Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

23 жовтня 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулось до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовною заявою з вимогами спрямованими до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 листопада 2025 року цивільну справу №607/22163/25 передано на розгляд до Підволочиського районного суду Тернопільської області. 21 листопада 2025 року до Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшла цивільна справа за позовом ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, неналежне виконанням відповідачем умов кредитного договору №16.02.2025-100000898 від 16.02.2025 року, укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] .Зазначений Кредитний договір підписаний електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання [PERSON] одноразового ідентифікатора. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що ознайомлений з умовами договору і приймає умови кредитного договору (оферти). Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в розмірі 5000 грн, строк кредитування 217 дні. Дата повернення кредиту -20.09.2025. Процентна ставка "Стандарт" у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом («чергові періоди»). Процентна ставка "Економ" - у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту 9% від суми Кредиту та дорівнює 450грн. 00 коп. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 450 грн, сплачується згідно Графіку платежів. Орієнтовна реальна річна (процентна ставка) - 2526,92%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 14100,00 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 9100,00грн. Неустойка: 75 грн 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. В подальшому сторонами договору було внесено зміни до кредитного договору, зокрема збільшено суму кредиту до 19500грн.. За твердженням позивача, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконав перед [PERSON] в повному обсязі та надав останньому кредит в розмірі 19500 грн. В свою чергу в порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на дату подання позову становить 63113,00 грн, з яких 19500,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 28598,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами, 1755,00грн - заборгованість по комісії, 3510,00грн. заборгованість по додатковій комісії; 3510, 00грн- заборгованість по неустойки. Ухвалою судді від 02 грудня 2025 року відкрито провадження у справі №607/22163/25 та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності представника позивача, який в поданій до суду заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки не повідомив, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення на зареєстроване місце проживання, однак судова повістка повернута до суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі N 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі N 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження N 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі N 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі N 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі N 24/260-23/52-б). Отже, відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача у своїй заяві не заперечує. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є кредитним договором. Матеріали справи свідчать, що 16.02.2025 [PERSON] оформлено заявку кредитного договору № 16.02.2025-100000898 (кредитної лінії), в якій вказані персональні дані [PERSON] , як позичальника, реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів Позичальнику за даним та наступними договорами: 4441-11XX-XXXX-5037., визначена сума кредиту 5000,00 грн., строк кредиту 217 дні з дати його надання, дата повернення (виплати ) кредиту 20.09.2025. Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка в розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Комісія, пов`язана з наданням Кредиту 9% від суми Кредиту та дорівнює 450 грн. 00 коп. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 450 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 2901.37%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 14100 грн. 00 коп. Загальні витрати за споживчим кредитом 9100 грн. 0 коп. Неустойка: 75 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Судом встановлено, що 16.02.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) №16.02.2025-100000898 (далі Договір), який підписаний зі сторони відповідача за допомогою одноразового ідентифікатора Е586. Відповідно до п.2.2 Договору електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: 2.2.1. пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на веб-сайті Кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті Позичальника на веб-сайті Кредитодавця; 2.2.2. заявка, сформована на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем; 2.2.3. відповідь Позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті Кредитодавця, та підписана Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. За умовами вказаного Договору Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію. Сторонами договору погоджено, що : дата надання/видачі кредиту, сума Кредиту, строк, на який надається Кредит,. дата повернення (виплати) кредиту, проценти за користування Кредитом (Проценти, графік платежів) - встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідно до п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11XX-XXXX-5037. Згідно з п. 4.3. Договору Днем надання Кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення Кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця. За умовами п.6.1. Договору позичальник зобов`язується використати Кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата Процентів, Комісії(ій) (якщо Комісія (ії) встановлена(і) договором) - у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойки, яка може бути нарахована Кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором - негайно, з моменту пред`явлення Кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Згідно з п. 22 Заявки, позичальник підтверджує, що йому надані та він отримав інформацію, зазначену в частинах 1, 5 ст. 7 ЗУ «Про фінансові послуги та фінансові компанії», примірник цього договору, паспорт споживчого кредиту відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування». Згідно з п. 6.6.1 Договору, позичальник підтверджує, що він уклав цей договір, повністю усвідомлюючи значення своїх дій та згідно з вільним волевиявленням, та має здатність виконувати його умови. Зі змісту Договору (оферти) та Заявки вбачається, що такі документи підписані електронним підписом відповідача з ідентифікатором Е586. Також, сторонами підписано паспорт споживчого кредиту, якій містись інформацію пор основні умови кредитування, щодо процентної ставки, загальної вартості кредиту та порядок повернення кредиту, зі сторони відповідача електронним підписом з ідентифікатором А 942. В подальшому сторонами договору за взаємною згодою було наступні додаткові угоди до Договору №16.02.2025-100000898 від 16.02.2025 та внесено відповідні зміни. Так, згідно умов Додаткового Договору від 18.02.2025 року до Договору №16.02.2025-100000898 укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , сторонами погоджено наступні зміни до Договору : збільшено суму Кредиту до 10000грн. 00 коп; надано Позичальнику 2-й Транш у розмірі5000 грн. 00коп; змінено строк надання кредиту на 215 днів; комісія за обслуговування з дати укладення даного Додаткового Договору встановлюється у розмірі 900 грн. 00 коп. Грошова сума у розмірі різниці між Комісією за обслуговування у черговому періоді (у черговому періоді No1) , у якому надається Транш, встановленою до та з дати укладення даного Додаткового Договору, становить 450 грн. 00 коп., нараховується та обліковується в день укладення даного Додаткового Договору та сплачується у складі відповідного чергового платежу згідно Графіку платежів, встановленого даним Додатковим Договором Судом встановлено, що Додатковий Договір від 18.02.2025 року до Договору №16.02.2025-100000898 підписаний та паспорт споживчого кредиту зі сторони відповідача підписані за допомогою одноразового ідентифікатора А427. Відповідно умов Додаткового Договору від 02.03.2025 року до Договору №16.02.2025-100000898 укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , внесено наступні зміни до Договору : збільшено суму Кредиту до 13000грн. 00 коп; надано [PERSON] у розмірі 3000 грн. 00коп.;змінено строк надання кредиту 203 днів з дати його надання; комісія за надання 3 го Траншу 9 % від суми та дорівнює 270грн; комісія за обслуговування з дати укладення даного Додаткового Договору встановлюється у розмірі 1170 грн. 00 коп., Грошова сума у розмірі різниці між Комісією за обслуговування у черговому періоді (у черговому періоді №1) , у якому надається Транш, встановленою до та з дати укладення даного Додаткового Договору, становить 270 грн. 00 коп., нараховується та обліковується в день укладення даного Додаткового Договору та сплачується у складі відповідного чергового платежу згідно Графіку платежів, встановленого даним Додатковим Договором. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 36140 грн. 00 коп. Загальні витрати за споживчим кредитом 23140 грн. 00коп. Судом встановлено, що Додатковий Договір від 02.03.2025 року до Договору №16.02.2025-100000898 та паспорт споживчого кредиту підписаний зі сторони відповідача за допомогою одноразового ідентифікатора К427. В подальшому сторонами Договору укладено Додатковий Договір від 03.03.2025 року до Договору №16.02.2025-100000898 умовами якого, внесено наступні зміни до Договору : збільшено суму Кредиту до 15000грн. 00 коп; надано [PERSON] у розмірі 2000 грн. 00коп.;змінено строк надання кредиту 202 днів з дати його надання; комісія за надання 4 го Траншу 9 % від суми та дорівнює 180грн; комісія за обслуговування з дати укладення даного Додаткового Договору встановлюється у розмірі 1350 грн. 00 коп. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 41480грн. 00 коп. Загальні витрати за споживчим кредитом 26480 грн. 00коп. Судом встановлено, що Додатковий Договір від 03.03.2025 року до Договору №16.02.2025-100000898 та паспорт споживчого кредиту підписані зі сторони відповідача за допомогою одноразового ідентифікатора А141. Додатковим Договором від 05.03.2025 року до Договору №16.02.2025-100000898 внесено наступні зміни до Договору : збільшено суму Кредиту до 18100грн. 00 коп; надано [PERSON] у розмірі 3100 грн. 00коп.;змінено строк надання кредиту 200 днів з дати його надання; комісія за надання 4 го Траншу 9 % від суми та дорівнює 279грн; комісія за обслуговування з дати укладення даного Додаткового Договору встановлюється у розмірі 1629 грн. 00 коп. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 49695грн. 00 коп. Загальні витрати за споживчим кредитом 31595 грн. 00коп. Судом встановлено, що Додатковий Договір від 05.03.2025 року до Договору №16.02.2025-100000898 та паспорт споживчого кредиту підписані зі сторони відповідача за допомогою одноразового ідентифікатора К161. Також, Сторонами Договору №16.02.2025-100000898, укладено та підписано Додатковий Договір від 08.03.2025 року, яким погоджено наступні зміни до укладеного Договору : збільшено суму Кредиту до 19500грн. 00 коп; надано [PERSON] у розмірі 1400 грн. 00коп.;змінено строк надання кредиту 203 днів з дати його надання; комісія за надання 6 го Траншу 9 % від суми та дорівнює 126грн; комісія за обслуговування з дати укладення даного Додаткового Договору встановлюється у розмірі 1755 грн. 00 коп., Грошова сума у розмірі різниці між Комісією за обслуговування у черговому періоді (у черговому періоді №1) , у якому надається Транш, встановленою до та з дати укладення даного Додаткового Договору, становить 126 грн. 00 коп., нараховується та обліковується в день укладення даного Додаткового Договору та сплачується у складі відповідного чергового платежу згідно Графіку платежів, встановленого даним Додатковим Договором. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 53363грн. 00 коп. Загальні витрати за споживчим кредитом 33863 грн. 00коп. Судом встановлено, що Додатковий Договір від 08.03.2025 року до Договору №16.02.2025-100000898 та паспорт споживчого кредиту підписані зі сторони відповідача за допомогою одноразового ідентифікатора К288. Матеріали справи підтверджено, що на виконання умов зазначеного Договору та Додаткового договору ТОВ «Споживчий центр» перерахувало кошти у розмірі 19500,00 грн [PERSON] , за реквізитами погодженими у Заявці та Договорі, по що свідчить додані до матерілів справи квитанції про зарахування №655217586 від 16.02.2025, №656522472 від 18.02.2025, №668283083 від 02.03.2025, №03.03.2025 від 03.03.2025, №670460330 від 05.03.2025, відповідно до яких на виконання договору №16.02.2025-100000898 перераховано грошові кошти на картку 4441-11XX-XXXX-5037 у загальному розмірі 19500грн.00коп. Таким чином, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало [PERSON] , кредит в розмірі 19500,00 грн. В свою чергу, в порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання не виконав, у встановлений строк кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на дату подання позову становить 63113,00грн. Водночас [PERSON] , не надано виписки з особового рахунку за картковим рахунком [NUMBER] -XXXX-5037 на спростування обставин отримання кредиту в сумі 19500 грн. У матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем обов`язку за укладеним між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] кредитним договором від 16.02.2025 № 16.02.2025-100000898 з повернення кредиту в сумі 19500 грн, сплати процентів у розмірі 28598,00 грн. До матеріалів позовної заяви позивачем надано довідку-розрахунок про стан заборгованості за Кредитним договором №16.02.2025-100000898 від 16.02.2025, згідно якої заборгованість [PERSON] складає: 19500,00 грн - сума основного боргу; 28598,00грн проценти; 1755грн - комісія, 3510грн- додаткова комісія, 9750,00грн неустойка. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У статті 526ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Сторони домовилися, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон). Відповідно до ст. 12 Закону "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання в тому числі "електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (абз. 3 ч. 1 ст. 12). У свою чергу згідно з визначенням одноразового ідентифікатора, наведеного у п. 6 ч. 1ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Таким чином, Законом України «Про електрону комерцію» визначено, що саме Договором оферти визначається технологію (порядок) укладення договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору, спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту), технічні засоби ідентифікації сторони. Саме у Договорі оферти позивача чітко визначено, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Враховуючи вказане та те, що відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті товариства, підписавши договір з використанням аналогового підпису, суд приходить до висновку, що між сторонами склались договірні правовідносини. Відповідно до частини першої статті 530ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Верховний Суд у постанові № 561/77/19 від 16 грудня 2020 року вказав, що із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційнокомунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) ТОВ «Споживчий центр» пропонує укласти кредитний договір на умовах, встановлених товариством. Кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: дана пропозиція про укладення договору (оферта), розміщена на сайті кредитора заявка, сформована на сайті кредитора після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та схвалення їх кредитором; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитора, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в смс повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. Відповідач підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти), а також підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є Заявка до кредитного договору №16.02.2025-100000898 від 16.02.2025, з якими він попередньо ознайомився. Акцептовані ним умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті. Крім того, [PERSON] розумів, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт електронним підписом одноразовим ідентифікатором А 942. При цьому спірний договір, укладений між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» в судовому порядку не оскаржувався, не визнавався недійсним, тобто, в силу положень статті 204ЦК України діє презумпція правомірності указаного правочину. Матеріали справи не містять і відповідач не надав суду доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позивач просить стягнути з відповідача 28598,00 грн процентів за користування кредитом за період з 16.02.2025 по 20.09.2025, що вбачається із довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №№16.02.2025-100000898 від 16.02.2025, і ця сума є обґрунтована, оскільки узгоджена сторонами у заявці. Отже, за встановлених судом обставин, позивачем доведено, що між сторонами у виниклому спорі 16 лютого 2025 було укладено Кредитним договором №16.02.2025-100000898, поряд з цим між сторонами було укладено Додаткові договори до вказаного кредитного Договору від 18.02.2025, 02.03.2025, 03.03.2025, 05.03.2025, 08.03.2025, [PERSON] отримав кредитні кошти у загальному розмірі 19500,00 грн та зобов`язався сплачувати проценти у розмірі та в строк, визначені Договором, а тому позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення заборгованості з повернення кредиту в сумі 19500,00 гривень та сплати заборгованості за нарахованими процентами у сумі 28598,00 гривень підлягають до задоволення у повному обсязі, оскільки відповідач неналежно виконував свої зобов`язання як позичальник. Щодо вимоги про стягнення комісії у розмірі 1755,00грн та Додаткової комісії ( за обслуговування кредитної заборгованості) у розмірі 3510,00грн, то суд вважає її такою, що не підлягає до задоволення з огляду на наступне. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже,Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Разом з тим,Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.11.2023 по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Так, у кредитному договорі №16.02.2025-100000898 від 16.02.2025, укладеному між [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» містяться умови про комісію за надання кредиту в розмірі 630 грн, яка нараховується за ставкою 9% відсотків від суми кредиту, а також комісія за обслуговування кредитної лінії 450 грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Укладеними між сторонами Додатковими Договорами розмір комісії було змінено, в залежності від суми наданого траншу. Як вбачається із довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №16.02.2025-100000898 від 16.02.2025, [PERSON] нарахована комісія у розмірі 1755,00грн та додаткова комісія яка становить 3510,00 грн. Проте, суд звертає увагу, що в кредитному договорі та укладених Додаткових Договорах, які складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), в тому числі пункти 8, 9 заявки споживача [PERSON] від 16.02.2025, не містять зазначення конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням кредиту і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена комісія, пов`язана з наданням кредиту. ТОВ «Споживчий центр» не надало доказів наявності, переліку послуги, що комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, зазначений позичальником, з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу і погодження її зі споживачем при укладенні кредитного договору. В зв`язку з чим положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію, пов`язану з наданням кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 січня 2024 року в справі 727/5461/23, від 09 жовтня 2024 року в справі 582/202/22. Відповідно доч.1та ч.3ст.89ЦПК України,суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному,об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому,так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу(групи доказів). З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії у розмірі 1755,00грн та Додаткової комісії ( за обслуговування кредитної заборгованості) у розмірі 3510,00грнє необґрунтованими, а тому не підлягають до задоволення. Щодо вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення 9750,00 грн неустойки, то суд вважає її такою, що також не підлягає до задоволення з огляду на наступне. 24 лютого 2022року Указом Президента України № 64/2022«Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який продовжувався Указами Президента України № 133/2022від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, № 757/2022 від 07 листопада 2022 року, № 58/2023 від 06 лютого 2023 року, № 254/2023 від 01.05.2023 року і діє по цей час. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»,розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України є чинними. Відповідно до частини 1статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (частина 2статті 4 ЦК України). Отже, частина друга статті 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексунад нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (Рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 у справі № 6-2023цс15). Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)). Також, Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування пункту 18Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18Прикінцеві та перехідні положення ЦК України(постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), від 12.02.2025 № 758/5318/23 (провадження № 61-15103св24), згідно яких, тлумачення пункту 18Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З аналізу положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» та статей 1046,1049,1050,1054 ЦК України, можна дійти висновку про те, що на договір про споживчий кредит, укладений між сторонами у справі, розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, а відтак позичальник [PERSON] звільняється від обов`язку сплати на користь позикодавця неустойки за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року, а нарахована позикодавцем неустойка, що передбачена відповідним договором, підлягає списанню позикодавцем. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивача в частині про стягнення із [PERSON] , неустойки в розмірі 9750,00 грн, нарахованої внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для частково задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості за Кредитним договором №16.02.2025-100000898 від 16.02.2025 у загальному розмірі 48098, 00грн, з яких з 19500,00 грн - сума основного боргу; 28598,00грн - проценти, в іншій частині вимоги позивача є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду. Судом встановлено, що позивач поніс судові витрати, у виді сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. Позовні вимоги задоволено на 76% (48098,00 грн. х 100% /63113,00 грн.). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1841грн (2422,40 грн х 76% / 100 %) судового збору

Outcome: partial