Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

09 вересня 2025 року до Піщанського районного суду надійшла заява [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , заінтересовані особи: Піщанська селищна рада Тульчинського району Вінницької області, що знаходиться в с-щі Піщанка Тульчинського району Вінницької області, вул. Центральна, буд. 36; [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якій заявник просить встановити факт того, що вона, [PERSON] , [INFO] , постійно проживала спільно зі своєю матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 вересня 2025 року дану заяву було передано для розгляду судді Гринишиній А.А. Ухвалою суду від 11 вересня 2025 року постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: Піщанська селищна рада, [PERSON] , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.Розгляд справи провести в порядку окремого провадження. В судове засідання викликати свідків [PERSON] , яка мешкає по [ADDRESS] , [PERSON] , яка мешкає по [ADDRESS] та [PERSON] , яка мешкає по [ADDRESS] . Витребувати у Піщанській державній нотаріальній конторі відомості про заведену спадкову справу до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , та копію спадкової справи за наявності. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилась, однак її представник адвокат Глушкова О.І. вимоги заяви підтримала в повному обсязі, просила заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення заяви [PERSON] не заперечувала, вказавши, що [PERSON] доводиться її рідною сестрою і вона дійсно, до дня смерті матері [PERSON] [INFO] проживала разом з нею в одному будинку, здійснювала необхідний догляд за матір`ю, а постійний догляд з травня 2023 року по день смерті матері, оскільки остання хворіла і потребувала постійної сторонньої допомоги, сестра поралася по господарству, а на даний час встановлення даного факту необхідне сестрі для оформлення спадщини. При цьому, зауважила [PERSON] , спору щодо спадщини у них не має, тому просила задовольнити заяву. Заінтересована особа Піщанська селищна рада свого уповноваженого представника в судове засідання не направила, проте від селищного голови О.Крижанівського через систему електронний суд надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника селищної ради та ухвалення рішення на розсуд суду на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, заслухавши учасників справи та пояснення свідків, приходить до наступного висновку. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що [INFO] у селі Чорномин Тульчинського району Вінницької області померла мати заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21 серпня 2023 року, виданим Крижопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на а.с. 9. Заявник [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері відповідно до ст.1261 ЦК України. Спадкоємцем першої черги також є її сестра, заінтересована особа по справі, [PERSON] . Родинні відносини з померлою [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20 липня 1973 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26 липня 1992 року на а.с.7 зворот, а.с.8. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить нерухоме майно, яке [PERSON] прийняла у спадщину після смерті свого чоловіка, батька заявникі [PERSON] , який помер [INFO] , як спадкоємець першої черги за законом відповідно до ст.1261 ЦК України в силу вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно спільно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Піщанської селищної ради від 11.11.2024р. № 1531 на а.с. 19 зворот. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09 грудня 2021 року, виданим Піщанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) на а.с. 8 зворот. До складу спадщини складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , входить: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0306 га на території Чорноминської сільської ради Піщанського району Вінницької області (нині Піщанської селищної ради), кадастровий номер 0523283400:01:001:0182, згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 365695 від 11 квітня 2007 року, виданим на ім`я [PERSON] ; земельна ділянка площею 0,1806 га, кадастровий номер 0523283400:02:001:0454, право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.12.2021 року за [PERSON] ; земельна ділянка площею 0,239 га, кадастровий номер 0523283400:02:001:0455, право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.12.2021 року за [PERSON] ; земельна ділянка площею 0,1479 га, кадастровий номер 0523283400:02:001:0458, право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.12.2021 року за [PERSON] ; земельна ділянка площею 0,1112 га, кадастровий номер 0523283400:02:001:0457, право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.12.2021 року за [PERSON] ; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , загальною площею 66,2 кв.м, житловою площею 35,8 кв.м, який належав на праві власності [PERSON] відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 20.06.1990 р., виданому на підставі рішення виконкому Чорноминської сільської Ради народних депутатів від 20.04.1989р. № 4 ( а.с 9 зворот - 15). Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , дружина покійного [PERSON] залишилася проживати у житловому будинку по [ADDRESS] . У травні 2023 року вона раптово занедужала та 17.05.2023 року була доставлена бригадою ШМД в приймальне відділення Крижопільської ОЛІЛ. З 17.05.2023 по 25.05.2023 [PERSON] перебувала на лікуванні у КНП «Крижопільська ОЛІЛ» у неврологічному відділенні з діагнозом: гострий лакунарний синдром у правій півкулі головного мозку, гіпертонічна хвороба ІІІ ст., ІІ ст., дисциркуляторна гіпертонічна енцефалопатія (виписка з медичної карти № 2918). 27.05.2023 року [PERSON] була виписана та знову госпіталізована у неврологічне відділення Крижопільської ОЛІЛ з діагнозом: легкий лівобічний геміпарез з помірним порушенням функції ходи, наслідки ГПМК по типу лакунарного інсульту в правій гемісфері головного мозку(виписка з медичної карти № 3147). 01 червня 2023 року [PERSON] була виписана, однак, продовжувала лікування у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Піщанської селищної ради (виписка із медичної карти від 11.04.2025р.) - а.с. 16-18. Незважаючи на лікування, стан матері заявниці не покращився після виписки з лікарні, їй потрібен був постійний догляд, оскільки вона не могла ходити та обслуговувати себе. Весь час у лікарні та в періоди, коли її виписували додому, а також і надалі аж до її смерті, [PERSON] фактично проживала разом з матір`ю у житловому будинку по [ADDRESS] . У зв`язку із станом здоров`я матері [PERSON] змушена була цілодобово перебувати біля неї і проживати разом з нею, а також нести витрати по утриманню будинку, зокрема, сплачувати комунальні послуги за електроенергію. Факт постійного спільного проживання [PERSON] разом зі своєю матір`ю [PERSON] у [ADDRESS] , з травня 2023 року по час її смерті [INFO] в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які суду пояснили, що були сусідами покійної [PERSON] . В травні 2023 року вона занедужала та одна з доньок, [PERSON] , переїхала жити до матері, постійно її доглядала, вела господарство до самої смерті [PERSON] у серпні 2023 року. Друга донька, [PERSON] , не проживала з матір`ю, однак, наскільки їм відомо, сестри якимось чином розподілили свої обов`язки по її догляду та спору між сестрами з приводу спадкового майна не існує. Відповідно до статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (частина 1 цієї статті). Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (частина 2 цієї статті). Фізична особа може мати кілька місць проживання (частина 6 цієї статті). Таким чином, положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Наявність у заявника реєстрації місця проживання в с. Попелюхи Тульчинського району не суперечить обставині фактичного її постійного проживання разом з матір`ю [PERSON] на день її смерті в с. Чорномин Тульчинського району Вінницької області. Під час розгляду справи судом такожє встановлено відсутність спору про право, оскільки заінтересована особа рідна сестра заявниці заявниці [PERSON] спадщину не прийняла, не заперечує проти встановлення факту постійного проживання рідної сестри [PERSON] разом зі спадкодавцем, що підтвердила в судовому засіданні. Надана на виконання ухвали суду від 11 вересня 2025 року про витребування відомостей з Піщанської державної нотаріальної контори відомостей про заведену спадкову справу до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , та копії спадкової справи, за наявності, відповідь завідувача Піщанською державною нотаріальною конторою Інни Шигиди № 207/01-16 від 01 жовтня 2025 року на а.с.47 свідчить про те, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась. Заінтересована особа Піщанська селищна рада Тульчинського району Вінницької області не заперечувала проти встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем - матір`ю [PERSON] , померлою [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою [ADDRESS] та не заявила про наявність спору про право. Постановою КЦС ВС від 21.02.2024 № 278/304/23 (61-8713св23) зроблено висновок, що необхідність встановлення факту спільного проживання для отримання спадщини саме по собі не свідчить про наявність спору.Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Суди мають встановлювати, між ким існує спір, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним (див. постанови Верховного Суд від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц, від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19-ц, від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20), від 15 листопада 2021 року у справі № 554/10125/20 (провадження № 61-12758св21), від 03 серпня 2022 року у справі № 759/12740/21 (провадження № 61-126св22)). Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від ЗО травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно положень Глави 5 ЦПК України (Докази і доказування) при вирішенні справи судом має бути встановлена належність, допустимість, достовірність та достатність доказів (ст.ст.77,78,79,80 ЦПК України) та надана оцінка за внутрішнім переконанням суду, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглядаючи справи в касаційному порядку Верховний Суд наголошує на необхідності застосування стандарту доказування. Зокрема Верховний Суд зазначає, що виходячи із практики ЄСП/1 поняття стандарту доказування має використовуватися коректно із розумінням негативних наслідків, встановлення надмірного, надзвичайного і заздалегідь недосяжного стандарту доказування є недопустимим. Встановлення судом надзвичайного і заздалегідь недосяжного стандарту доказування ЄСП/1 у своїй практиці визначив це як ознаку свавільності судового рішення. У справі «Хамідов проти Росії» ЄСПЛ поклав в основу свого рішення про порушення державою-відповідачем статті 6 Конвенції висновок про те, що національні суди встановили для заявника надзвичайний та заздалегідь недосяжний стандарт доказування (extreme and unattainable standard of proof). Схожим чином у справі «Дюльдін та Кіслов проти Росії» ЄСПЛ відзначив, що суди застосували незвично високий стандарт доказування (unusually high standard of proof). Критерії розмежування зловживання (свавілля), недбалості та добросовісної поведінки», аналізуючи серед інших також ці рішення ЄСПЛ, Верховний Суд дійшов до висновку, що серед прикладів судових рішень, які можна вважати свавільними, можуть бути названі рішення, у яких суд покладає на сторону надзвичайний та заздалегідь недосяжний стандарт доказування. Беручи до уваги вищенаведене, досліджені у судовому засіданні докази, що з достовірністю підтверджують факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також те, що в іншій спосіб, ніж в судовому порядку, заявник позбавлена можливості встановити дані юридичні факти, суд дійшов висновку про достатність підстав для встановлення даного факту та задоволення заяви, оскільки іншим чином встановити його неможливо, а встановлення даного факту необхідне заявнику для оформлення своїх спадкових прав в нотаріальному порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved