Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

08 грудня 2025 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про зняття арешту з майна, мотивуючи вимоги наступним. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , узв`язку з чим [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Гіль Д. М. із заявою, про прийняття спадщини: 1/5 частки квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі Договору дарування частки квартири від 19.07.2013 року, відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 23 липня 2025 року було заведено спадкову справу № 65/2025. Інші особи заяв про прийняття спадщини не подавали. В жовтні 2025 року позивач звернувся до нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] . Нотаріус в усній формі відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з наявністю обтяження: арешту нерухомого майна. Арешт 1/5 частини квартири [ADDRESS] накладений Миргородським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області. Рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер 35323773 прийняте [PERSON] 23.05.2017 року. На час накладення арешту [PERSON] не був власником майна на яке накладено арешт, оскільки моя мати, спадкодавець прийняла його в дар від останнього і стала власницею 1/5 квартири [ADDRESS] 19.07.2013 року, за 4 роки до часу накладення арешту. На звернення [PERSON] до Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття відповідного арешту, він отримав письмову відповідь, в якій третя особа повідомив, що станом на 30 жовтня 2025 року виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] 1977 року народження боргу на виконанні у відділі не знаходяться. Відомості про накладення арешту на майно у відділі ВДВС відсутні. Підстави для арешту спадкового майна, відсутні, а наявність арешту перешкоджає позивачеві отримати правовстановлюючий документ на нього та розпоряджатися своїм нерухомим майном. У судовому засіданні позивач [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку, відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади. Причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслав заяв чи клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду. Відзив на позовну заяву не направив (а.с. 25-26). Третя особа [PERSON] , у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала та підтвердила, що померла [PERSON] дійсно набула права власності на 3/5 частки квартири [ADDRESS] . Представник третьої особи Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився (а.с. 21). Заслухавши позивача, третю особу, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , була власницею 3/5 частки квартири [ADDRESS] , з реєстраційним номером: 109514653109 (договір дарування частки квартири від 19 липня 2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 1217, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19 липня 2013 року № 6509208, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 29 січня 2026 року № 462202786, а.с. 9, 10). Водночас, право приватної спільної часткової власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , з реєстраційним номером: 23890354, зареєстровано за [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності, б/н, 23.10.1993, Бюро по приватизації (1/5), [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності, б/н, 23.10.1993, Бюро по приватизації (1/5), [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності, б/н, 23.10.1993, Бюро по приватизації (1/5), [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, ВКМ 946919, 22.07.2008, перша Миргородська ДНК, р. № 1-3057; свідоцтво про право власності, б/н, 23.10.1993, Бюро по приватизації (2/5) (а.с. 32-33). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 29 січня 2026 року № 462203188, 23 травня 2017 року державним реєстратором Солодовник О.О. було накладено обтяження на 1/5 частину 3-х кімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , у вигляді арешту нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника серії ВП № 53066972, виданої Миргородським ВДВС ГТУЮ у Полтавській області; особа майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] ; номер запису про обтяження: 20547730. Довідкою від 31 жовтня 2025 року № 58251, виданою Миргородським відділом державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про те, що згідно даних перегляду АСВП виконавчі провадження про стягнення боргів з [PERSON] , 1977 року народження, на користь держави, фізичних чи юридичних осіб на виконанні у Відділі станом на 30 жовтня 2025 року не знаходяться. Відомості про накладення арешту на майно у відділі ДВС відсутні (а.с. 14). [INFO] [PERSON] померла у місті Миргород Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07 квітня 2025 року (а.с. 12). Згідно з відповіддю на запит від 27 жовтня 2025 року № 418/01-16, після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Гіль Д. В. 23 липня 2025 року було заведено спадкову справу № 65/2025. Єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, є [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). [PERSON] , [INFO] , є сином померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08 грудня 2005 року (а.с. 11). Таким чином, арешт, накладений на майно [PERSON] , який на час реєстрації обтяження вже не був власником частки квартири, перешкоджає реалізації позивачем прав на спадкове майно. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статей 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, обтяження нерухомого майна, належного позивачу, перешкоджає реалізації його спадкових прав, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Позивачем при зверненні до суду були понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп., що підтверджується копією платіжної інструкції від 04 грудня 2025 року № 2.431601111.1 (а.с. 6). Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із повним задоволенням позову, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню документально підтверджених витрат, понесених у зв`язку зі сплатою судового збору, у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved