської ради від 12 червня 2024 року № 450, Новояворівська міська рада як орган опіки і піклування, вважає за доцільне встановити наступний порядок побачень [PERSON] з його малолітньою донькою, [INFO] : кожна перша субота місяця з 10:00 год до 20:00 год; кожна друга субота-неділя місяця з 10:00 год до 18:00 год неділі; кожна третя неділя місяця з 10:00 год до 18:00 год; щовівторка та щочетверга з 16:00 год до 20:00 год. Всі зустрічі повинні відбуватись без присутності матері дитини [PERSON] . [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні, в тому числі телефонним зв`язком та в режимі відео зв`язку, з його малолітньою донькою [PERSON] та у її вихованні. Крім того, описану вище ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 09 травня 2024 року про забезпечення позову [PERSON] подав до примусового виконання до Яворівського відділу ДВС у Яворівському районі Львівської області ЗМУ МУ (виконавче провадження № 75111664, відкрите 24 травня 2024 року). Відповідно до актів державного виконавця Фітель О.Р. Яворівського відділу ДВС у Яворівському районі Львівської області ЗМУ МУ від 06 липня 2024 року, 31 травня 2024 року, 28 липня 2024 року, при примусовому виконанні виконавчого документа №944/7602/23, виданого 09.05.2024 Яворівським районним судом Львівської області про застосування заходів забезпечення позову шляхом встановлення тимчасового графіку побачень [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] , встановлено, що побачення [PERSON] з малодітною донькою [PERSON] , не відбулися. Постановами державного виконавця Фітель О. від 18 червня 2024 року і від 08 липня 2024 року на боржника [PERSON] неодноразово було накладено штраф за невиконання без поважних причин у встановлений законом строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії. Також повідомленням Яворівського відділу ДВС у Яворівському районі Львівської області ЗМУ МУ від 10 липня 2024 року №41510, повідомлено Яворівський відділ поліції ГУНП України у Львівській області про вчинення боржником кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 382 КК України «Не виконання судового рішення». Крім того, [PERSON] звертався до Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області із заявою про вчинення [PERSON] перешкод у його спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] . Також сторона відповідача надала суду відомості про перебування в провадженні СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до ЄРДР 04 червня 2025 року за № 12025141350000395, на підставі ухвали слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 02 квітня 2025 року. Із наданих представником відповідача копій витягу з ЄРДР, заяви [PERSON] від 18 лютого 2025 року про вчинення злочину, талону-повідомлення єдиного обліку № 3258 від 18 лютого 2025 року, скарги представника [PERSON] адвоката Леонтьєва О.В. на бездіяльність слідчого щодо невнесення до ЄРДР відомостей за вказаною заявою від 18 лютого 2025 року, ухвали слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 02 квітня 2025 року вбачається, що дане кримінальне провадження розпочате за заявою [PERSON] від 18 лютого 2025 року про те, що його колишній зять [PERSON] близько 15:00 год 06 серпня 2023 року поблизу м. Яворова Львівської області в лісі поряд з автомийкою облив бензином і спалив його автомобіль марки Тойота Кемрі, номерний знак [NUMBER] . Згідно з наданою представником позивача копією відповіді слідчого СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області О.Матвіїв від 03 жовтня 2025 року, кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до ЄРДР 04 червня 2025 року за № 12025141350000395, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 Кримінального кодексу України, закрито в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, згідно з п. 2 ч. 1 чт. 284 Кримінального процесуального кодексу України. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Леонтьєв О.В. вказав, що постанова слідчого про закриття даного кримінального провадження була скасована, однак письмових доказів, які це підтверджують, суду не надав. Під час допиту в якості свідка [PERSON] , як описано вище, вказав, що коли [PERSON] у 2023 році спалив його автомобіль, він одразу не звертався у поліцію, але після поведінки останнього заявив про це до поліції. В ході розгляду справи позивач [PERSON] надав суду копію Акту обстеження умов проживання від 27 серпня 2025 року, складеного працівниками Відділу «Служба у справах дітей» Сихівського району м. Львова, на підставі заяви [PERSON] за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] , в якому зазначено, зокрема, що житло складеться з однієї кімнати, коридору, кухні, санвузла, умови проживання належні, квартира омебльована та облаштована побутовою технікою, чисто; для виховання та розвитку дитини створено такі умови: окреме ліжко, письмовий стіл, шафа, комод, телевізор, може проживати дитина, умови належні. Також в останньому судовому засіданні представник відповідача надав суду Інформацію психолога Новояворівського закладу ЗСО І-ІІІ ступенів № 1 Новояворівської міської ради О.Дмитрик від 20 січня 2026 року, складену на запит [PERSON] , матері учениці 1-Б класу [PERSON] . Психолог провела опитування дитини. Виконуючи діагностичне завдання: намалювати сім?ю, [PERSON] малювала себе першою, тоді поряд маму, з іншого боку хресну маму. Фігура дівчинки трошки менша за дорослих, але є значно більшою за братиків, хоча вони старші за неї. Дідо [PERSON] , баба [PERSON] теж є на малюнку, батько відсутній. На запитання, чи приходить тато? Відповідала, що ні! [PERSON] , що отримує подарунки від мами, хресної мами, бабусі. Чи хотіла б щоб тато щось подарував? Ні! При згадці про батька дівчинка відповідала коротко, швидко, не проявляла позитивних емоцій (відчувалась настороженість, бажання перевести розмову). Зі слів дитини спілкування з батьком відсутнє. Зважаючи на вік дитини, з метою збереження стабільного емоційного стану та забезпечення безпечного простору для розвитку, рекомендую мамі продовжувати тісну взаємодію з донькою, а саме проведення спільної праці та відпочинку, навчальної діяльності в ігровій формі, застосування тілесного контакту, підтримки та щоденного обговорення потреб та життєвих ситуацій. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У ст. 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема, він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Батько та мати мають рівні права та обов`язки і при вирішенні питання про періодичність побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає, слід виходити виключно з інтересів дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини також неодноразово аналізувалося Європейським Судом з прав людини (ЄСПЛ). Так, у рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Суд встановив, що між сторонами у справі існує конфлікт щодо визначення способу участі батька у спілкуванні з їх малолітньою донькою [PERSON] та її вихованні. Як описано вище, звертаючись до суду із даним позовом, [PERSON] просив визначити спосіб його участі у вихованні дитини, зокрема шляхом встановлення визначеного ним графіка побачень з донькою, без присутності матері (відповідачки). В ході розгляду справи відповідач [PERSON] вказала, що частково погоджується із позовними вимогами, а саме щодо побачень позивача з дитиною, але в меншому обсязі, ніж просить позивач, та обов`язково в її присутності. За змістом ч 2 ст. 159 Сімейного кодексу України обумовлення побачень з дитиною присутністю іншої особи можливе лише в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини. В постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року у справі № 619/3051/17 вказано, що батько має право на безпосередню участь в житті і вихованні дитини та на зустрічі з дитиною без присутності матері. Згідно із законодавством, суд може обумовити зустрічі батька з дитиною присутністю матері або іншої особи, тільки якщо в процесі розгляду справи буде встановлено, що особисте спілкування з батьком може негативно вплинути на дитину, та/або нашкодити її розвитку. Якщо ж суд без вагомих на те причин встановлює графік зустрічей батька з дитиною при постійній присутності матері, то, очевидно, що це не сприяє ефективній реалізації права дитини і батька на особисте спілкування. Більше того, такий порядок зустрічей може стати підґрунтям для зловживань з боку матері, яка може продовжувати перешкоджати батькові в налагодженні близьких відносин з дитиною. Також такий приклад може стати стимулом для інших батьків, з ким проживає дитина, не давати можливість другому з батьків спілкуватися з дитиною, в результаті чого може виникнути повна відсутність емоційного зв`язку з дитиною. У справі, що розглядається, суд не встановив на підставі належних, допустимих і достатніх доказів існування негативної поведінки позивача, яка могла б зашкодити дитині, чи виключних обставин, які свідчили б про необхідність обов`язкової присутності відповідача під час побачень батька з донькою. Описані вище доводи відповідача і показання свідків про неналежну поведінку [PERSON] до дитини за час їх спільного проживання, а також невдовзі після його припинення, на думку суду, не доводять, що особисте спілкування з батьком може негативно вплинути на дитину та/або нашкодити її розвитку, зважаючи на таке. Вказані відповідачем і свідками обставини, не підтверджені жодними іншими доказами, зокрема, не надано доказів звернення з цих підстав до правоохоронних органів, служби у справах дітей тощо. Також наведені свідками події мали місце у 2019-2023 роках, більшою частиною під час спільного проживання позивача з відповідачем і з ними, Крім того, суд критично оцінює описані показання свідків, зважаючи на те, що всі свідки є близькими родичами відповідача [PERSON] (батьки і рідна сестра) і з їх показань очевидними є неприязні стосунки з позивачем [PERSON] . Щодо тверджень відповідача про те, що позивач у 2023 році підпалив автомобіль, який їм придбали її батьки, суд зазначає, що відсутнє рішення суду в кримінальному провадженні, що набрало законної сили, яким було б встановлено факт вчинення [PERSON] таких дій, а також відповідачем не надано будь-яких інших доказів на підтвердження такої обставини, які б суд міг оцінити в межах розгляду даної цивільної справи. Отже, належних і допустимих доказів жорстокого чи іншого неналежного поводження позивача з донькою, притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення домашнього насильства, відповідачем не надано та судом таких фактів не встановлено. При цьому, суд також зазначає, що наявність між сторонами неприязних стосунків і конфліктів може негативно впливати на ставлення дитини до батька при проведенні його зустрічей з дочкою у присутності матері, що може перешкоджати налагодженню їх спілкування. Визначаючи порядок побачень дитини з батьком у присутності чи за відсутності матері, слід врахувати наявність конфлікту між батьками та неможливість самостійно дійти згоди щодо виховання доньки. Тому за відсутності встановлених обставин, які свідчили б про небезпеку для дитини з боку батька, суд дійшов висновку про доцільність проведення побачень дитини з батьком без присутності матері. Такий порядок відповідатиме найкращим інтересам дитини, сприятиме формуванню емоційного зв`язку з батьком та зменшенню впливу на дитину конфлікту між батьками. Крім того, слід встановити такий графік спілкування позивача з донькою, який буде достатнім, щоб налагодити контакт батька з дитиною, зважаючи на її малолітній вік, тривалу відсутність спілкування між ними, проживання дитини з мамою та її родичами (батьки, сестра з сім`єю). Проаналізувавши встановлені обставини справи, враховуючи характер стосунків, які склались між батьками дитини, вік дитини (на даний час 7 років), що свідчить про досягнення нею певного ступеня розвитку, який, на думку суду, дозволяє їй перебувати окремо від матері за умови належного догляду зі сторони батька, а також принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, бажання батька брати участь у вихованні доньки і часткову згоду матері дитини на їх спілкування та проведення зустрічей, суд вважає доцільним і таким, що відповідатиме інтересам дитини, встановити такий графік побачень (спілкування) батька [PERSON] з донькою [PERSON] : кожну непарну неділю місяця (першу, третю, п?яту за наявності) з 10:00 години до 20:00 години, без присутності матері [PERSON] ; кожну парну суботу місяця (другу, четверту) з 10:00 години до 20:00 години, без присутності матері [PERSON] ; кожну середу місяця з 17:00 години до 20:00 години, без присутності матері [PERSON] ; необмежене спілкуватися особисто засобами телефонного, електронного та іншого способу зв?язку. Саме такий спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, на переконання суду, відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприйняти спілкування кожного з батьків, який не буде порушувати її інтересів, сприятиме встановленню контакту батька та доньки та забезпечуватиме розумний баланс і рівність прав обох батьків. Подолання на першому етапі певних дискомфортних незручностей для дитини, пов`язаних з тимчасовою зміною звичного для неї середовища, а також налагодження емоційного контакту з батьком, має відбуватися у співпраці батька і матері, а також за необхідності органів у справах дітей та/або психолога. Надану стороною відповідача Інформацію психолога Новояворівського закладу ЗСО І-ІІІ ступенів № 1 Новояворівської міської ради О.Дмитрик від 20 січня 2026 року, складену на запит [PERSON] , матері учениці 1-Б класу [PERSON] , зміст якої описано вище, зокрема, щодо її ставлення до батька, суд не бере до уваги як доказ у справі, зважаючи на таке. Малолітня [PERSON] тривалий час не має належних та стійких контактів з батьком, тривалий період протягом останнього часу взагалі не бачилась з ним і, навпаки, має відповідні соціальні контакти за місцем проживання з мамою, та саме під впливом цих обставин, на думку суду, висловила своє ставлення щодо спілкування з батьком. Однак, вочевидь, дитина потребують і батьківської турботи та безумовної любові, яка має позитивно впливати на її розвиток. Водночас, беручи до уваги описані вище обставини, зокрема, малолітній вік дитини, тривалу відсутність її спілкування з батьком, проживання дитини з матір`ю та її родичами, тобто наявність в дитини певного звичного оточення та середовища, соціальних контактів, суд на даному етапі вважає недоцільним перебування дитини з батьком з ночівлею за місцем його проживання, оскільки, на переконання суду, повернення батька в життя і виховання доньки повинне відбуватися поступово та бути якнайменш дискомфортним для дитини. Щодо інших заявлених [PERSON] позовних вимог щодо проведення святкових днів, спільного проведення часу на період канікул, а також зобов?язання відповідача за два дні до його зустрічі з донькою надавати йому точну інформацію щодо фактичного проживання, перебування та стану здоров?я дитини, а у разі настання таких змін, повідомляти про це його особисто на наступний день, з дня настання таких обставин, на суд зазначає, що ці вимоги стосуються договірного врегулювання виконання батьківських обов`язків та потребують досягнення згоди між сторонами, а тому задоволенню не підлягають. Аналогічні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 30 липня 2025 року у справі № 753/2281/23. Також суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимоги [PERSON] щодо зобов`язання відповідача [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON] , оскільки належних і допустимих доказів того, що відповідач фактично та умисно перешкоджає цьому позивач не надав. Навпаки, з пояснень, наданих в судовому засіданні та позиції в судових дебатах, слідує, що відповідач частково погоджується з позовними вимогами та не заперечує проти встановлення графіка зустрічей позивача з дитиною. Аналогічні висновки також висловлені у зазначеній вище постанові Верховного Суду від 30 липня 2025 року у справі № 753/2281/23. Також суд вважає необхідним роз`яснити сторонам про те, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати насамперед інтересам дитини. Крім того, суд констатує, що в будь-якому випадку виконання цього рішення можливе лише за наявності відповідного бажання та згоди самої дитини щодо перебування та спілкування з батьком в конкретний час, зокрема, і щодо місця перебування. При цьому, при вирішенні питання участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд наголошує, що пріоритетними мають бути найвищі інтереси дитини, які за їх важливістю мають переважати над інтересами батьків, а тому, на думку суду, сторонам необхідно дійти спільної згоди щодо порядку спілкування позивача з дитиною та, за необхідності, звернутися до органу опіки та піклування і, враховуючи вік та інтереси дитини, відстань від місця її проживання до місця проживання батька, за спільною згодою самостійно коригувати чи змінювати дні чи місяці побачень, якщо це відповідатиме якнайкращим інтересами дитини та буде справедливим по відношенню як до малолітньої дитини дітей, так і до її батьків. У пункті 67 Загального коментаря № 14 від 29 травня 2013 року Комітет ООН з прав дитини зазначив, що в інтересах дитини доцільно виходити зі спільної батьківської відповідальності. Приймаючи рішення в інтересах дитини, суддя має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. У Резолюції «Рівність і спільна батьківська відповідальність: роль батька» від 02 жовтня 2015 року № 2079 Парламентська Асамблея Ради Європи підкреслила необхідність поваги органів влади держав-членів до права батьків нести спільну відповідальність, забезпечивши, щоб сімейне право передбачало у разі роздільного проживання батьків або розірвання шлюбу можливість спільної опіки над дітьми в їх найкращих інтересах на основі взаємної згоди між батьками. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується платіжним квитанцією від 07 грудня 2023 року. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Оскільки суд ухвалив рішення про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] половину сплаченого ним судового збору, зо становить 536,80 грн.

Outcome: partial