Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (далі позивач), діючи через свого представника Ткаченко М.М., звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №014-RO-82-36827177 від 09 жовтня 2019 року в розмірі 45 459 грн. 39 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору відповідач отримав від АТ «Райффайзен банк» кредит у розмірі 33 274 грн. 18 коп. строком на 24 місяці зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 49,9% на рік. 30 листопада 2021 року між АТ «Райффайзен банк» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір відступлення права вимоги №114/2-47, відповідно до якого до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги за кредитним договором №014-RO-82-36827177 від 09 жовтня 2019 року. 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та позивачем було укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023 на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №014-RO-82-36827177 від 09 жовтня 2019 року. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконував, у результаті чого виникла прострочена заборгованість у розмірі 45 459 грн. 39 коп., з яких: 25 433 грн. 39 коп. заборгованість за основним зобов`язанням та 20 025 грн. 95 коп. заборгованість за процентами, яка й підлягає стягненню на користь позивача. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. При цьому в позовній заяві міститься його клопотання про розгляд справи без його участі в якій він вказує, що не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач у судовому засіданні заявив, що дійсно укладав вказаний вище кредитний договір з метою отримання кредиту для погашення існуючої на той кредитної заборгованості за іншим кредитним договором. Заяви та клопотання учасників справи Інших заяв та клопотань учасники справи до суду не подавали. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 02 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у справі та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов і заперечень, а позивачу строку для подання відповіді на відзив. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Як встановлено, 09 жовтня 2019 року між АТ «Райффайзен банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №014-RO-82-36827177 від 09 жовтня 2019 року відповідно до якого АТ «Райффайзен банк» надав відповідачу кредит у розмірі 33 274 грн. 18 коп. виключно з метою погашення кредиту, строком на 24 місяці, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 49,9% річних (а.с. 10-15). Факт укладення вказаного кредитного договору відповідач у судовому засіданні визнав та не оспорює. З виписки по рахунку відповідача, відкритому в АТ «Райффайзен банк» вбачається, що кредитні кошти в сумі 33 274 грн. 18 коп. були перераховані на розрахунковий рахунок відповідача 09 жовтня 2019 року, після чого вони були спрямовані на погашення кредитної заборгованості відповідача перед АТ «Райффайзен банк» (а.с. 16-20). Отже, АТ «Райффайзен банк» належним чином виконало свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором №014-RO-82-36827177. Незважаючи на визначені договором порядок та строки повернення позики відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, останній платіж на виконання своїх зобов`язань здійснив 09 жовтня 2020 року, в зв`язку з чим, згідно розрахунку, у відповідача перед АТ «Райффайзен банк» виникла заборгованості за вказаним договором позики у розмірі 40 939 грн. 17 коп., з яких: 25 433 грн. 39 коп. заборгованість за тілом кредиту та 15 505 грн. 78 коп. заборгованість за процентами (а.с. 21). 30 листопада 2021 року між АТ «Райффайзен банк» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір відступлення прав вимоги №114/2-47, відповідно до якого до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором, що підтверджується копією договору про відступлення права вимоги, витягом з реєстру боржників до вказаного договору, актом приймання передачі реєстру прав вимоги, платіжним дорученням про перерахування коштів на виконання даного договору (а.с.22-27). З розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» станом на 13 листопада 2025 року (а.с. 28) вбачається, що після набуття права вимоги за кредитним договором №014-RO-82-36827177 зазначене товариство здійснило нарахування відповідачу процентів за користування кредитом, розмір яких склав 20 025 грн. 95 коп. З цього приводу суд зазначає, що кредит надався відповідачу на строк 24 місяців, відповідно строк кредитування сплинув 09 жовтня 2021 року, тобто ще до відступлення права вимоги за кредитним договором №014-RO-82-36827177, у зв`язку з чим ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» не мав права здійснювати нарахування процентів за користування кредитними коштами відповідачу після придбання права вимоги за вказаним кредитним договором. 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та позивачем було укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023 на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №014-RO-82-36827177 від 09 жовтня 2019 року, розмір якої, з урахування викладеного вище, має становити 40 939 грн. 17 коп., з яких: 25 433 грн. 39 коп. заборгованість за тілом кредиту та 15 505 грн. 78 коп. заборгованість за процентами, тобто відповідати розміру заборгованості на момент переходу права вимоги за кредитним договором №014-RO-82-36827177 від АТ «Райффайзен банк» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (а.с. 29-36). Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами першою та другою статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належний йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом статті 516 ЦПК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до частини другої статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що у відповідача за кредитним договором №014-RO-82-36827177 від 09 жовтня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 40 939 грн. 17 коп.., при цьому право вимоги за вказаним договором на час розгляду справи належить позивачу, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково та стягнення зазначеної заборгованості з відповідача на користь позивача. Судові витрати Позивачем здійснено судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп., при цьому відповідачем судові витрати не здійснювалися. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволено частини позовних вимог у розмірі 2 181 грн. 53 коп. (2 422 грн. 40 коп. х 40 939 грн. 17 коп. / 45 459 грн. 34 коп.). З приводу доводів представника позивача про здійснення витрат на надання професійної правничої допомоги у розмірі 16 000 грн., суд враховує, що пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається, представником позивача у позовній заяві зазначено про здійснення судових витрат у розмірі 16 000 грн. на надання правничої допомоги, на підтвердження чого надано копії договору від 01 липня 2024 року, на підставі якого така допомога надавалася, заявку на надання юридичної допомоги від 01 жовтня 2025 року, прайс-лист та витяг з акту №15 про надання юридичної допомоги від 31 жовтня 2025 року. Водночас, в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджували б оплату позивачем професійної правничої допомоги на суму 16 000 грн., у зв`язку з чим підстави для стягнення вказаної суми коштів з відповідача на користь позивача в якості компенсації витрат на професійну правничу допомогу відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: partial