Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Богуш В.Д. звернувся до суду з позовом до Первомайської міської ради Луганської області, в якому просить суд визнати за [PERSON] право власності на будинок [ADDRESS] , загальною площею 58,2 кв.м, житловою 41,8 кв.м з господарськими будівлями та спорудами. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилався на те, що [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок був придбаний позивачем 23 березня 2001 року та на підставі договору купівлі-продажу належить позивачу. У зв`язку з бойовими діями, які розпочалися в Луганській області, м. Сокологірськ було окуповане з 2014 року. Позивач перемістився в м. Тернопіль, Тернопільської області. При цьому, документи про право власності на будинок були втрачені, у позивача в наявності залишилися тільки скан-копії документів. З метою відновлення документів про право власності 29 травня 2025 року позивач звернувся до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Тернопільської міської ради Тернопільської області з заявою про реєстрацію прав власності на квартиру та надав копії документів. Однак, 11 липня 2025 року було отримано рішення № 79860926 про відмову в проведенні реєстраційних дій, мотивоване тим, що «на запит державного реєстратора, щодо відомостей про зареєстровані права власності на паперових носіях інформації, які проводились до 01 січня 2013 року інформацію в установлений законом термін КП «Міське бюро технічної інвентаризації» не надано. Ухвалою від 19 серпня 2025 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача адвокат Богуш В.Д. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Представник Первомайської міської ради Луганської області у судове засідання в судове засідання в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 23 березня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 268, належить будинок за адресою: [ADDRESS] . Будинок [ADDRESS] 03 квітня 2001 року зареєстрований Первомайським бюро технічної інвентаризації і записаний у реєстрову книгу № 14 за реєстровим номером 2630. 28 березня 2001 року на ім`я [PERSON] виготовлено технічний паспорт на будинок [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 07 квітня 2022 року № 6117-5000772560 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні відомості щодо зареєстрованого права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Законом України «Про правовий режим воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами), з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дія якого продовжена до теперішнього часу. Згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Тернопільської міської ради Іванілової О.О. № 79860926 від 11.07.2025, щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , позивачу відмовлено у реєстрації права власності на вказану квартиру, з тих підстав, що отримати інформацію про зареєстровані речові права на квартиру неможливо через знаходження м. Сокологірськ (Первомайськ) Луганської області в тимчасовій окупації Російською Федерацією, а подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст .77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. У відповідності із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем було доведено його право власності на квартиру, проте, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дані відомості відсутні, а отримати інформацію щодо зареєстрованого права власності позивача на спірну квартиру у БТІ з тимчасово окупованої території (м. Сокологірськ) на даний час неможливо, позивачка не може розпоряджатися своїм майном, що порушує її право власності, у зв`язку з чим, заявлені нею позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved