Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості в якому просить суд стягнути з [PERSON] суму заборгованість за кредитним договором № 496407-КС-003 від 15.10.2024 року в сумі 27120 грн та судові витрати. В обґрунтування позову вказує, що 15.10.2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір № 496407-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Зазначає, що відповідно умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит у розмірі 8 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом та комісію у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору перерахувавши їх на відповідну банківську картку № [NUMBER] . Однак зазначає, що відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим у нього станом на 22.06.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 27120 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 8000 грн.; суми прострочених платежів по процентах 13 520 грн.; суми заборгованості по штрафам 4 000 грн ; суми прострочених платежів за комісією 1 600 грн. Оскільки на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просять проводити судове засідання без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на вебсайті суду, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило, а тому суд провів засідання без його участі. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідив матеріали справи на засадах змагальності та в межах позовних вимог та дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 15.10.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено кредитний договір №496407-КС-003, який підписаний електронним одноразовим ідентифікатором UA 3800 від 15.10.2024 року. Відповідно до п. 2.1 вказаного договору визначено, що кредитодавець надає позичальникові грошові кошти в розмірі 8 000, 00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом та комісію у порядку та на умовах, визначених договором. Пунктом 2.3 передбачено, що строк, на який надається кредит - 24 тижні. Згідно з п. 2.4. договору кредиту стандартна процентна ставка за кредитом в день 1% фіксована. Пунктом 2.5 зазначе но комісію за видачу кредиту 1600 грн. З візуальної форми послідовності дій клієнта [PERSON] та ТОВ «БІЗПОЗИКА» щодо укладення електронного договору про надання кредиту 496407-КС-003 від 15.10.2024 в інформаційно- телекомунікаційній системі товариства на сайті https://my.bizpozyka.com, вбачається послідовність дій товариства та клієнта в ІТС. В анкеті клієнта [PERSON] , сформованої у вигляді витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи, зазначні ідентифікуючи ознаки відповідача та інформація стосовно бажаного кредиту. Відповідно до довідки ТОВ «ПрофітГід» слідує, що 15.10.2024 на банківську картку № [NUMBER] перераховано кошти за договором №496407-КС-003 від 15.10.2024, в розмірі 8 000 грн. Як зазначено у наданому ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» розрахунку заборгованості за договором №496407-КС-003 за період кредитування з 15.10.2024 року до 22.06.2025 року, позичальник [PERSON] має заборгованість в розмірі 27120 грн., яка складається з: по кредиту 8000,00 грн; по процентах 13520 грн; за штрафи 4000 грн;за комісією 1 600,00 грн. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися нимидо інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Уразі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як передбачено частиною першою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. За положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином з матеріалів справи вбачається, що 15.10.2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 496407-КС-003 в електронному вигляді, який підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису ( № UA 3800). На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит шляхом перерахування на його банківський рахунок грошових коштів у розмірі 8 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,0 % за кожен день користування кредитом, строком на 24 тижні. На підтвердження здійснення переказу коштів відповідачу у розмірі 8 000 грн., позивач надав довідку про перерахування суми кредиту за допомогою сервісу ТОВ «ПрофітГід» на банківську картку № [NUMBER] . Зі змісту укладеного договору від 15.10.2024 року слідує, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором в тому числі щодо розміру відсотків, комісії та строків кредитування. Таким чином, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за кредитним договором від 15.10.2024 року виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у визначеному у кредитному договорі розмірі. Однак, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів та комісії за користування кредитними коштами не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. Враховуючи викладене з огляду не те, що умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконані, кредит не погашений, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості у розмірі 27120 грн., яка складається з: по кредиту 8000,00 грн; по процентах 13520 грн; за штрафи 4000 грн;за комісією 1 600,00 грн тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved