Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

31.10.2024 до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшла позовна заява [PERSON] до Сумської міської ради в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми» Сумської міської ради про визнання відмови у приватизації незаконною та зобов`язання вчинити дії, згідно з якою просить: визнати незаконними дії Сумської міської ради в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми» Сумської міської ради щодо відмови у приватизації квартири [ADDRESS] ; зобов`язати Сумську міську раду в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми» Сумської міської ради вчинити дії по передачі йому, [PERSON] , у власність (приватизації) квартири [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що у вересні 2025 року [PERSON] звернувся до Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради із заявою про приватизацію квартири [ADDRESS] , в якій проживає більше тридцяти років. Листом від 25.09.2025 за № 14.01-15/1105 його було повідомлено, що він не має законних підставі для приватизації даної квартири, оскільки: у нього відсутній ордер на це жиле приміщення; у нього відсутня реєстрація місця проживання в квартирі [ADDRESS] ; він є наймачем ліжко-місця в гуртожитку по [ADDRESS] . У зв`язку з цим, Управління повідомило, що для захисту своїх прав та інтересів він має право звернутися до суду. Вважаю, що така відмова у приватизації є незаконною. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] , адвокат Кучменка С.В., позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача надав до суду відзив, в якому заперечує проти задоволення позову про зобов`язання здійснити приватизацію житлового приміщення з відсутністю ордеру. Ухвалою від 31.10.2025 суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання. 12.12.2025 суд ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, встановив такі обставини та зміст спірних правовідносин. [PERSON] з 12.08.1991 по 31.10.2000 працював в Сумському підприємстві теплових мереж, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] (а.с. 8-11). Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади № 2025/010594570 від 31.07.2025, [PERSON] , [INFO] , з 21.08.1991 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно з інформацією на запит № 96/34153 про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до листа Управління комунального майна Сумської міської ради від 14.08.2025 № 217/10.01-07 неприватизовані квартири будинку [ADDRESS] , в тому числі квартира [ADDRESS] , перебувають у комунальній власності Сумської міської територіальної громади (а.с. 14). Згідно з довідкою від 11.09.2025, виданою АТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 10018/0145 філії Сумського обласного управління, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , є в основних списках громадян на отримання приватизаційних цінних паперів. Житловий чек не використаний (а.с. 15). Відповідно до довідки № 7 від 18.02.2009 [PERSON] , машиніст насосних установок дільниці теплових мереж товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго», є членом профспілки з 1991 року, перебуває на обліку в профспілковій організації енергетиків ТОВ «Сумитеплоенерго». [PERSON] був поставлений на квартирний облік підприємства в 1991 році, квартири станом на 18.02.2009 не отримав (а.с. 16). Крім того, довідкою Військової частини [NUMBER] від 04.08.2025 за № 713854 підтверджується, що загиблий старший лейтенант [PERSON] дійсно брав безпосередню участь у заходах для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, Волноваський район, Комарська сільська територіальна громада (а.с. 17). Відповідно до копії Свідоцтва про народження [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 18). З рахунків та квитанцій вбачається, що [PERSON] сплачує всі житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19-32). З листа ЗАТ «ПТМ» № 137 від 15.08.2015 вбачається, що 21.08.1991 [PERSON] ( [INFO] ), як працівника на той час Сумського підприємства теплових, мереж було вселено в квартиру [ADDRESS] для постійного проживання (а.с. 49). Відповідно до листа Управління комунального майна Сумської міської ради від 11.12.2025 № 2272/10.01-09 в Управлінні відсутня інформація про власника/користувача квартири [ADDRESS] станом на 21.0.1991 (а.с. 73). До того ж, ТОВ «КК «Домком Суми» повідомило адвоката Кучменка С.В. про те, що вказане товариство здійснює діяльність виключно з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] та не має об`єктивної можливості надати будьякі відомості чи документи стосовно ордеру або інших підстав вселення пана [PERSON] до квартири [ADDRESS] (а.с. 74). Крім того, адвокат Кучменко С.В. звертався із адвокатським запитом до ПАТ «Підприємство теплових мереж» з проханням надати засвідчену копію ордеру чи іншого рішення (протоколу, наказу, тощо) про вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS] , який був поселений в цю квартиру у зв`язку з тим, що з 21.08.1991 працював у Сумському підприємстві теплових мереж (а.с. 75-76). Відповіді на вказаний запит не надано. З листа Управління комунального майна Сумської міської ради від 08.01.2026 № 30/10.01-09 вбачається, оскільки за період тривалого часу проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , судячи по адвокатському запиту, з боку третіх осіб не заявлялись вимоги щодо звільнення ним житлового приміщення або з приводу незаконного вселення, можна дійти висновку про правомірність вселення та проживання [PERSON] у вказаному житловому приміщенні, що надає йому право здійснити приватизацію житла (а.с. 77). [PERSON] звернувся із заявою про приватизацію квартири до управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми» СМР та 25.09.2025 йому надано відповідь, з якої вбачається, що він не має законних підставі для приватизації даної квартири, оскільки: у нього відсутній ордер на це жиле приміщення; відсутня реєстрація місця проживання в квартирі [ADDRESS] ; він є наймачем ліжко-місця в гуртожитку по [ADDRESS] (а.с. 7). У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства. У ч. 3 ст. 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом. Статтею 2 зазначеного Закону України визначено, що до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно з ч. 4-5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Компетенція і порядок утворення органів приватизації передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572 «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Зазначеними законодавчими актами визначена відповідна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян, яка здійснюється лише уповноваженими на те органами. За змістом наведених нормативно-правових актів, якими врегульовано порядок приватизації державного житлового фонду, особа, яка бажає скористатись таким правом, звертається до відповідного органу із заявою, до якої додає необхідні документи, а цей орган приймає відповідне рішення, яке у випадку незгоди з ним заявника може бути предметом оскарження в суді. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) державного житлового фонду хоча й вирішуються судом, однак належним способом захисту у разі порушення такого права є не передача у власність, а визнання безпідставною відмови органу приватизації передати у приватну власність квартиру з державного житлового фонду з покладенням обов`язку на останнього оформити приватизацію житлового приміщення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.202 у справі №483/731/19 (провадження № 61-1845св20). Суд враховує правові позиції Верховного Суду висловлені в постанові від 08.06.2022 у справі № 202/3820/19 (провадження № 61-836св21) Верховний Суд вважав обґрунтованими вимоги про зобов`язання державного департаменту житлового господарства міської ради як органу приватизації державного житлового фонду провести приватизацію квартири. Тобто, був обраний спосіб захисту зобов`язати провести приватизацію квартири. Про ефективність та належність визначеного позивачем способу захисту порушеного права на безоплатну приватизацію державного житлового фонду шляхом зобов`язання вчинити дії щодо приватизації свідчать висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 183/2859/16 (провадження № 61-10997св18), від 19.06.2019 у справі № 338/347/16-ц (провадження № 61-24054св18), від 30.09.2020 у справі № 754/6918/18 (провадження № 61-13774св19) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 200/18858/16-ц (провадження № 14-165цс18). Суд враховує правові позиції Великої Палати Верховного Суду висловлені в постанові від 20.06.2018 у справі № 200/18858/16-ц (провадження № 14-165цс18). У цій справі було визнано неправомірною відмову департаменту житлового господарства міської ради у приватизації і зобов`язано департамент провести приватизацію квартири. Тобто, судова практика передбачає такі способи захисту, які зводяться до визнання безпідставною відмови органу приватизації і зобов`язання органу приватизації здійснити приватизацію житла. З матеріалів справи вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] , до об`єктів, що не підлягають приватизації згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не відноситься. Суд установив, що позивач вселений у квартиру на законних підставах, незаконність його проживання ніким не спростована та не заперечувалась, та враховуючи, що в нього є всі необхідні документи для проведення приватизації вищезазначеного житлового приміщення, відмова у приватизації позбавляє його можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири. Враховуючи, що позивач на законних підставах зареєстрований та постійно проживає у вказаній квартирі, відмова в приватизації займаного ним житла є такою, що порушує його право на приватизацію За таких обставин, з урахуванням вищезазначених норм права щодо можливості суду обрати спосіб захисту, який не суперечить закону відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦПК України, з метою ефективного захисту прав позивача, з огляду на способи захисту цивільних прав, суд вважає необхідним визнати незаконними дії Сумської міської ради в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми» щодо відмови [PERSON] у приватизації квартири [ADDRESS] та зобов`язати Сумську міську раду в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми» вчинити дії по передачі [PERSON] у власність (приватизації) квартири [ADDRESS] . З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved