Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Представник ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 12400 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що 14.10.2024 між позивачем та відповідачем у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію», був укладений електронний договір №14.10.2024-100000312. Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало [PERSON] кредит у розмірі 4000 гривень, строком на 140 днів, з фіксованою процентною ставкою 1% за 1 день користування кредитом; комісія, пов`язана з наданням кредиту складає 20 % від суми кредиту та дорівнює 800 грн. За порушення строків повернення кредиту договором передбачена неустойка в розмірі 40 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, виникла заборгованість у розмірі 12400 грн, що складається з наступного: - 4000 грн - тіло кредиту; - 5600 грн - проценти; - 800 грн - комісія; - 2000 грн - неустойка. Посилаючись на норми ЦК України та умови укладеного договору, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 12400 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, позовна заява містить прохання про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він повідомлявся вчасно та належним чином, однак про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів у мережі Інтернет, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та їх змісту (прав та обов`язків). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом установлено, що 14.10.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію», був укладений електронний договір №14.10.2024-100000312. Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало [PERSON] кредит у розмірі 4000 гривень, строком на 140 днів, з фіксованою процентною ставкою 1% за 1 день користування кредитом; комісія, пов`язана з наданням кредиту складає 20 % від суми кредиту та дорівнює 800 грн. За порушення строків повернення кредиту договором передбачена неустойка в розмірі 40 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання. Переказ коштів на картковий рахунок відповідача підтверджується повідомленням ТОВ "Універсальні платіжні рішення" від 07.10.2025. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. За відсутності будь-яких заперечень відповідача проти позову, суд дійшов висновку, що наданими позивачем доказами підтверджується виникнення кредитних зобов`язань відповідача на підставі вищезазначеного договору. Дослідивши правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, суд визнає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення заборгованості в сумі 12400 грн. Застосовуючи визначену договором процентну ставку 1% на день до суми кредиту 4000 грн на строк 140 днів, суд дійшов висновку, що сума процентів, яка підлягає сплаті відповідачем складає 5600 грн. Загальна сума заборгованості позичальника за договором складає 10400 грн, що складається з наступного: 4000 грн тіло кредиту, 5600 грн проценти, 800 грн комісія. Зазначену суму суд стягує з відповідача на користь позивача. Разом з тим, суд визнає необґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення неустойки в сумі 2000 грн., з огляду на зміст п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо звільнення позичальника від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено воєнний стан, дію якого продовжено і він триває до теперішнього часу. За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки в сумі 2000,00 грн. не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню відшкодування витрат зі сплати судового збору пропорційно частині задоволених вимог - у сумі 2031,69 грн.

Outcome: partial