Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що 29.04.2024 [PERSON] уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» кредитний договір № 7842017, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на споживчі потреби у розмірі 12000,00 грн. На підставі договору відступлення прав вимоги таке право вимоги за названим кредитним договором перейшло від первинного кредитодавця до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконав, що призвело до утворення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 39570,00 грн, з яких заборгованість по кредиту становить 12000,00 грн., заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 21570,00 грн., заборгованість за пенею 6000,00 грн. які разом з судовим збором та витратами на правничу допомогу ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» просило стягнути з відповідача. Ухвалою Шевченківський районний суд м. Харкова від 27.06.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, також було встановлено строки для реалізації права сторін на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Представник позивача був належним чином повідомлений про судовий розгляд в судове засідання не з`явився, подав заяву згідно якої просив справу розглянути за його відсутності, позов задовільнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідача було повідомлено про дату, час та місце судового розгляду, однак він двічі в судові засідання не з`явився, причини не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. За таких обставин судом згідно ч. 2 ст. 247, ст.ст. 280-281 ЦПК України, постановлено ухвалу про розгляд справи у заочному порядку, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 29.04.2024між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] підписано договір про надання споживчого кредиту№ 7842017 (далі за текстом - Кредитний договір), відповідно до умов якого, з урахуванням змін, останньому має бути надано споживчий кредит в сумі 12000,00грн. строком на 360 днів у безготівковій формі (п.п. 1.3 - 1.4, 2.1 Кредитного договору). Відповідно до Кредитного договору [PERSON] мав сплатити за користування кредитними кошами відсотки за стандартною ставкою: 1,5% в день або за зниженою - 1,05%. Знижена ставка застосовується за умови сплати до 29.05.2024 або протягом трьох днів, що слідуют за вказаною датою суму першого платежу згідно графіку Тип відсоткової ставки: фіксована (п. 1.5 Кредитного договору). Підписання Кредитного договору відбулося з боку відповідача, за матеріалами справи, шляхом використання одноразових ідентифікаторів A7784, A5828. Положеннями п. 6.4 Кредитного договору передбачено нарахування штрафів у разі неналежного виконання чи невиконання умов даного договору. На підтвердження сплати коштів за Кредитним договором надано лист ТОВ «ПЕЙТЕК» про перерахування коштів на платіжну картку клієнта [NUMBER] від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»: 29.04.2024 21:38:14 на суму 10000.00 грн. Також, додано розрахунок заборгованості. 27.11.2024 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (Фактор) та ТОВ «Авентус Україна» (Клієнт) укладено договір факторингу № 27.11/24-Ф відповідно до якого відступлено право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Кредитним договором. За цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників. Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №3, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (п.п. 1.1 - 1.2 Договору факторингу). До позову додано копію витягу з додатку до договору факторингу № 27.11/24-Ф від 27.11.2024, підписаного між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «Авентус Україна» з визначенням сум заборгованості кредитним договором, заявлених позивачем до стягнення. Інформація з даного витягу не дає можливості ідентифікувати його як Акту прийому-передачі Реєстру Боржників, що мав бути складений у відповідності до Додатку №3 до вказаного договору факторингу. До позову додано копію платіжної інструкції про сплату ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» обумовленої суми за договором факторингу № 27.11/24-Ф від 27.11.2024. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики, за правилами частини другої статті 1046 ЦК України, є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до приписів статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України.) Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В даній справі суд виходить з того, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню (висновок Верховного суду, викладений в постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21). У позовній заяві позивач зазначає, що відповідачу було відправлено електронним СМС-повідомленням одноразовий ідентифікатор при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов Кредитного договору. Разом з тим, жодним доказом не визначено на який номер телефону направлялась таке СМС-повідомлення та належність такого телефонного номеру саме відповідачу. За правилами частин 1-3 Закону України «Про платіжні послуги» встановлено, що небанківські надавачі платіжних послуг забезпечують виконання платіжних операцій користувачів через розрахункові рахунки, відкриті в банках або в розрахунковому банку платіжної системи, учасниками якої вони є. Розрахунки між небанківськими надавачами платіжних послуг для забезпечення виконання платіжних операцій користувачів (крім платіжних операцій у межах одного надавача платіжних послуг) здійснюються шляхом проведення суми платіжної операції між розрахунковими рахунками небанківських надавачів платіжних послуг, що відкриті в банках (розрахунковому банку платіжної системи). Банки забезпечують виконання платіжних операцій своїх клієнтів, у тому числі операцій небанківських надавачів платіжних послуг, шляхом виконання міжбанківських платіжних операцій або платіжних операцій, що виконуються в межах одного банку. Засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Поняття бухгалтерського обліку визначено частиною 1 статті названого закону як процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. В цій статті визначаються поняття господарської операції - дії або події, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства та первинного документу - документу, який містить відомості про господарську операцію. Основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України встановлено Положенням про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75 (далі за текстом - Положення). Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту (п. 62 Положення). За правилами п. 63 Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: назву документа (форми); дату складання; найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Однак, на момент розгляду справа не містить документів, які б слугували первинними документами згідно Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України та належним чином підтверджували б виконання операції з безготівкового перерахування суми кредиту на картковий рахунок відповідача за Кредитним договором. Судом не може бути прийнято в якості належного доказу лист ТОВ «ПЕЙТЕК» на підтвердження виконання операції з виплати кредиту, позаяк саме банки забезпечують виконання платіжних операцій своїх клієнтів, у тому числі операцій небанківських надавачів платіжних послуг, шляхом виконання міжбанківських платіжних операцій або платіжних операцій, що виконуються в межах одного банку, як передбачено вищенаведеними положеннями Законом України «Про платіжні послуги». Розрахунок заборгованості за Кредитним договором не є доказом наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами, адже є лише математичним підтвердженням заявлених до стягнення сум. За вказаних обставин в позові слід відмовити. За правилами ст. 133, ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Отже, судові витрати, до яких входить судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed