Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом, у якому просить поновити її з 29.08.2025 р. на посаді вчителя початкових класів, стягнути з на її користь з Гімназії № 11 м. Бердичева Житомирської області (далі Гімназія № 11) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.09.2025 р. до дня поновлення на роботі. Ухвалою від 24.11.2025 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Позов обґрунтовано тим, що наказом № 72/01 від 24.06.2025 р. [PERSON] звільнено з посади вчителя початкових класів Гімназії № 11 з 29.08.2025 р. відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України. [PERSON] не згодна з таким рішенням по причині мобінгу, так як в освіті вона працює з 01.09.1989 р., а в Гімназію № 11 прийнята з 09.11.1994 р. Прийшла в освіту з високим рівнем знань з основ наук та високим рівнем професійних знань. До 06.05.2005 р. була з кваліфікаційною категорією "спеціаліст І категорії". Але 06.05.2005 р. в результаті необ`єктивної оцінки педагогічної майстерності та упередженого ставлення [PERSON] не встановили кваліфікаційну категорію "спеціаліст вищої категорії". Таким чином з 06.05.2005 р. праця [PERSON] неорганізована, високий професіоналізм та якість праці не визнані. Директор Гімназії № 11 скористався цією ситуацією та сфабрикував у вересні 2024 р. у змові з недобросовісною матір`ю булінг учнів, за сумлінну, добросовісну працю двічі застосував до [PERSON] неправомірні догани, а також безпідставно позбавив преміальних виплат за 2024 р. та попередив її як систематичного порушника трудової дисципліни про звільнення. Гімназія № 11 просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що [PERSON] звернулася з позовом з порушенням строку, встановленого частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України, клопотання про поновлення цього строку вона не заявляла та Суд цей строк не поновлював. Звільнення [PERSON] з посади вчителя початкових класів Гімназії № 11 було законним, обставини мобінгу, на які посилається [PERSON] у позовній заяві як на підстави звільнення, нею не доведені. Судом з`ясовано, що наказом від 24.06.2025 р. № 72/01-04 директора Гімназії № 10 звільнено [PERSON] , вчительку початкових класів, з займаної посади 29.08.2025 р. у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників (пункт частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України) (а. с. 144). У якості підстав позову [PERSON] посилається на те, що її звільнення є незаконним по причини мобінгу. Відповідно до статті 2-2 Кодексу законів про працю України мобінг (цькування) систематичні (повторювані) тривалі умисні дії або бездіяльність роботодавця, окремих працівників або групи працівників трудового колективу, які спрямовані на приниження честі та гідності працівника, його ділової репутації, у тому числі з метою набуття, зміни або припинення ним трудових прав та обов`язків, що проявляються у формі психологічного та/або економічного тиску, зокрема із застосуванням засобів електронних комунікацій, створення стосовно працівника напруженої, ворожої, образливої атмосфери, у тому числі такої, що змушує його недооцінювати свою професійну придатність. Формами психологічного та економічного тиску, зокрема, є: створення стосовно працівника напруженої, ворожої, образливої атмосфери (погрози, висміювання, наклепи, зневажливі зауваження, поведінка загрозливого, залякуючого, принизливого характеру та інші способи виведення працівника із психологічної рівноваги); безпідставне негативне виокремлення працівника з колективу або його ізоляція (незапрошення на зустрічі і наради, в яких працівник, відповідно до локальних нормативних актів та організаційно-розпорядчих актів має брати участь, перешкоджання виконанню ним своєї трудової функції, недопущення працівника на робоче місце, перенесення робочого місця в непристосовані для цього виду роботи місця); нерівність можливостей для навчання та кар`єрного росту; нерівна оплата за працю рівної цінності, яка виконується працівниками однакової кваліфікації; безпідставне позбавлення працівника частини виплат (премій, бонусів та інших заохочень); необґрунтований нерівномірний розподіл роботодавцем навантаження і завдань між працівниками з однаковою кваліфікацією та продуктивністю праці, які виконують рівноцінну роботу. Вимоги роботодавця щодо належного виконання працівником трудових обов`язків, зміна робочого місця, посади працівника або розміру оплати праці в порядку, встановленому законодавством, колективним або трудовим договором, не вважаються мобінгом (цькуванням). Вчинення мобінгу (цькування) заборонено. Особи, які вважають, що вони зазнали мобінгу (цькування), мають право звернутися із скаргою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та/або до суду. Згідно з частиною третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В порушення наведених норм статей 12 та 81 Цивільного процесуального кодексу України [PERSON] не довела, що щодо неї Гімназією № 11 (в особі керівних органів), окремими іншими працівниками або групами працівників трудового колективу Гімназії № 11 вчинявся мобінг (цькування), тобто систематичні (повторювані) тривалі умисні дії або бездіяльність, які спрямовані на приниження її честі та гідності, її ділової репутації, у тому числі з метою набуття, зміни або припинення нею трудових прав та обов`язків, що проявлялися у формі психологічного та/або економічного тиску, зокрема із застосуванням засобів електронних комунікацій, створення стосовно неї напруженої, ворожої, образливої атмосфери, у тому числі такої, що змусили її недооцінювати свою професійну придатність. При цьому Суд зауважує, що невстановлення [PERSON] кваліфікаційної категорії "спеціаліст вищої категорії", на що вона посилається як на одну з підстав позову, як вбачається зі змісту позовної заяви та підтверджується матеріалами справи, було здійснено не Гімназією № 11 (в особі керівних органів), окремими іншими працівниками або групами працівників трудового колективу Гімназії № 11, а атестаційною комісією Управління освіти і науки Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області та атестаційною комісією Управління освіти і науки Житомирської обласної державної адміністрації, що підтверджується витягом з протоколу № 4 від 06.05.2005 р. засідання атестаційної комісії Управління освіти і науки Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області та витягом з протоколу № 6 від 04.06.2008 р. засідання атестаційної комісії Управління освіти і науки Житомирської обласної державної адміністрації (а. с. 14, 16), тобто особами, які не були роботодавцями [PERSON] або окремими іншими працівниками або групами працівників трудового колективу роботодавця [PERSON] , а тому за жодних інших обставин не є мобінгом (цькуванням) у розумінні статі 2-2 Кодексу законів про працю України. Щодо посилання [PERSON] на те, що директор Гімназії № 11 двічі застосував до неї неправомірні догани, то вони є безпідставним, так як [PERSON] не подано доказів, що оголошені їй догани (накази від 13.11.2024 р. № 131/01-04 та від 20.03.2025 р. № 32/01-04 директора Гімназії № 11, а. с. 21, зворотній бік а. с. 21) були визнані незаконними та/або скасовані у передбаченому законодавством України порядку, тому підстави вважати їх мобінгом (цькуванням) відсутні. На підтвердження обставин того, що директор Гімназії № 11 безпідставно позбавив її преміальних виплат за 2024 р. [PERSON] доказів теж не подала. Також Суд звертає увагу на те, що з заяви від 11.12.2025 р. інспектора сектору служби освітньої безпеки Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області [PERSON] випливає, що протягом проходження нею служби на посаді інспектора освітньої безпеки у Гімназії № 11 з 01.09.2024 р. по теперішній час [PERSON] до неї з приводу булінгу та мобінгу не зверталась (а. с. 61). Не подано [PERSON] і доказів того, що вона у зв`язку з мобінгом (цькуванням) зверталася зі скаргами до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та/або до суду, як це передбачено наведеним вище положенням частини п`ятої статті 2-2 Кодексу законів про працю України. За таких обставин Суд вважає, що [PERSON] не довела обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а саме що її звільнення відбулося по причині мобінгу (цькування), тобто є незаконним. Враховуючи викладене, Суд відмовляє у задоволенні позову [PERSON] за безпідставністю, а тому не з`ясовує питання пропуску нею строку звернення до суду, передбаченого частиною другою статтею 233 Кодексу законів про працю України, як це просить Гімназія № 11.

Outcome: dismissed