Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

03.09.2025 року до Кіцманського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява представника позивача АТ КБ «Приват Банк» Т.М.Бацей до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Вказує на те, що АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 17.04.2008 року уклали кредитний договір CVRSGA00000024. Згідно договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати Відповідачу-1 кредит у розмірі 910.00 (Долар США) на термін до 17.04.2028 р., а Відповідач-1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за даним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти у розмірі передбаченими умовами Кредитного договору. В порушення умов кредитного Договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач-1 свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. Заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06.04.2015 року у справі №718/525/15-ц позовні вимоги Банку до відповідачів задоволено у повному обсязі, яке набрало законної сили та не оскаржувалося, на даний час рішення не виконано, заборгованість не погашена. Таким чином, факт укладення Кредитного договору, Договору поруки, наявність та сума заборгованості відповідачів перед позивачем встановлено та підтверджується заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04.04.2015 року у справі №718/525/15-ц та не потребує доказування. Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України: Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Оскільки, з Відповідачів було стягнено заборгованість за кредитним договором, згідно рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06.04.2015 року, то основна сума заборгованості за даним договором за період: з 02.04.2017 до 23.02.2022 становить 25 810,51 доларів США, то період прострочення грошового зобов`язання становить 1789 днів (з 02.04.2017 до 23.02.2022). Відповідач має заборгованість у розмірі 3793,08 (Долар США) 3 % річних від простроченої суми. Розрахунок суми заборгованості додається. В забезпечення виконання зобов`язання за Договором CVRSGA00000024 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та нижче вказаними фізичними особами було укладено: - Договір поруки, укладеним з поручителем [PERSON] (надалі - Відповідач-2) в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором Відповідача-1. Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 Цивільного кодеску України, боржник поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. З врахуванням наведеного позивач просить: стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 3793,08 (Долар США), що за курсом 41,3722 станом на 02.09.2025 складає 156928,06 грн. за кредитним договором № CVRSGA00000024 від 17.04.2008 року, яка складається з суми 3 % річних згідно ст..625 ЦК України за невиконання простроченого грошового зобов`язання; стягнути солідарно з відповідачів судові витрати. Відповідачі відзиву на позовну заяву не подали. Ухвалою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16.09.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, на підставі ст.274 ЦПК України, судове засідання призначено на 20.10.2025 (а.с.67), яке відкладено на 28.11.2025. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 28.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.01.2026 (а.с.74), яке відкладено на 03.02.2026 у зв`язку із неявкою відповідачів. У судове засідання 03.02.2026 учасники не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача адвокат Бацей Т.М. 03.02.2026 скерувала заяву на адресу суду про підтримання позовних вимог у повному обсязі. Просить справу розглядати за відсутності сторони позивача. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. (а.с.82) Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, зокрема шляхом направлення повістки за місцем їх проживання та розміщення оголошення про їх виклик на офіційному сайті суду, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідачів, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 17.04.2008 року уклали кредитний договір CVRSGA00000024, згідно якого АТ КБ «ПриватБанк» видав відповідачу кредит у розмірі 910.00 (Долар США) на термін до 17.04.2028 р., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.(а.с.12-18) В порушення умов кредитного Договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, [PERSON] свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. В забезпечення виконання зобов`язання за Договором № CVRSGA00000024 від 17.04.2008 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено Договір поруки.(а.с.19) Заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06.04.2015 року у справі 718/525/15-ц позовні вимоги було задоволено позовні вимоги «ПриватБанк» та стягнуто з солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № CVRSGA00000024 від 17.04.2008 року, в сумі 25810,51 доларів США, що за курсом 15,77 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.01.2015 р. , складає 407031,74 грн..Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ,407,03 грн судового збору за подання позовної заяви. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Згідно правової позицією викладеної Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 8 листопада 2019 року в справі № 127/15672/16-ц, аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Згідно розрахунку позивача сума заборгованості за даним договором за період: з 02.04.2017 до 23.02.2022 становить 25 810,51 доларів США, то період прострочення грошового зобов`язання становить 1789 днів (з 02.04.2017 до 23.02.2022), тому заборгованість складає 3793,08 (Долар США) 3 % річних від простроченої суми. При цьому суд виходить з приписів ч.1, 5 ст.81 ЦПК України та враховує, що відповідачі не надали суду доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростували наданий позивачем розрахунок. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що надані позивачем докази є обґрунтованими, а тому приходить до висновку, що позовні вимог підлягають задоволенню і з відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивача 3 % річних від простроченої суми за кредитним договором № CVRSGA00000024 від 17.04.2008 року за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 року в розмірі 3793,08 доларів США (що еквівалентно за курсом НБУ станом на 02.09.2025 року 41,3722 грн. за 1 долар США грн.). Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача судовий збір 3003,78 грн., по 1501,89 грн. з кожного відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved