Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог 23.09.2025 до суду надійшов позов, в якому позивач просить стягнути з відповідача на його користь 201964,40 грн заборгованості по пенсійним виплатам, які належать йому, як спадкоємцю, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позов обгрунтований тим, що він є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] . До складу спадщини входять нараховані, але не одержані за життя спадкодавцем кошти в розмірі 201964,40 грн, присуджені відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14.02.2022, справа № 240/17790/21. [PERSON] зауважує, що рішення суду від 14.02.2022 не виконано, його батько [PERSON] за життя не отримав кошти, право на які в нього виникло на підставі судового рішення, а тому він, як спадкоємець за законом після смерті батька, має право на їх отримання. ІІ. Процедура та позиції сторін Згідно з ухвалою суду від 29.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження; витребувано у приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Житомисрької області Кушнерчук О.М. належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; витребувано зГоловного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відомості про суму грошових коштів, яка підлягала виплаті [PERSON] , згідно перерахунку, проведеного на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного судув справі № 240/17790/21 і яка була фактично виплачена (а.с. 18-19). 09.10.2025 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні за безпідставністю (а.с. 26-29). Заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених судом зобов`язань з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. У відзиві на позовну заяву викладено нормативне врегулювання питань виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган. Представник відповідача посилається на те, що виплата донарахованої суми, яка перевищує бюджетні призначення на відповідний рік, може бути здійснена виключно за наявності відповідного фінансування з державного бюджету України. Сторона звертає увагу на передбачені вимогами Бюджетного кодексу України умови порушення бюджетного законодавства, якими, зокрема, є здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень. Посилається на те, що з 01.01.2013 року набув чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», яким передбачено порядок виконання рішень суду про стягнення коштів, де боржником є державний орган, шляхом списання Державною казначейською службою України в межах бюджетних призначень коштів з рахунків такого державного органу, саме органом ДВС в порядку виконання повинно вирішуватись питання внесення даних про судове рішення до реєстру рішень, виконання яких гарантується державою. Представник відповідача вказує також на те, що з 01.04.2021 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги», якою внесено зміни до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596. Постановою одночасно внесено зміни до підпункту 4 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року № 280, відповідно до яких Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплат пенсій. У відзиві на позовну заяву зазначено, що покладений судом обов`язок вчинити дії щодо перерахунку і виплати коштів у справі №24/17790/21, які передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виконаний відповідачем у повному обсязі в порядку, встановленому судовим рішенням та в межах повноважень, покладених на управління фонду. Частиною 2 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що виконавчі документи про стягнення коштів, боржником за якими є територіальний орган фонду, тобто державний орган, пред`являються на примусове виконання виключно до Державної казначейської служби, та відповідні рішення виконуються в порядку черговості. Відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на ст. 1219 ЦК України і вказує, що не допускається правонаступництво у правовідносинах щодо виплати пенсії, яка не входить до складу спадщини. Крім того, представник [PERSON] у відзиві на позовну заяву просив залучити до участі в справі в якості третьої особи Міністерство соціальної політики України. Відповідно до ухвали суду від 27.10.2025 представнику Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовлено у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Міністерства соціальної політики України. 25.11.2025 на виконання вимог ухвали суду від 29.09.2025 з Овруцької державної нотаріальної контори надійшланалежним чином засвідчена копія спадкової справи, заведена після смерті [PERSON] (а.с. 43-70). 22.12.2025 у справі закрито підготовче судове засідання, розгляд справи призначений по суті. В судове засідання 02.02.2026 сторони не з`явились. [PERSON] в позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі (а.с. 2). У відзиві на позовну заяву представник відповідача Антонович О. просить розгляд справи проводити без його участі За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ст.ст. 244, 259 ЦПК України в судовому засіданні 02.02.2026 суд прейшов до стадії ухвалення судового рішення. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження Судом встановлено, що згідно з рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14.02.2022, ухваленого в справі №240/17790/21, визнано протиправною бездіяльність та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити нарахування та виплату [PERSON] з 09.07.2021 підвищення до пенсії, передбачене статтею 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, вставноленим законом про Державний бюджет України на відповідний рік (а.с. 10-12). В матеріалах справи відсутні відомості про виконання судового рішення. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується змістом копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). З матеріалів спадкової справи №121/2023, яка надійшла від приватного нотаріуса Кушнірчук О.М. вбачається, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , який прийняв спадщину (а.с. 43-70). Листом від 16.09.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило [PERSON] на його звернення від 13.08.2025, що на підставі рішення суду проведений перерахунок пенсії, яка підлягала виплаті [PERSON] за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 у справі №240/17790/21, сума до виплати становить 201964,40 грн (а.с. 13). ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню, оцінка та мотиви суду Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Матеріалами справи підтверджується, що позивач є сином [PERSON] , а відтак за правилами ст. 1261 ЦК України належить до першої черги спадкоємців за законом. За правилами ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно зі ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. За положеннями ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. [PERSON] у встановлений законом строк подав заяву про вступ в спадщину після смерті батька [PERSON] (а.с. 46). Отже, позивач, як єдиний спадкоємець за законом після смерті батька, оскільки сестра [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини за законом після смерті батька на користь її брата [PERSON] (позивача), а відтак має право на отримання нарахованої, але не отриманої останнім за життя пенсії. Не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1219 ЦК України, згідно з п. 4 ч. 1 якої не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом, оскільки відповідно до положень цієї статті припиняється право на отримання пенсії, яку отримує спадкоємець, а до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 1227 ЦК України, норми ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і предметом спору є право на пенсію, яка була нарахована, але не отримана пенсіонером ще за її життя. Невиконання рішення суду, яке набрало законної сили за життя спадкодавця, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити нарахування та виплату спадкодавцю підвищення до пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. Такий правовий висновок викладений в постанові Касаційного Цивільного Суду в складі Верховного Суду від 05.01.2024 року у справі № 295/4158/23. Отже, суд вважає, що право позивача на отримання недоотриманої пенсії після смерті батька відповідачем порушено і підлягає судовому захисту, у позивача відсутня інша можливість захистити порушене право. Не заслуговують на увагу посилання представника відповідача на норми Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», оскільки порядок виконання судового рішення, боржником за яким є державний орган, не є тотожним з порядком розгляду справи в суді у разі, якщо вимоги заявлені до відповідача, яким є державний орган. Відповідач допускає невірне тлумачення правових норм, ототожнюючи склад учасників судового провадження, особу, яка повинна відповідати за позовом, тобто особу, яка допустила порушення прав позивача, та порядок виконання судових рішень, які підпадають під сферу регулювання норм Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», згідно з якими врегульовується вже порядок виконання судових рішень, боржником за яким є державний орган, який допустив порушення прав позивача, а відтак залучення до участі в справі відповідного органу казначейської служби не є необхідним. Зазначені вище положення підлягають застосуванню виключно на стадії виконання ухваленого судового рішення, яке набрало законної сили, і жодним чином не визначають склад учасників судового провадження. Доводи представника відповідача про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не наділене повноваженнями щодо виплати пенсій, фінансування яких здійснюється виключно Пенсійним фондом України, не відповідають вимогам нормативно-правових актів, спростовуються матеріалами справи, а відтак є неспроможними. Відповідно до вимог Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 22 грудня 2014 року № 28-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 21 грудня 2022 року № 28-2) саме на територіальні органи Пенсійного фонду України покладені обов`язки щодо здійснення нарахування (перерахунку) та виплати пенсій (пункт 4), а Пенсійний фонд України здійснює контроль за роботою його територіальних органів щодо призначення і виплат пенсій, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, що врегульовано нормами Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року № 280 (з подальшими змінами). Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області, саме цей державний орган здійснював нарахування та виплату йому пенсійних виплат, саме на нього був покладений обов`язок за судовим рішенням від 14.02.2022 в справі №240/17790/21 здійснити перерахунок і виплату [PERSON] невірно нарахованих пенсійних виплат, а відтак суд вважає, що вимоги позивач заявила до належного відповідача. Судом не встановлено, що виплату пенсії [PERSON] , а в подальшому і його спадкоємцям, повинен був здійснити Пенсійний фонд України. Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець після смерті [PERSON] , має право на отримання не виплачених пенсійних виплат на підставі положень ст. 1227 ЦК України, норм ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і саме відповідач відмовив позивачу у виплаті зазначених коштів. Доказів про те, що вимоги заявлені до неналежного відповідача представник не надав. Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що відмова у виплаті успадкованих позивачем коштів становить порушення її права на мирне володіння своїм майном, передбачене статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). Водночас ст. 1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах "Ван дер Мюсель проти Бельгії" та "Копеський проти Словаччини"). Особа може заявляти про порушення ст.1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права. "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копеський проти Словаччини"). А тому, зважаючи на принцип захисту легітимних очікувань особи та на один з загальновизнаних способів захисту прав особи в національному законодавстві України, який полягає в примусовому виконанні обов`язку в натурі, суд вважає, що зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виплатити на користь позивача в порядку спадкування недоотримані померлим [PERSON] пенсійні виплати є об`єктивним та обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача. Водночас, відсутність бюджетних коштів для виконання відповідачем свого зобов`язання не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 18.04.2018 р. у справі № 743/1216/17. Європейський Суд з прав людини у рішеннях проти України також вказував, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, зокрема у справі "Кечко проти України" від 08.11.2005 року. Щодо розміру пенсії, який підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 13 ЦПК України розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Зі змісту розрахунку суми, що підлягає виплаті [PERSON] по пенсійній справі 918130120985 на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 у справі №240/17790/21 за період з 28.11.2020 по 31.07.2022 щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, вбачається, що розмір недоотриманої пенсії складає 201964,40 грн (а.с. 31). Таким чином, на підставі досліджених доказів та встановлених обставин справи суд доходить висновку, що відповідач не виконав свій обов`язок з виплати позивачу коштів як спадкоємцеві після смерті батька, що призвело до порушення його майнових прав, а тому позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 201964,40 грн, розмір якої підтверджений належними доказами. V. Розподіл судових витрат На підставі статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 2019,54 грн.

Outcome: approved