Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ВІН ФІНАНС» Романенко М.Е. звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.10.2018 ТОВ «ФК «Дінеро» укладено договір кредитної лінії № L8959097 з [PERSON] в інформаційно-телекомунікаційній системі. Первісний кредитор виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти. Відповідач умови договору не виконав у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 13858,03 грн., яка складається з наступного: 7500 грн. - за тілом кредиту, 1358 грн. - за відсотками за користування кредитом, 1250,03 грн. - штрафи, 3750 грн. - за комісіями. 06.11.2018 між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №06112018-00, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії № L8959097. 25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Посилаючись на викладені обставини, просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором L8959097 від 26.10.2018 у загальній сумі 20827,54 грн. та судові витрати. Ухвалою судді від 19.05.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 02.10.2025 витребувано докази у справі, а саме з АТ «Таскомбанк» наступну інформацію: чи є номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за рахунком, що належить [PERSON] , інформацію про перерахування на рахунок [PERSON] грошових коштів в сумі 7500 грн. через транзакцію 26.10.2018 - 2000 грн., 30.10.2018 - 5500 грн. Ухвалою суду від 26.11.2025 повторно витребувано докази у справі, а саме з АТ «Таскомбанк» аналогічну інформацію з уточненням особистих даних особи відповідача. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Відповідач [PERSON] повідомлявся належним чином, шляхом через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відзив на позовну заяву до суду не надійшов. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 26.10.2018 ТОВ «ФК «Дінеро» укладено договір кредитної лінії № L8959097 з [PERSON] в інформаційно-телекомунікаційній системі. Судом досліджено інформацію, яка надавалась споживачу до укладення договору (а.с.61-68), Загальні умови договору кредитної лінії (а.с.69-72). Згідно з випискою по договору № L8959097, розрахунком заборгованості, заборгованість склала 13858,03 грн. (а.с.25-27,58). 06.11.2018 між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №06112018-00, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії № L8959097 (а.с.30-32,33-53). 25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (а.с.55). Згідно з інформацією АТ «Таскомбанк» станом на 08.12.2025 відсутня інформація про [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), відповідно, рахунки в АТ «Таскомбанк» не відкривались, банківські платіжні картки не видавались. Зазначений в ухвалі номер телефону клієнтам не належить (а.с.124). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Згідно із ч. ч. 1, 2ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України). При цьому, на виконання вимог ч.1ст. 638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як встановлено у ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Суд, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку. Під час розгляду справи встановлено, що відповідачем у справі зазначений [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . Ухвалою суду від 02.10.2025 було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, та витребувано з АТ «Таскомбанк» інформацію щодо наявність рахунків у [PERSON] та його контактних даних. Як вбачається з листа АТ «Таскомбанк», який надійшов до суду 04.11.2025, на виконання ухвали суду, станом на 27.10.2025 зафіксовано інформацію про три фізичні особи із зазначеним прізвищем ім`ям та по-батькові. Зазначений в ухвалі номер мобільного телефону клієнтам банку не належить. У зв`язку з вищевикладеними обставинами, судом було уточнено ідентифікаційні дані відповідача, після чого ухвалою від 26.11.2025 повторно витребувано докази у справі з АТ «Таскомбанк». Між тим, з отриманої від банку інформації вбачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) рахунки не відкривались, банківські платіжні картки не видавались. Крім того з дослідженого кредитного договору не вбачається його підписання відповідачем [PERSON] , оскільки не зазначений одноразовий ідентифікатор. Таким чином дослідженими судом доказами не підтверджується факт укладення кредитного договору між ТОВ «ФК «Дінеро» та [PERSON] та отримання останнім кредитних коштів. На підставі вищевикладеного, позовна заява задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed