Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

У листопаді 2025 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що будинковолодіння по [ADDRESS] є майном колгоспного двору. Право власності на вказаний житловий будинок було оформлено на ім`я голови колгоспного двору [PERSON] і 10 грудня 1990 року йому видано відповідне свідоцтво про право власності на житловий будинок. Станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були [PERSON] голова двору та його дружина [PERSON] член двору, а тому спірне будинковолодіння було їх спільною сумісною власністю і кожен з них мав рівну частку у ньому по 1/2 частині. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого усе належне їй на день смерті майно заповіла [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла. Позивач вказує, що він прийняв спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку. До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшла 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , яка належала їй як члену колгоспного двору. При зверненні до нотаріуса з питань оформлення спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану частину нерухомого майно через те, що житловий будинок відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», а свідоцтво про право власності на цей будинок видано лише на ім`я [PERSON] , який був не єдиним членом майна цього колгоспного двору. Оскільки вказані обставини є перешкодою в оформленні його прав на спадкове майно, тому позивач звернувся за захистом своїх прав до суду. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 грудня 2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача [PERSON] адвокат Мініх І.М. подала заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивача, який підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, проти задоволення позову не заперечує. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , побудований у 1962 році та відноситься до суспільної групи колгоспний двір. 10 грудня 1990 року виконавчим комітетом Старокостянтинівської районної ради народних депутатів на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , та зазначено, що він належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Цього ж дня право власності [PERSON] на вказаний житловий будинок зареєстровано у Старокостянтинівському БТІ в реєстровій книзі №1 під реєстровим №58. Згідно виписки з погосподарської книги №2 за 1991-1995 роки с. Малі Мацевичі, наданої Великомацевицьким старостинським округом Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №15-10/74 від 09 вересня 2024 року, житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ), відноситься до суспільної групи колгоспний двір. Станом на 15 квітня 1991 року головою цього колгоспного двору був [PERSON] , а членом колгоспного двору являлась його дружина [PERSON] . Указані обставини підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: - право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; - розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; - згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Оскільки житловий будинок [ADDRESS] належить до суспільної групи колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були [PERSON] та [PERSON] , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/2 частині (1 : 2=1/2). Отже, частка [PERSON] , у спірному будинковолодінні становила 1/2 частину. Інша 1/2 частина будинковолодіння належала [PERSON] як члену майна колгоспного двору. Відповідно до усталеної судової практики у справах про спадкування, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України ) Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст.1223 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 11 березня 2009 року секретарем Великомацевицької сільської ради Хмельницького (бувшого Старокостянтинівського) району Хмельницької області Матвійчук М.І., зареєстрований в реєстрі за №3, згідно якого усе належне їй на день смерті майно вона заповіла [PERSON] , [INFO] . Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26 листопада 2013 року [PERSON] надано додатковий строк три місяці для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . 12 грудня 2013 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №908/2013 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкоємцем до майна померлої [INFO] [PERSON] , зокрема, на 1/2 частину по заповіту. 09 серпня 2017 року [PERSON] оформив частину спадкових прав, отримавши свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну [PERSON] земельну ділянку. До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшла також 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по [ADDRESS] , яка належала останній як члену майна колгоспного двору. 04 листопада 2025 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. відмовлено [PERSON] в оформленні 1/2 частки спадкових прав за заповітом на цілий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами через те, що зі змісту свідоцтва про право власності вбачається, що житловий будинок є майном колгоспного двору, яке належить усім членам колгоспного двору, а не лише [PERSON] , який був головою цього двору. Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Досліджені судом докази свідчать про те, що будинковолодіння, розташоване по [ADDRESS] було побудовано у 1962 році, відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого станом на 15 квітня 1991 року були [PERSON] та [PERSON] , а тому суд вважає за можливе визнати за позивачем, який є єдиним спадкоємцем майна померлої [INFO] [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частину зазначеного домоволодіння, яке увійшло до складу спадщини після смерті останньої. Оскільки відповідачем у даній справі є орган місцевого самоврядування, тому судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved