Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача та просили розірвати: договір оренди землі № 31 від 06.02.2014, змінений додатковими угодами № 331 від 01.01.2018 та б/н від 19.11.2021, які є його невід`ємними частинами, укладений між [PERSON] та ТОВ «Гетьманське», предметом якого є земельна ділянка площею 2,8477 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:0370; договір оренди землі від 15.02.2022, укладений між [PERSON] та ТОВ «Гетьманське», предметом якого є земельна ділянка площею 1,0467 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:1386. договір оренди землі від 15.02.2022, укладений між [PERSON] та ТОВ «Гетьманське», предметом якого є земельна ділянка площею 0,6706 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:0878. договір оренди землі № 46 від 06.02.2014, змінений додатковими угодами № 228 від 01.01.2018 та б/н від 19.11.2021, які є його невід`ємними частинами, укладений між [PERSON] та ТОВ «Гетьманське», предметом якого є земельна ділянка площею 2,2502 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:0260. договір оренди землі № 62 від 20.07.2020, змінений додатковою угодою від 19.11.2021, яка є його невід`ємною частиною, укладений між [PERSON] (правонаступником-спадкоємицею [PERSON] ) та ТОВ «Гетьманське», предметом якого є земельна ділянка площею 2,8454 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:0339. договір оренди землі № 52 від 06.02.2014, змінений додатковими угодами № 670 від 01.01.2018 та б/н від 19.11.2021, які є його невід`ємними частинами, укладений між [PERSON] (правонаступником-спадкоємицею [PERSON] ) та ТОВ «Гетьманське», предметом якого є земельна ділянка площею 5,3768 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:0331. договір оренди землі № 49 від 06.02.2014, змінений додатковими угодами № 217 від 01.01.2018 та б/н від 22.11.2021, які є його невід`ємними частинами, укладений між [PERSON] та ТОВ «Гетьманське», предметом якого є земельна ділянка площею 3,2652 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:0251. договір оренди землі від 15.02.2022, укладений між [PERSON] та ТОВ «Гетьманське», предметом якого є земельна ділянка площею 1,1412 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:1267. договір оренди землі № 26 від 06.02.2014, змінений додатковими угодами № 249 від 01.01.2018 та б/н від 19.11.2021, які є його невід`ємними частинами, укладений між [PERSON] та ТОВ «Гетьманське», предметом якого є земельна ділянка площею 3,2135 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:0374. договір оренди землі від 15.02.2022, укладений між [PERSON] та ТОВ «Гетьманське», предметом якого є земельна ділянка площею 1,1634 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:1390. договір оренди землі від 15.02.2022, укладений між [PERSON] та ТОВ «Гетьманське», предметом якого є земельна ділянка площею 0,8456 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:0882. договір оренди землі № 51 від 06.02.2014, змінений додатковими угодами № 337 від 01.01.2018 та б/н від 19.11.2021, які є його невід`ємними частинами, укладений між [PERSON] та ТОВ «Гетьманське», предметом якого є земельна ділянка площею 2,8454 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:0381. договір оренди землі № 79 від 06.02.2014, змінений додатковими угодами № 227 від 01.01.2018 та б/н від 27.12,2022, які є його невід`ємними частинами, укладений між [PERSON] та ТОВ «Гетьманське», предметом якого є земельна ділянка площею 3,3067 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:0300. Також позивачі просили стягнути із ТОВ «Гетьманське» на їх користь невиплачену орендну плату за вище вказаними договорами за 2022, 2023, 2024 роки із подальшим вирахуванням із цієї суми обов`язкових платежів. Просили стягнути із відповідача судові витрати і припинити речове право оренди. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на договірні відносини між сторонами. Позивачі вказували, що первинно одні договори оренди укладалися із орендарем СТОВ "Іскра", а у подальшому Додатковою угодою змінено сторону та новим орендарем визначено ТОВ "Гетьманське". Інші договори після 2022 року укладались вже одразу із орендарем ТОВ "Гетьманське". Сторони визначили, що орендна плата вноситься у грошовій формі за повний рік оренди. Однак, ТОВ "Гетьманське" орендну плату за кілька років поспіль позивачам не сплатили, тому внаслідок систематичної несплати орендної плати, позивачі бажають розірвати договори оренди. Ухвалою від 18.09.2025 позови об`єднані в одне провадження. Позивачі скористалися своїм правом на уточнення позовних вимог та звернулися до суду із заявами, в яких зменшили позовні вимоги щодо сум орендної плати, просили стягнути невиплачені їм суми орендної плати за 2023,2024 роки. У іншій частині позовні вимоги залишили без змін. У судовому засіданні представник позивачів уточнені вимоги підтримав і просив позов задовольнити повністю. Вказує, що позивачі і третя особа будь-яких додаткових угод не укладали і у договірних відносинах не перебувають, відповідач не сплатив орендну плату за 2023,2024 роки, тобто до так званого «тимчасового відчуження» права оренди, Відносини оренди порушені саме відповідачем, запис про інше речове право відображається єдиним номером і не змінився у подальшому. Від відповідача надійшов відзив, в якому директор ТОВ "Гетьманське" Анатолій Яременко вказує, що орендовані земельні ділянки не використовуються орендарем із поважних причин, за існування яких він позбавлений можливості виплачувати орендну плату. Така земельна ділянка знаходиться на відстані близько 4 км від кордону Республіки Білорусь та 10 км від кордону Російської Федерації, тому ведення аграрного бізнесу і виконання договірних зобов`язань по сплаті оренди стало неможливим. 28.02.2022 Торгово-Промислова Палата України на своєму офіційному сайті опублікувала лист, яким засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану. ТОВ "Гетьманське", за твердженням відповідача, позбавлене можливості обробляти орендовані ділянки, внаслідок чого позбавлене і можливості виплачувати орендну плату. ТОВ "Гетьманське" отримали відповідь Головного управління Державної служби України із надзвичайних ситуацій у Чернігівській області № 704-7033/7003 від 15.12.2023, де вказано, що в Управлінні відсутня інформація щодо можливості ведення сільськогосподарської діяльності та безпечності проведення таких робіт на земельних ділянках на території Чернігівського району. Виплата орендної плати напряму залежить від можливості здійснення орендарем господарської діяльності на орендованих земельних ділянках, тобто не заперечував, що орендна плата позивачам не проведена. Представник відповідача у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити повністю, підтримавши заперечення, вказані у відзиві. Також зазначив, що виходячи із суб`єктного складу дійсного права оренди на час розгляду справи, відповідач є неналежним. Господарська діяльність із часів ворожого вторгнення не проводилась в силу обставин непереборної сили, що у відповідності до положень чинного Цивільного кодексу є підставою для звільнення від невиконаного зобов`язання. Залучена в якості третьої особи ТОВ "НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ" не забезпечило участі свого представника. Повідомлялися про час та місце розгляду справи через систему «Електронний суд». Відповідно до статті 43 ЦПК України брати участь у судових засіданнях - це право сторін. У справі достатньо письмових доказів про взаємовідносини сторін, їх права та обов`язки. Третя особа не надала враженої згоди приймати участь у судовому засіданні, а тому суд вважає, що справу можливо розглянути без особистої участі представника третьої особи, із врахуванням наявних заперечень на підставі завчасно поданих доказів. Вивчивши письмові докази, вимоги і заперечення сторін, визначившись із правовідносинами між ними та нормою права, яка підлягає застосуванню до правовідносин сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Доведено, що 06 лютого 2014 року договір оренди землі № 31 (а.с.20) первинно було укладено [PERSON] із СТОВ «Іскра» щодо земельної ділянки площею 2,8477 (а.с.20-23 том 1). У подальшому додатковою угодою № 331 від 01.01.2018 замінено сторону орендаря і новим орендарем стало ТОВ «Гетьманське». Додатковою угодою від 19 листопада 2021 року до Договору оренди № 31 від 06.02.2014 сторони продовжили строк дії договору оренди щодо вказаної земельної ділянки із кадастровим номером 7421484800:07:000:0370 до 06.02.2029 і визначили, що орендна плата вноситься орендарем в грошовій сумі розміром 5652,04 за повний рік оренди. Договір оренди землі від 15.02.2022 (а.с.28-30 том 1) був укладений між [PERSON] та ТОВ «Гетьманське», предметом договору стала оренда земельної ділянки площею 1,0467 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:1386, сторони визначили строк дії договору 7 років і обумовили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в сумі 830,49 грн за повний рік оренди. Договір оренди землі від 15.02.2022 (а.с.31-33 том 1) був укладений між [PERSON] та ТОВ «Гетьманське», предметом якого є земельна ділянка площею 0,6706 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:0878. Сторони визначили строк дії договору 7 років і обумовили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в сумі 673,50 грн за повний рік оренди. Договір оренди землі № 46 від 06.02.2014 (а.с.113-115 том 1) первинно був укладений [PERSON] та СТОВ «Іскра». У подальшому змінений додатковою угодою № 228 від 01.01.2018 (а.с.117 том 1) і залучено нового орендаря ТОВ «Гетьманське». Додатковою угодою б/н від 19.11.2021 (а.с.118-120 том 1) сторони щодо земельної ділянки площею 2,2502 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:0260 узгодили строк договору до 06.02.2029 та орендну плату у грошовій формі в сумі 5652,04 грн за повний рік оренди. Договір оренди землі № 62 від 20.07.2020 (а.с.188-190 том 1) був укладений між [PERSON] та ТОВ «Гетьманське», у подальшому сторону орендодавця замінено її правонаступником [PERSON] , що відображено додатковою угодою від 19.11.2021, яка є його невід`ємною частиною, укладеного договору оренди щодо земельної ділянки площею 2,8454 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:0339. Сторони узгодили, що строк договору оренди до 31.12.2030 року, а орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі і складає 5652,04 грн за повний рік оренди. Договір оренди землі № 52 від 06.02.2014 первинно укладався [PERSON] (а.с.14-18 том 2) із СТОВ «Іскра». У подальшому додатковою угодою № 670 від 01.01.2018 орендодавця замінено на [PERSON] (правонаступника-спадкоємицю [PERSON] ) та визначеного нового орендаря ТОВ «Гетьманське.» Додатковою угодою б/н від 19.11.2021 (а.с.20-22 том 2) до договору оренди земельної ділянки площею 5,3768 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:0331 сторони визначили, що строк дії договору до 06.02.2025, а орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в сумі 5652,04 грн за повний рік оренди. Договір оренди землі № 49 від 06.02.2014 (а.с.96-98 том 2) первинно укладався [PERSON] із СТОВ «Іскра», у подальшому змінений додатковими угодами № 217 від 01.01.2018 та б/н від 22.11.2021 (а.с.100, 101-103 том 2), які є невід`ємними частинами договору оренди, замінено новим орендарем ТОВ «Гетьманське» щодо земельної ділянки площею 3,2652 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:0251, визначено строк дії договору до 06.02.2029 і обумовлено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в сумі 5652,04 грн за повний рік оренди. Договір оренди землі від 15.02.2022 (а.с.104-106 том2), укладений між [PERSON] та ТОВ «Гетьманське», предметом якого є земельна ділянка площею 1,1412 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:1267. Сторони узгодили строк дії договору 7 років та орендну плату в сумі 830,49 грн за повний рік оренди. Договір оренди землі № 26 від 06.02.2014 (а.с.187-189 том 2) первинно укладався [PERSON] та СТОВ «Іскра». У подальшому змінений додатковими угодами № 249 від 01.01.2018 та б/н від 19.11.2021 (а.с.191,192-194 том 2), які є його невід`ємними частинами, замінено новим орендарем ТОВ «Гетьманське» і сторони визначили, що договір оренди земельної ділянки площею 3,2135 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:0374 до 06.02.2029 і орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в сумі 5652,04 грн за повний рік оренди. Договір оренди землі від 15.02.2022 (а.с.195-197 том 2) був укладений між [PERSON] та ТОВ «Гетьманське», предметом якого є земельна ділянка площею 1,1634 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:1390. Сторони узгодили, що строк дії договору 7 років, а орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в сумі 830,49 грн за повний рік оренди. Договір оренди землі від 15.02.2022 (а.с.198-200 том 2) був укладений між [PERSON] та ТОВ «Гетьманське», предметом якого є земельна ділянка площею 0,8456 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:0882. Сторони узгодили, що строк дії договору 7 років, а орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в сумі 673,50 грн за повний рік оренди. Договір оренди землі № 51 від 06.02.2014 (а.с.14-16 том 3) був первинно укладений між [PERSON] та СТОВ «Іскра». У подальшому змінений додатковими угодами № 337 від 01.01.2018 та б/н від 19.11.2021 (а.с.18-21 том 3), які є його невід`ємними частинами, сторону орендаря замінено новим орендарем ТОВ «Гетьманське», і сторони узгодили щодо договору оренди предметом якого є земельна ділянка площею 2,8454 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:0381 строк договору - до 06.02.2029 і розмір орендної плати у грошовій формі в сумі 5652,04 грн за повний рік оренди. Договір оренди землі № 79 від 06.02.2014 (а.с. 94-96 том 3) первинно був укладений між [PERSON] та СТОВ «Іскра». У подальшому змінений додатковими угодами № 227 від 01.01.2018 та б/н від 27.12,2022 (а.с.98-101 том 3), які є його невід`ємними частинами, попереднього орендаря замінено новим орендарем ТОВ «Гетьманське». Сторони узгодили строк дії договору оренди земельної ділянки площею 3,3067 га із кадастровим номером 7421484800:07:000:0300 18 років і обумовили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в сумі 5652, 00 грн за повний рік оренди. За 2023,2024 роки ТОВ "Гетьманське" орендну плату позивачам не сплатили, що визнається самим відповідачем. Систематичну несплату орендної плати позивачі обрали як підставу розірвання договорів оренди із товариством, з яким продовжують перебувати у договірних відносинах. Згідно наданих позивачами відомостей із державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору орендна плата за 2023-2024 роки їм від орендаря ТОВ «Гетьманське» не нараховувалася і не виплачувалася. Реєстрація прав на оренду землі є офіційним визнанням і підтвердженням факту виникнення прав на землю. Право оренди виникає з моменту реєстрації цього права. Натомість це не свідчить про те, що сам договір, для якого визначені загальні правила набрання чинності, набирає чинність з моменту реєстрації права. Реєстрація права є у зоні відповідальності орендаря, який, уклавши договір оренди, що набрав чинності за загальним правилом після підписання (якщо сторони не передбачили іншого в договорі), самостійно реєструє таке право. Судом встановлено, що право оренди зареєстровано за новим орендарем третьою особою на підставі договору відчуження (продажу) права оренди від 01.01.2025 вже після липня 2025 року, тобто після ініціювання позивачами процедури розірвання договорів оренди із орендарем, з яким у них сформовані договірні відносини. У цей час додаткових угод з ТОВ «Наука-незалежна експертиза якості» позивачі не укладали. Відносини оренди виникли на підставі двостороннього договору із ТОВ "Гетьманське", до якого і заявлено позов, а тому ТОВ «Гетьманське» є належним відповідачем у справі, оскільки позивачі як підставу розірвання договору оренди обрали невиконання орендарем обов`язків за двостороннім договором за 2023,2024 роки, тобто до договору «відчуження права». При цьому у згадуваному договорі «тимчасового відчуження права» (на один рік) не сформовані та фактично відсутні положення щодо існуючої заборгованості із орендної плати, яка виникла та існувала до 2025 року, тобто від дати укладення згадуваного договору передавалося право користування землею від першого орендаря, а тягар відповідальності за невиконані обов`язки у чинних договірних відносинах несе ТОВ «Гетьманське», у тому числі, приймаючи негативні наслідки такого невиконання. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом додаткових угод вбачається, що орендна плата вноситься у грошовій формі за повний рік оренди. Розмір орендної плати після запровадження воєнного стану сторонами не переглядався. Як вбачається із заяви, на заявлений позивачами позов вплинуло те, що вони своєчасно не отримали від відповідача те, на що очікували як орендодавець, хоча мали право на отримання орендної плати в узгоджені сторонами строки. Обставини, визнані сторонами доведенню не підлягають. Відповідач підтвердив, що оплата орендної плати за 2023,2024 роки не проведена. Права та обов`язки орендодавця та орендаря встановлені статтями 24 та 25 Закону України «Про оренду землі». Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Пунктом «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України (далі ЗК України) однією із підстав припинення права користування земельною ділянкою передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї сторони у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди земельної ділянки з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом враховується, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Наведене відображено у висновках, сформованих у Постанові Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 09.11.2021 у справі № 913/20/21). Отже, сам воєнний стан не є безумовною підставою для застосування норми частини шостої статті 762 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України). Згідно із ч. 1 ст. 628 вказаного Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ст. 652 цього Кодексу). Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відхиляючи доводи відповідача щодо неможливості виконання зобов`язання та використання орендованого майна у період воєнного стану, суд зазначає наступне. Торгово-промислова палата (ТПП) України у своєму листі від 28.02.2022 р. «…засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Однак, ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор (або ж обставини непереборної сили) - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Стаття 617 Цивільного кодексу України звільняє від відповідальності за порушення зобов`язань, якщо воно стало саме наслідком форс-мажору. Сама по собі війна не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Війна, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія чи фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання. 13 травня 2022 року ТПП України опублікувала на своєму сайті роз`яснення, що сторона, яка порушила свої зобов`язання у період дії форс-мажорних обставин, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014, за кожним зобов`язанням окремо. Такого сертифіката відповідач не отримував, а лише посилається на те, що вчинив спробу врегулювати питання і звернувся до Головного управління Державної служби України із надзвичайних ситуацій у Чернігівській області. Установлений порядок Регламентом ТПП України від 18.12.2014 не може замінювати іншими заходами, як носили інформативний характер і не є підставою для звільнення від сплати орендної плати за неповернуте нерухоме майно. Згідно із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду 16.07.2019 року у справі № 917/1053/18 та від 09.11.2021 року у справі № 913/20/21, де, вказується, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Відповідачем не було надано до суду доказів повідомлення позивачів про неможливість виконувати зобов`язання за цими Договорами унаслідок дії обставин непереборної сили. Також, відповідачем не надано відповідних документів Торгово-промислової палати України щодо виникнення обставин непереборної сили та унеможливлення виконання саме зобов`язання за укладеним сторонами Договором внаслідок непереборної сили. У матеріалах справи відсутні докази засвідчення Торгово-промисловою палатою України для відповідача за його зверненням введення воєнного стану, як форс-мажорної обставини, що об`єктивно унеможливлює виконання зобов`язань за договором, шляхом видачі відповідного сертифіката. Про попит на землю, у тому числі і на територіях, що знаходяться у безпосередній близькості із Державним кордоном свідчить і те, що інші Товариства готові витрачати кошти і купувати права оренди у орендарів. Крім того, на цій території діють кілька орендарів, які не припинили своє господарювання в часи війни і ефективно господарюють на землі, у тому числі сплачують орендну плату, що серед іншого також відображено у довідках про виплачені позивачам доходи у виді орендної плати, зокрема від СТОВ «Прикордонне». Тож підставою розірвання оспорюваних договорів оренди землі є пункт «д» частини першої статті 141 ЗК України, а саме: систематична, тобто неодноразова (два випадки), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма у такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби, оскільки вона передбачає саме додаткову (до основної) підставу для розірвання договору оренди землі. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала під час укладення договору. Порушення договору на предмет істотності суд оцінює винятково за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни чи розірвання договору. У кожному конкретному випадку істотність порушення договору потрібно оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон визначає за допомогою іншої оціночної категорії - «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала під час укладення договору». Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданих цим порушенням втрат, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Йдеться не лише про грошовий вираз зазначених втрат, зокрема й збитків, але й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Співвідношення завданих порушенням договору втрат із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2021 року у справі № 910/2861/18 та від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17, у яких зазначено, що для застосування частини другої статті 651 ЦК України суд має встановити не лише факт порушення договору, але й завдання цим порушенням шкоди (яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди), її розмір, а також те, чи дійсно істотною є різниця між тим, на що мала право розраховувати потерпіла сторона, укладаючи договір, і тим, що насправді вона змогла отримати. Такий же висновок підтвердив Верховний суд у постанові ВП ВС від 20.11.2024 № 918/391/23 (12-19гс24): Таким чином, позов підлягає задоволенню в частині розірвання договорів оренди землі. Суд відмічає, що відчужене право не може бути більше за саме право. Додаткових угод із третьою особою позивачами не укладалося, про договір між Товариствами позивачі дізналися у процесі розгляду справи. До того ж відчужене право є похідним від первинного. Обов`язки у 2023-2024 були у ТОВ "Гетьманське" перед позивачами і мають бути ним виконані. Тому ТОВ "Гетьманське" обрано позивачами як відповідача правомірно. Судом установлено, що договір відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок, за яким ТОВ «Наука незалежна експертиза якості» придбало право оренди належних позивачам земельних ділянок, датований 01 січня 2025 року щодо набувача ТОВ «Наука незалежна експертиза якості». Водночас, товариству «Наука-незалежна експертиза якості» ТОВ «Гетьманське» передало право оренди строком на 01 рік (п.5.1 Договору), а вимоги розв`язані судом вже після завершення такого строку і стосуються невиконаних зобов`язань ТОВ «Гетьманське» за 2023-2024 роки, при цьому у договорі відсутні положення про те, що, заборгованість ТОВ «Гетьманське» перед позивачами щодо невиплати орендної плати перейшло до ТОВ «Наука-незалежна експертиза якості». Суд наголошує, що у межах загального строку оренди (до 2029 року) усіх земельних ділянок (предмету спору) та на момент розв`язання позовних вимог не скасовані договірні відносини саме між позивачами і відповідачем, а право ТОВ «Наука незалежна експертиза якості» є строковим, тимчасовим і визначено на 1 рік. Щодо припинення права оренди, то суд враховує, що таке право могло б бути припиненим шляхом виключення запису із Державного реєстру речових прав, однак запис зроблено новий з посиланням на договори відчуження. Належним способом захисту прав орендодавця, який вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди ТОВ "НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ". До ТОВ "НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ", яке б перебувало у статусі відповідача, позивачем вимог не заявлено. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути сплачений у справі судовий збір. Суд відмовив тільки в частині вимог про припинення речового і така вимога окремо судовим збором не оплачена.

Outcome: partial