Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «Сенс БАНК» (м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100 ЄДРПОУ 23494714) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( [ADDRESS] ) про виселення, зняття з реєстрації. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Так, відповідно до п. 1 Передавального акта від 15.10.2019 року, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «АЛЬФА_БАНК». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» а саме з 15.10.2019 року. Згідно ч. 1 ст. 104 ЦК України, «Юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників». Тобто, станом на дату подачі позову АТ «Альфа-Банк» є правонаступником прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк». 12.08.2022 року Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа- Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30.11.2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». Так, Позивачу належить на праві приватної власності - трикімнатна квартира, загальною площею 78,8 кв. м., жилою площею 41,6 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі по тексту - квартира). За Позивачем таке право було зареєстроване відповідно до договору іпотеки. 20.03.2008 року між Позивачем та [PERSON] було укладено договір кредиту № 410/39/08-Пі, відповідно до якого, Банк надає у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 108 900,00 дол. США. В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 410/39/08-Пі, [PERSON] , [PERSON] , як «Іпотекодавець» передав в іпотеку: трикімнатна квартира, загальною площею 78,8 кв. м., жилою площею 41,6 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] не належним чином виконував взяті на себе зобов`язання по кредитному договору - АТ «УКРСОЦБАНК» звернув стягнення на квартиру Іпотекодавця на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» (п 4.5.3. Іпотечного договору) та звернувся з відповідною заявою до державного реєстратора. Правовою підставою для реєстрації права власності АТ «Сенс Банк» на нерухоме майно, є відповідне застереження в п. п. 4.5.3. Договору іпотеки від 20.03.2008 року, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Приватний нотаріус Юдін Максим Анатолійович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37158392 від 01.07.2020 року. Вказане підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (додається). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.01.2024 р., було зареєстровано право власності за АТ «Альфа-Банк», а саме на: трикімнатна квартира, загальною площею 78,8 кв. м., жилою площею 41,6 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (Витяг додається). Таким чином, законним власником квартири за адресою: [ADDRESS] є АТ «Альфа Банк». Втративши право власності на квартиру, Відповідач втратив відповідно до ст. 317 ЦК України право користування. Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, в квартирі яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] - власником якої є АТ «Альфа Банк»., зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Позивач звертався до Відповідачів з вимогою звільнити житлове приміщення, намагався врегулювати питання в досудовому порядку, зокрема, було надіслано вимогу про усунення порушень та про добровільне звільнення житлового приміщення/виселення. Проте, незважаючи на відсутність будь-яких правових підстав для проживання у квартирі, колишній власник, продовжує користуватися ним та відмовляється добровільно виселятися. Такі дії Відповідача створюють перешкоди у здійснені законних прав власника, який не може вільно користуватись та розпоряджатися нерухомим майном. Таким чином, подальше проживання Відповідачів в квартирі, що належить на праві власності АТ «Сенс Банк», та відмова добровільно звільнити помешкання, перешкоджає власнику користуватися та розпоряджатися нерухомим майном на свій розсуд, внаслідок чого порушуються законні права та інтереси АТ «Сенс Банк». З огляду на вище викладене позивач просить суд: Виселити громадян: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з - трикімнатна квартира, загальною площею 78,8 кв. м., жилою площею 41,6 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зняти з реєстраційного обліку громадян: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з - трикімнатна квартира, загальною площею 78,8 кв. м., жилою площею 41,6 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати покласти на Відповідачів на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк», 03150, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100, МФО 300346, код ЄДРПОУ 23494714, п/р № [NUMBER] . Ухвалою суду від 14 серпня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Під час підготовчого розгляду справи представник позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк» Пересунько С.С. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачі до підготовчого розгляду справи не з`явились, всі учасники справи повідомлялись належним чином через повідомлені і доступні суду засоби зв`язку. будь яких заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Про час і місце розгляду справи всі учасники справи повідомлялись належним чином через повідомлені і доступні суду засоби зв`язку відповідно: поштою, електронною поштою, SMS, а також інформація про рух справи розміщується на офіційному сайті суду і є загальнодоступною. До судового розгляду справи представник позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк» Пересунько С.С. не з`явився, на адресу суду подано заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, будь яких заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. З урахуванням ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд у судовому засіданні встановив наступне. 20.03.2008 року між Акціонерно - комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 410/39/08-Пі, відповідно до якого, Банк надає на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 108 900,00 дол. США, зі сплатою 13,5 процентів річних та комісій, в розмірі та в порядку визначених в Додатку №1 до цього Договору,погашення кредиту буде здійснюватися до 10 числа (включно) кожного місяця, починаючи з квітня 2008 року (останній платіж березень 2018 року) та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 19.03.2018 року. В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 410/39/08-Пі, [PERSON] , [PERSON] , як «Іпотекодавець» передав в іпотеку: трикімнатна квартира, загальною площею 78,8 кв. м., жилою площею 41,6 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві власності заставною вартістю 808000,00 гривень, що за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього Договору Є(за 100 доларів США -505,00 грн.) еквівалентно сумі 160000,00 доларів США. 20.03.2008 року між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір №08/І-39, посвідчений приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. та зареєстрований в реєстрі № 1248. Відповідно до п.1.1. Іпотекодавці передають в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Першим іпотекодавцем, зобов`язань перед Іпотекодержателем за Договором кредиту 410/39/08-Пі (чотириста десять дріб тридцять дев`ять дріб нуль вісім дефіс літера „ГГ та „і") укладеним між Сторонами від 20 (двадцятого) березня 2008 (дві тисячі восьмого) року, а також зобов`язань Іпотекодавиів за цим Договором, нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 78,8 (сімдесят вісім цілих вісім десятих) квадратних метра, жилою площею 41,6 (сорок один цілих та шість десятих) квадратних метра, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , (надалі за текстом - Предмет іпотеки). П.п. 1.2. договору Вартість Предмету іпотеки за згодою Сторін становить 808000,00 гривень (вісімсот вісім тисяч гривень 00 копійок), що за визначеним на день укладання цього Договору Національним банком України курсом (1 долар США = 5,05 гривень) складає еквівалент 160000,00 доларів США (сто шістдесят тисяч доларів США 00 Центів). П.п.1.3. договору вартість Предмету іпотеки, відповідно до довідки-характеристики № 1317809 виданої 25 лютого 2008 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, становить 49130,12 (сорок дев`ять тисяч сто тридцять гривень 12 копійок) гривень. П.п.1.4. договору зміст та розмір Основного зобов`язання, строк і порядок його виконання. п.п.1.4.1. повернення Іпотекодавцем Кредиту за Договором кредиту в сумі 108900,00 (сто вісім тисяч дев`ятсот) доларів США, з наступним порядком повернення суми кредиту до 10-го числа кожного місяцяз кінцевим терміном повернення заборгованості до 19.03.2018 року. Відповідно до п. 1.4.2 сплата процентів за користування кредитом за договором в розмірі 13,5 процентів річних та комісій у розмірі , в строк та в порядку, що визначені договорами, якими обумовлене основне зобов`язання. 10 червня 2009 року між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] , [PERSON] (майновий поручитель [PERSON] ) укладено Договір про внесення змін №1 Договору кредиту №410/39/08-Пі від 20 березня 2008 року про наступне: Сторони дійшли згоди встановити загальний термін кредитування 180 місяців та змінити графік погашення основного боргу, який станом на 20 травня 2009 року становить 96202 доларів США зі сплатою 15 відсотків з 20 жовтня 2008 року та в зв`язку із цим з 10 червня 2009 року встановлено наступний графік погашення заборгованості… з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 19 березня 2023 року, на умовах визначених цим Договором. 10 червня 2009 року між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] , [PERSON] (майновий поручитель [PERSON] ) укладено Договір про внесення змін до іпотечного договору №08/І-39 посвідченого 20 березня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1247. У зв`язку зі внесенням змін до договору кредиту, сторони домовилися викласти пп.1.4.1. та пп.1.4.2. пункту 1.4 статті 1Іпотечного договору в наступній редакції: « 1.4.1. Повернення кредиту за Договором кредиту в сумі 108900 доларів США з порядком повернення заборгованості за кредитом, який визначений Договором кредиту, та з кінцевим терміном погашення кредиту до 19 березня 2023 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених Договорами, якими обумовлене Основне зобов`язання та/або чинним законодавством України; 1.4.2 сплата процентів за користування кредитом у розмірі 15 % процентів річних та комісій, у розмірі, в троки та в порядку, що визначені Договорами, якими обумовлене основне Зобов`язання». Інші умови Іпотечного договору залишаються без змін і сторони підтверджують за ними свої зобов`язання. Даний договір посвідчений 10 червня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1491. 19 листопада 2012 року між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] , [PERSON] (майновий поручитель [PERSON] ) укладено Договір про внесення змін до іпотечного договору №08/І-39 посвідченого 20 березня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1247. Сторони дійшли згоди викласти положення підпункту 1.4.1. та підпункту 1.4.2. Договору в наступній редакції: «1.4.1. повернення кредиту в розмірі 971383,06 гривень не пізніше 18 листопада 2032 року з порядком погашення згідно Договору кредиту, а також дострокового погашення у випадках, передбачених Договором кредиту». «1.4.2 сплата процентів за користування Кредитом з 19.11.2012 року по 31.10.2022 року у розмірі 9,9% процентів річних, а з 01.11.2022 року в розмірі величина якого розраховується в порядку передбаченому Договором Кредиту». Договір про внесення змін набирає чинності з моменту його підписання і є невід`ємною частиною договору. Сторони домовились, що всі інші умови Іпотечного договору, які не суперечать положенням цього Договору про внесення змін, залишаються без змін. Даний договір посвідчений 19 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрований в реєстрі за № 10041. Відповідно до Витягу № 38839052 від 19.11.2012 про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек (реєстрація змін) приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. внесено відомості про зміні обтяження. 19 листопада 2012 року між Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір про внесення змін №3 до Договору кредиту №410/39/08-Пі від 20 березня 2008 року про наступне: П.п.1.1. змінити валюту Кредиту, та перевести суму Кредиту 94972 доларів США 08 центів разом із нарахованими процентами в сумі 21361 доларів США 22 центів в гривню за курсом 8,35 гривень за 1 долар США, що станом на дату укладення цього Договору про внесення змін загалом становить 971383,06 гривень. Зміна валюти Кредиту здійснюється шляхом рефінансування наявної на дату укладення цього договору про внесення змін за Договором кредиту; П.п.1.2. встановити максимальний ліміт кредитування на рефінансування наявної на дату укладення цього Договору про внесення змін заборгованості за Договором кредиту (окрім нарахованих пені та штрафів) в сумі 971383,06 гривень.; П.п.1.3. Таким чином, в результаті здійснення рефінансування заборгованості за Договором кредиту (окрім нарахованих пені та тарифів) з дати укладення цього Договору про внесення змін: Заборгованість за Кредитним договором складає 971383,06 гривень; Заборгованість за процентами за користування Кредитом, нарахованими на дату укладення цього Договору про внесення змін, вважається погашеною; П.п.1.4. Погашення зазначеної в п.1.3 цього Договору про внесення змін заборгованості за кредитом здійснюватиметься згідно з графіком, який є Додатком 1 до цього договору про внесення змін шляхом договірного списання коштів в сумі чергового належного до погашення платежу за Кредитом з поточного рахунку Позичальника № [NUMBER] в гривні, відкритого у Кредитора, в наступному порядку: до 10 числа (включно) кожного місяця, починаючи з грудня 2012 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості з Кредитом до 18 листопада 2032 року ( включно) на умовах визначених Договором кредиту з урахуванням положень цього Договору про внесення змін. П.п.1.5 Сторони домовились встановити процентну ставку за користування Кредитом в наступному розмірі: П.п.1.5.1. Починаючи з дати укладення цього Договору про внесення змін до 31.10.2022 р. (включно) та її загальний розмір визначається як сума Базової процентної ставки кредитування та Маржі в розмірі 1% процент річних. В зв`язку з цим, починаючи з 01.11.2022 р. загальний розмір процентної ставки за користування кредитом переглядатиметься та встановлюватиметься Кредитом щорічно 01.11 без укладення відповідного договору про внесення змін до Договору кредиту між Сторонами. При зміні розміру Базової процентної ставки кредитування Національним банком України протягом поточного річного періоду користування Кредитом, розмір процентної ставки за користування Кредитом зміні не підлягає до завершення поточного періоду користування Кредитом. Про зміну процентної ставки за користування Кредитом Кредитор письмово повідомляє Позичальника. Поручителя та інших зобов`язаних за Договором кредиту осіб не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова процентна ставка. П.п.1.5.2.2. Мінімальний можливий розмір плаваючої процентної ставки за користування Кредитом встановлюється в розмірі не менше ніж 9,9% процентів річних та застосовується у разі, якщо розмір процентної ставки, зазначеної в цьому пункті Договору про внесення змін. П.п.1.5.2.3. Максимальний можливий розмір плаваючої процентної ставки за користування Кредитом встановлюється в розмірі не більше, ніж 27 % процентів річних та застосовується у разі, якщо розмір процентної ставки за користування Кредитом, що застосовується Кредитором в наступному черговому періоді перевищуватиме розмір процентної ставки, зазначеної в цьому пункті Договору про внесення змін. П.п.1.6 Сплата строкових (поточних) процентів за користування Кредитом, що нараховуються з 19.11.2012 р., здійснюється в загальному порядку, передбаченому Договором кредиту, шляхом договірного списання Кредитом грошових коштів у сумі нарахованих процентів з поточного рахунку Позичальника № [NUMBER] в гривні. П.2 Інші умови Договору кредиту залишаються незмінними і діють в частині, що не суперечить даному Договору про внесення змін, при цьому сторони підтверджують за ними свої зобов`язання. Додатком №1 до Договору про внесення змін №3 до Договору кредиту №410/39/08-Пі від 20 березня 2008 року встановлено графік погашення кредиту. Відповідно до п. 1 Передавального акта від 15.10.2019 року, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «АЛЬФА_БАНК». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» а саме з 15.10.2019 року. 12.08.2022 року Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа- Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30.11.2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається яз матеріалів справи, згідно Витягу №130524850 від 07.05.2025 року з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, в квартирі яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] - власником якої є АТ «Альфа Банк»., зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Матеріали справи містять звернення позивача до відповідачів з вимогою звільнення житлового приміщення/виселення. Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Згідно з положенням частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до вимог частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду. Таким чином, частина друга статті 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою цього жилого приміщення. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК УРСР. За змістом цих норм особам, яких виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, а за інших обставин є підстава для відмови у задоволенні позову про виселення. При виселенні в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення. Аналогічні висновки висловлені у постановах Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справах № 6-1449цс15, № 6-2947цс15, 25 листопада 2015 року у справі № 6-1061цс15, 16 грудня 2015 року у справі № 6-1469цс15 та 10 лютого 2016 року у справі № 6-2830цс15, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2021 року у справі №310/2950/18, постанові Верховного Суду від 02 вересня 2021 року у справі №345/2518/19. Конституційний Суд України, зокрема у своєму рішенні N 7-рп/2013 від 11.07.2013 року, зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Цей висновок узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 9 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Споживач - фізична особа, яка отримала кредит у іноземній валюті, не має впливу на здешевлення гривні, коливання валютного курсу, проте саме держава зобов`язана забезпечувати як дотримання прав усіх суб`єктів, так і баланс прав, у тому числі і прав кредитодавця та позичальника у кредитних правовідносинах. З цією метою держава цілеспрямовано вносила законодавчі обмеження, направлені на захист прав громадян України, щодо виселення, які пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитами, наданими в іноземній валюті та забезпеченими іпотекою, зокрема шляхом внесення змін у ст. 109 ЖК України. Невиконання відповідачем зобов`язань за кредитом, який був отриманий ним в іноземній валюті, стало підставою для реєстрації права власності на іпотечне майно за банком - іпотекодержателем і як наслідок пред`явлення банком позову про виселення відповідачів з неповнолітніми дітьми із житла. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які, у свою чергу мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним законній меті. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. У рішенні від 07 липня 2011 року у справі «Сєрков проти України» (заява № 39766/05), яке набуло статусу остаточного 07 жовтня 2011 року, ЄСПЛ зазначив, що пункт 2 статті 1 Першого протоколу до Конвенції визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом уведення в дію «законів». Таким законом, на переконання суду, є стаття 109 ЖК УРСР, яка закріплює правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Крім того, пунктом 5-2 Прикінцевих положень Закону України «Про іпотеку» передбачено, що, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону. За таких обставин, у задоволенні позову в частині виселення відповідачів слід відмовити. Щодо позовної вимоги про зняття відповідачів з реєстраційного обліку суд вважає за необхідне відмітити, що згідно зі статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Функції реєстрації та зняття з реєстрації фізичних осіб покладено виключно на органи реєстрації. При відмові відповідача знятися з реєстрації добровільно, його зняття з реєстрації можливе за остаточного рішення суду. Питання зняття з реєстрації вирішується спеціально уповноваженим органом і не входить до компетенції суду, тобто, рішення суду є лише підставою для зняття з реєстрації. Зважаючи на те, що позовна вимога про зняття з реєстраційного обліку відповідачів є похідною від позовної вимоги про їх виселення, у задоволенні якої судом відмовлено, суд вважає, що правові підстави для зняття з реєстрації місця проживання відповідачів відсутні. Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. У зв`язку з відмовою у позові в повному обсязі витрати, пов`язані зі сплатою судового збору слід покласти за правилами статті 141 ЦПК України на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed