Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Селянського (фермерського) господарства «Стрілець», треті особи: [PERSON] , державний реєстратор виконавчого комітету Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позову посилається на те, що він є титульним володільцем (орендарем) двох земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, а саме: земельної ділянки площею 4,91 га, кадастровий номер 1222382500:02:002:1054 та земельної ділянки площею 5,85 га, кадастровий номер 1222382500:02:002:1055. Вказані земельні ділянки утворилися шляхом поділу первинної земельної ділянки з кадастровим номером 1222382500:02:002:0870, загальною площею 10,76 га, яка належала на праві приватної власності [PERSON] . 23 грудня 2013 року між власником земельної ділянки [PERSON] та позивачем було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 49 років. Цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 29 січня 2015 року на підставі цього договору державним реєстратором зареєстровано право оренди за позивачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер 18958976. Проте 15 жовтня 2018 року було нібито укладено договір про розірвання договору оренди земельної ділянки від 23.12.2013, на підставі якого державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію припинення речового права (індексний номер 44697255). Однак позивач не підписував ані договір про розірвання, ані будь-яких угод щодо припинення дії договору оренди. Жодні інші особи не були уповноважені позивачем на вчинення таких дій. У зв`язку з цим [PERSON] був змушений звернутися до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , а також фермерського господарства «Дніпровські Чорноземи» про визнання недійсним договору розірвання, скасування реєстраційних дій та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2023 року у справі №179/657/19 позовні вимоги [PERSON] були частково задоволені, зокрема: - скасовано реєстраційні дії щодо припинення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1222382500:02:002:0870, договір оренди від 23.12.2023 року визнано чинним; - витребувано з незаконного володіння ФГ «Дніпровські Чорноземи» на користь позивача земельну ділянку площею 10,76 га, що включає в себе сформовані у результаті поділу ділянки з кадастровими номерами: 1222382500:02:002:1054 (4,91 га), 1222382500:02:002:1055 (5,85 га). - скасовано записи щодо емфітевзису, зареєстрованого за ФГ «Дніпровські Чорноземи», як такого, що виник незаконно. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2025 року рішення суду першої інстанції залишено без змін, що свідчить про остаточність та набрання ним законної сили. Таким чином, суд підтвердив факт чинності договору оренди між [PERSON] та [PERSON] , та наявність у позивача речового права оренди земельної ділянки, навіть попри її поділ. Однак, незважаючи на рішення судів, земельні ділянки після припинення емфітевзису були передані новому користувачеві Селянському (фермерському) господарству «Стрілець» (ЄДРПОУ 30242216), яке наразі здійснює фактичне користування цими ділянками. Згідно з витягами з державного реєстру речових прав №426921553 та №426923531 від 14.02.2025, право оренди цих ділянок було зареєстровано за СФГ «Стрілець» на підставі договорів від 15.05.2023 строком до 15.05.2030 року. Таким чином, сформовані у результаті поділу ділянки були повторно передані в оренду вже іншому господарству, без врахування чинного договору оренди, який продовжує діяти на підставі рішення суду. Наголошує, що СФГ «Стрілець» не було стороною попереднього судового розгляду, рішення про витребування майна або скасування реєстраційних дій щодо них не ухвалювалося, однак обставини їх набуття повністю залежать від попередніх правочинів, визнаних судом недійсними. Фактичне користування земельними ділянками новим орендарем створює перешкоди позивачу в реалізації його законного речового права. Позивач не має можливості використовувати ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, не має доступу до землі, не може отримати урожай та зазнає економічних збитків. У зв`язку з цим позивач змушений повторно звернутися до суду з метою захисту свого порушеного права та витребування земельних ділянок з незаконного володіння СФГ «Стрілець», як особи, що не набула законного права користування земельними ділянками, обтяженими чинним договором оренди. Судове рішення по попередній справі №179/657/19 встановило юридичну дійсність договору оренди, а тому будь-які подальші угоди, укладені без врахування цього речового права, не породжують правових наслідків для позивача і не можуть позбавити його права користування земельними ділянками. На підставі наведених обставин позивач просить суд: 1. Витребувати з незаконного володіння Селянського (Фермерського) господарства «Стрілець» земельні ділянки: - земельну ділянку площею 4,91 га, кадастровий номер 1222382500:02:002:1054, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Жданівської сільської ради Магдалинівського району дніпропетровської області; - земельну ділянку площею 5,85 га, кадастровий номер 1222382500:02:002:1055, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області. 2. Скасувати реєстраційні дії та запис в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно №51999670 від 26.09.2023, вчинений Державним реєстратором Николаєвою Мариною Володимирівною, Виконавчий комітет Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, щодо реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1222382500:02:002:1054 за СФГ «Стрілець» 3. Скасувати реєстраційні дії та запис в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно №52000342 від 26.09.2023, вчинений Державним реєстратором Николаєвою Мариною Володимирівною, Виконавчий комітет Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, щодо реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1222382500:02:002:1055 за СФГ «Стрілець». 4. Стягнути з відповідача судовий збір. Ухвалою від 30.05.2025 позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Ухвалою від 16.06.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 05.08.2025 до суду надійшов відзив С(Ф)Г «Стрілець» на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що постанова Дніпровського апеляційного суду від 13.05.2025 у справі №179/657/19, якою залишено в силі рішення Магдалинівського районного суду, ухвалена без визнання недійсним спірного договору про розірвання договору оренди земельної ділянки від 15 жовтня 2018 року щодо розірвання договору оренди земельної ділянки площею 10,76 га з кадастровим №1222382500:02:002:0840, б/н від 23 грудня 2013 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , що призводить до неможливості виконання рішення суду про витребування земельної ділянки з чужого користування, та, як наслідок, поновлення прав позивача. Позивач, як первісний орендар, може заявити вимоги про витребування земельних ділянок у відповідача лише у тому разі, якщо він (первісний орендар) зареєстрував своє право оренди. Проте «витребування земельної ділянки» не є наслідком визнання недійсним договору оренди, на підставі якого було здійснено державну реєстрацію права оренди наступним орендарем. У разі укладення договору оренди земельної ділянки в період чинності попереднього договору оренди, даний договір оренди може бути визнано недійсним, однак за позовом у цій справі позивач заявив до відповідача лише вимогу про витребування земельних ділянок. Разом з цим, на час розгляду цієї справи Договір про розірвання договору оренди від 15.10.2018 та Договори оренди від 15.05.2023 не визнані недійсними, а тому позивач позбавлений права витребувати земельні ділянки у відповідача. Крім того, позивачем не було доведено факт незаконності користування відповідачем земельною ділянкою площею 10,76 га з кадастровим №1222382500:02:002:0870 (земельна ділянка площею 5,85 га, кадастровий номер 1222382500:02:002:1055 та земельна ділянка площею 4,91 га, кадастровий номер 1222382500:02:002:1054), що є однією з основних ознак для віндикації. Вказує на те, що добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №922/3537/17). Як вже зазначалось, з 15.05.2023 Селянське (фермерське) господарство «Стрілець» є добросовісним та належним користувачем відповідних земельних ділянок, а отже позовна заява підлягає залишенню без задоволення. 11.08.2025 позивач подав відповідь на відзив, в якому підтримав свою позицію та заперечує проти доводів представника відповідача. 21.10.2025 представник третьої особи, [PERSON] , адвокат Гук О.О. подав письмові пояснення, в яких зазначає, що позов [PERSON] про витребування майна є безпідставним, оскільки договір оренди між ним та [PERSON] припинено ще у 2018 році; нові договори оренди укладені законно з власником землі; добросовісність СФГ «Стрілець» підтверджується записом у Державному реєстрі речових прав; позивач обрав неналежний спосіб захисту віндикаційний позов застосовується лише до власника, а не до орендаря; відсутні підстави вважати користування ділянками незаконним. Ухвалою від 31.10.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника третьої особи про залучення до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] . Ухвалою від 13.11.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника та третьої особи [PERSON] про призначення у справі почеркознавчої експертизи. Ухвалою від 13.11.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник, адвокат Падашуля Є.Г. підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просили їх задовольнити. Представник відповідача та третьої особи [PERSON] , адвокат Гук О.О. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях, просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа державний реєстратор виконавчого комітету Сурсько-литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Николаєва М.В. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухав пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як передбачено ст.ст.12 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, так і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.89 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки площею 10,76 га, кадастровий номер 1222382500:02:002:0870 від 23.12.2013 р. б/н, строком дії на 49 років. Право оренди земельної ділянки було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію від 29.01.2015 року індексний номер 18958976 (т. 1 а. с. 10-19). У квітні 2019 року [PERSON] звернувся до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] та фермерського господарства «Дніпровські Чорноземи» про визнання договору недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2023 року у справі №179/657/19 частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , фермерського господарства «Дніпровські Чорноземи», треті особи: державний реєстратор Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області Грендач Тетяни Владиславівни, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Олійник Світлани Вікторівни про визнання договору недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння: - скасовано реєстраційну дію в Єдиному реєстрі речових право на нерухоме майно внесену державним реєстратором Чумаківської сільської ради, Дніпропетровського району Дніпропетровської області Грендач Тетяна Владиславівна, а саме припинення іншого речового права щодо розірвання договору оренди земельної ділянки з кадастровим № 1222382500:02:002:0870, б/н від 23.12.2013 р., між [PERSON] та [PERSON] , шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44697255 від 19.12.2018 р; - витребувано з незаконного володіння фермерського господарства «Дніпровські Чорноземи», код ЄДРПОУ 40171304, на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , земельну ділянку площею 10.76 га з кадастровим № 1222382500:02:002:0870 (земельна ділянка площею 5.85 га, кадастровий номер 1222382500:02:002:1055 та земельна ділянка площею 4.91 га, кадастровий номер - 1222382500:02:002:1054); - скасовано реєстраційні дії та запис в Єдиному реєстрі речових право на нерухоме майно № 30064955, вчинені приватним нотаріусом Олійник Світлана Вікторівна, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл. Підстава: договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), серія та номер: ННО 447108-447110/ реєстровий № 48. Виданий 29.01.2019, Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45278329 від 30.01.2019, Вид іншого речового права: право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), Строк дії: на 49 (сорок дев`ять) років, з правом пролонгації. Землекористувач, (Емфітевт): Фермерське господарство «Дніпровські Чорноземи», код ЄДРПОУ; 40171304; - скасовано реєстраційні дії та запис в Єдиному реєстрі речових право на нерухоме майно № 32778906, вчинений Державним реєстратором Єрмолай Ростислав Володимирович, Чаплинська сільська рада Петриківського району, Дніпропетровська обл., Підстава виникнення іншого речового права: договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), серія та номер: ННО 447108-447110/ реєстровий № 48, виданий 29.01.2019, видавник: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Олійник С.В., Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48195480 від 12.08.2019 13:00:30, Вид іншого речового права: право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), Строк дії: на 49 (сорок дев`ять) років, з правом пролонгації, Землекористувач, (Емфітевт): Фермерське господарство «Дніпровські Чорноземи», код ЄДРПОУ: 40171304; - скасовано реєстраційні дії та запис в Єдиному реєстрі речових право на нерухоме майно № 32779132, вчинений Державним реєстратором Єрмолай Ростислав Володимирович, Чаплинська сільська рада Петриківського району, Дніпропетровська обл., Підстава виникнення іншого речового права: договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), серія та номер: ННО 447108-447110/ реєстровий № 48, виданий 29.01.2019, видавник: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Олійник С.В., Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48195747 від 12.08.2019 13:10:28, Вид іншого речового права: право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), Строк дії: на 49 (сорок дев`ять) років, з правом пролонгації, Землекористувач, (Емфітевт): Фермерське господарство «Дніпровські Чорноземи», код ЄДРПОУ: 40171304 (а.с.78-83). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13.05.2025 у справі №179/657/19 рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2023 року залишено без змін (а.с.84-91). Як вбачається зі змісту рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14.02.2023 та постанови Дніпровського апеляційного суду від 13.05.2025, при розгляді справи №179/657/19 судами встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 10,76 га, кадастровий номер 1222382500:02:002:0870, яка знаходиться на території Жданівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності від 22.02.2002 серії III-ДП № 108499. Між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки площею 10,76 га, кадастровий номер 1222382500:02:002:0870 від 23.12.2013 р. б/н, строком дії на 49 років. Право оренди земельної ділянки було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію від 29.01.2015 індексний номер 18958976. 15.10.2018 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про розірвання договору оренди, яким дію договору оренди земельної ділянки від 23.12.2013 р. б/н, строком дії на 49 років, припинено. Державним реєстратором Чумаківської сільської ради, Дніпропетровського району Дніпропетровської області - Грендач Тетяною Владиславівною внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в частині припинення іншого речового права, індексний номер рішення 44697255 від 19.12.2018. 20 грудня 2018 року на підставі Договору міни, право власності на земельну ділянку площею 10,76 га, кадастровий номер 1222382500:02:002:0870, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Олійник С.В. зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] 29 січня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Олійник С.В. на підставі Договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) від 29 січня 2019 року зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, інше речове право на земельну ділянку площею 10,76 га, кадастровий номер 1222382500:02:002:0870 за ФГ «Дніпровські чорноземи». Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45278329 від 30 січня 2019 року. 08 серпня 2019 року [PERSON] здійснено поділ земельної ділянки площею 10,76га, кадастровий номер 1222382500:02:002:0870, в результаті якого було утворено земельні ділянки площею 5,85 га, кадастровий номер 1222382500:02:002:1055, та площею 4,91га кадастровий номер - 1222382500:02:002:1054. Право користування земельною ділянкою на підставі договору емфітевзису від 29 січня 2019 року перенесено із запису 30064955. Вищезазначеними судовими рішеннями також встановлено, що договір між [PERSON] та [PERSON] про розірвання договору оренди земельної ділянки від 15.10.2018 було укладено, та зареєстровано відповідне припинення речового права, без вільного волевиявлення [PERSON] , як сторони договору, у зв`язку із чим вказаний договір є неукладеним. 26.09.2023 державним реєстратором виконавчого комітету Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Ніколаєвою М.В. зареєстровано припинення права користування земельними ФГ «Дніпровські чорноземи» земельними ділянками кадастровий номер 1222382500:02:002:1055 площею 5,85 га та кадастровий номер 1222382500:02:002:1054 площею 4,91 га на підставі укладеного між [PERSON] та ФГ «Дніпровській чорноземи» договору. Рішення про державну реєстрацію від 05.10.2023, індексний номер: 69602078 від 05.10.2023, індексний номер 69602396 від 05.10.2023, що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №426921553, №426923531 від 14.05.2025 (а.с.50-53). 15.05.2023 між [PERSON] та С(Ф)Г «Стрілець» було укладено договори оренди земельних ділянок: кадастровий номер 1222382500:02:002:1055, площею 5,85 га, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.10.2023, індексний номер 69604763; кадастровий номер 1222382500:02:002:1054, площею 4,91га, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.10.2023, індексний номер 69604226, що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.68-71). Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що за договорами оренди від 15.05.2023 спірні земельні ділянки були передані в оренду відповідачу, без врахування чинного договору оренди, а тому позивач змушений повторно звернутися до суду з метою захисту свого порушеного права та витребування земельних ділянок з незаконного володіння СФГ «Стрілець», як особи, що не набула законного права користування земельними ділянками, обтяженими чинним договором оренди. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. У статті 14 Конституції України вказано, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Разом з тим повноваження власника певним чином обмежуються, бо згідно з частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, та не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021року у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)). Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі №638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності /постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) зроблено висновок, що: «у разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року в справі №227/3760/19-ц (провадження №14-79цс21) вказано, що: «укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини». Згідно статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до статті 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці будь-якими особами (частина друга статті 27 Закону України «Про оренду землі»). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 вересня 2019 року у справі № 766/4410/17 (провадження № 61-29040св18) вказано, що: «відповідно до частини першої статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. При розгляді спорів про витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння необхідно враховувати, що позивачем за таким позовом може бути власник майна (фізичні, юридичні особи, держава і територіальні громади в особі уповноважених ними органів), який на момент подання позову не володіє цим майном, а також особа, яка хоча і не є власником, але в якої майно перебувало у володінні за законом або договором, зокрема на підставі цивільно-правових договорів (зберігання, майнового найму тощо), в оперативному управлінні, на праві повного господарського відання, а також на інших підставах, установлених законом. Відповідачем у справах цієї категорії є особа, яка на момент подання позову фактично володіє майном без підстав, передбачених законом, адміністративним актом чи договором». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року у справі №357/8277/19 (провадження № 14-65цс22) вказано, що: «Велика Палата Верховного Суду вже зазначала, що орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (частина друга статті 24 Закону № 161-XIV); укладення договору оренди земельної ділянки під час дії іншого договору оренди цього ж об`єкта може перешкоджати первинному орендареві реалізувати його право користування відповідною ділянкою (постанови від 20 березня 2019 року у справі № 587/2110/16-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 587/2135/16-ц, від 02 жовтня 2019року у справі № 587/2331/16-ц, від 15 січня 2020 року у справі № 587/2326/16-ц, 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 квітня 2020 року у справі №610/1030/18 конкретизувала власний правовий висновок щодо права орендаря за первинним договором оренди земельної ділянки на захист свого права, визначивши, що якщо під час дії першого договору оренди земельної ділянки був укладений другий договір з іншим орендарем і право останнього зареєстроване, то суд зможе захистити право первинного орендаря тоді, коли на підставі відповідного судового рішення цей орендар зможе зареєструвати своє право оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте таку можливість первинний орендар матиме лише тоді, коли на момент набрання судовим рішенням про задоволення відповідного позову законної сили цей орендар матиме чинне право оренди, зокрема якщо не спливе строк оренди чи буде поновленим первинний договір оренди. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року у справі №357/8277/19 (провадження № 14-65цс22) вказано, що: «щодо вимоги про витребування земельної ділянки в третьої особи, то первісний орендар може заявити таку вимогу лише в тому разі, якщо він (первісний орендар) зареєстрував своє право оренди. Проте «витребування земельної ділянки» не є наслідком визнання недійсним договору оренди, на підставі якого було здійснено державну реєстрацію права оренди наступним орендарем. У разі укладення договору оренди земельної ділянки в період чинності попереднього договору оренди оскаржуваний договір оренди може бути визнано недійсним, однак у вказаному випадку позивач заявив вимогу про витребування земельної ділянки, задоволення якої повністю поновлює його права орендаря. Оскільки зареєстроване право оренди землі є речовим правом, то і способи захисту такого права можуть бути такими, що притаманні речовим правам. У відносинах оренди визнається право орендаря на абсолютний захист від порушення його права на орендоване майно третіми особами; на збереження сили договору оренди при переході права власності на орендоване майно до іншої особи (право слідування)». У статті 27 Закону України «Про оренду землі» передбачається, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці будь-якими особами. У контексті спору щодо земельної ділянки, переданої в оренду, тимчасовим володільцем такої земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право оренди землі, а відтак неволодіючий орендар, право оренди якого порушено, може скористатися спеціальним способом захисту, який передбачено спеціальним законом, а саме статтею 27 Закону України «Про оренду землі», на підставі якої він може витребувати земельну ділянку із чужого незаконного володіння. Відповідно до статті 110 ЗК України на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження. Право власності на земельну ділянку може бути обтяжено правами інших осіб. Перехід права власності на земельну ділянку, зміна її цільового призначення не припиняє встановлених обмежень, обтяжень. Поділ чи об`єднання земельних ділянок не припиняє дії обмежень, обтяжень, встановлених на земельні ділянки, крім випадків, коли обмеження (обтяження) поширювалося лише на частину земельної ділянки, яка в результаті поділу земельної ділянки не увійшла до сформованої нової земельної ділянки. Передача земельної ділянки в оренду і є таким обтяженням права власника земельної ділянки. Отже формування земельних ділянок їх власником, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб. Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки площею 10,76 га, кадастровий номер 1222382500:02:002:0870 від 23.12.2013 р. б/н, строком дії на 49 років. Право оренди земельної ділянки було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію від 29.01.2015 року індексний номер 18958976. 20 грудня 2018 року на підставі Договору міни, право власності на земельну ділянку площею 10,76 га, кадастровий номер 1222382500:02:002:0870, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Олійник С.В. зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно новим власником - [PERSON] 29 січня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Олійник С.В. на підставі Договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) від 29 січня 2019 року зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, інше речове право на земельну ділянку площею 10,76 га, кадастровий номер 1222382500:02:002:0870 за ФГ «Дніпровські чорноземи». 08 серпня 2019 року [PERSON] здійснено поділ земельної ділянки площею 10,76 га, кадастровий номер 1222382500:02:002:0870, в результаті якого було утворено земельні ділянки площею 5,85 га, кадастровий номер 1222382500:02:002:1055, та площею 4,91га кадастровий номер - 1222382500:02:002:1054. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2023 року у справі №179/657/19, залишеним без змін Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2025 року, витребувано з незаконного володіння Фермерського господарства «Дніпровській чорноземи» на користь [PERSON] земельну ділянку площею 10,76 га з кадастровим № 1222382500:02:002:0870 (земельна ділянка площею 5,85 га, кадастровий номер 1222382500602:002:1055 та земельна ділянка площею 4,91 га, кадастровий номер 1222382500602:00261054). При розгляді справи №179/657/19 судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що договір розірвання оренди землі від 15.10.2018 між [PERSON] та [PERSON] , на підставі якого було зареєстровано припинення речового права оренди [PERSON] на земельну ділянку площею 10,76 га, кадастровий номер 1222382500:02:002:0870, не укладався та спірна земельна ділянка вибула з володіння орендаря поза його волею без прийняття ним відповідного рішення. Вказані обставини, встановлені у судових рішеннях, які набрали законної сили, а отже в силу принципу остаточності та юридичної визначеності судового рішення повторному доказуванню не підлягають. 15.05.2023 між [PERSON] та С(Ф)Г «Стрілець» було укладено договори оренди земельних ділянок: кадастровий номер 1222382500:02:002:1055, площею 5,85 га, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.10.2023, індексний номер 69604763; кадастровий номер 1222382500:02:002:1054, площею 4,91га, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.10.2023, індексний номер 69604226. Таким чином, станом на дату укладення 15.05.2023 [PERSON] договорів оренди спірних земельних ділянок з С(Ф)Г «Стрілець», договір оренди земельної ділянки від 23.12.2013 р., який був укладений між [PERSON] та [PERSON] , не припинив своєї дії. Власниця земельних ділянок, [PERSON] , не заявляла вимог ані про розірвання договору оренди з [PERSON] , ані про визнання його недійсним, а тому підстави вважати такий договір неукладеним, недійсним чи нечинним відсутні. Враховуючи викладене, судом встановлено, що спірні земельні ділянки вибули з користування позивача поза його волею, а тому позивач має право на захист свого порушеного права оренди шляхом витребування орендованих земельних ділянок з тимчасового володіння С(Ф)Г «Стрілець» у своє тимчасове (строкове) володіння. В даному випадку ефективним способом захисту права позивача, як користувача земельних ділянок, є витребування спірних земельних ділянок з володіння користувача С(Ф)Г «Стрілець». Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4844,80 грн.

Outcome: approved