Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

14 жовтня 2025 року від [PERSON] надійшла до суду заява про оголошення особи загиблою під час виконання військового обов`язку. Заяву мотивує тим, що її син, [PERSON] , [INFO] , проходив військову службу в ЗСУ на посаді гранатометника 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу механізованої роти та виконував бойові (спеціальні) завдання в смузі оборони оперативного тактичного угрупування «Соледар». Під час виконання бойового завдання 12 лютого 2024 року перестав виходити на зв`язок, його місце перебування було невідомим, у зв`язку із чим 15.02.2024 року вона звернулась в правоохоронні органи, внаслідок чого по даному факту 15.02.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості № 12024030510000165 за статтею ч.1 ст. 115 КК України. 14 лютого 2024 року їй надійшло сповіщення про те, що її син [PERSON] безвісти зник за надзвичайних обставин під час виконання бойового завдання по відбиттю агресії російської федерації 12.02.2024 року поблизу населеного пункту Іванівське Бахмутського району Донецької області. Зазначає, що також отримала від військової частини матеріали службового розслідування, за результатами якого встановлено наступне: вважати безвісти зниклим за особливих обставин гранатометника 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу механізованої роти військової частини [NUMBER] (колишня назва [NUMBER] ) молодшого сержанта [PERSON] , до часу встановлення інших фактів. Вважати, що вищевказана подія сталась 12.02.2024 року, в районі населеного пункту Іванівське Бахмутського району Донецької області, під час виконання військових обов`язків, в районі бойових дій, пов`язана із захистом Батьківщини, не пов`язана з вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Вказує, що оголошення її сина [PERSON] загиблим є необхідним для реалізації її особистих та майнових прав, а також членів сім`ї військовослужбовця, а саме для оформлення спадщини та отримання виплат, передбачених ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий військовослужбовців та членів їх сімей" та Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168. Просить оголосити військовослужбовця [PERSON] , [INFO] , що проживав за адресою: [ADDRESS] , загиблим [INFO] під час виконання військового обов`язку по захисту держави України в російсько-українській війні. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 17 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено заяву до розгляду на 19 листопада 2025 року. 04 листопада 2025 року від представника Міністерства оборони України Тіщенка А.В. надійшли письмові пояснення, у яких зазначає, що відповідно до матеріалів справи, обставиною, яка дає підстави стверджувати, що [PERSON] пропав безвісти за обставин, які загрожували йому смертю або дають підстави припустити його загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом є акт службового розслідування військової частини [NUMBER] . Тобто всією можливою інформацію щодо [PERSON] володіє командування військової частини [NUMBER] . До справи не були долучені відповіді стосовно наявності відомостей про можливе перебування [PERSON] в полоні (оскільки ймовірно такі відомості невитребувано). Зниклий безвісті за особливих обставин входив до особового складу військової частини [NUMBER] , яка в свою чергу входить до складу Збройних Сил України, які підпорядковані Міністерству оборони України, яке здійснює забезпечення, військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України. Таким чином, Міністерство оборони України здійснює забезпечувальну діяльність Збройних Сил України, а не здійснює безпосереднє керівництво ними і не може володіти інформацією щодо зазначеного військовослужбовця. У своїх поясненнях покликається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 по справі №755/11021/22 та наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року №376, яким був затверджений новий Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасового окупованих РФ. Просить у задоволенні заяви [PERSON] про оголошення особи загиблою під час виконання військового обов`язку відмовити (а.с 68-72) Заявник [PERSON] в судове засідання не прибула, хоча належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Заінтересована особа [PERSON] , яка також діє в інтересах малолітньої [PERSON] , в судове засідання не прибула, хоча належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Представник військової частини [NUMBER] у судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 156). 27 жовтня 2025 року від представника військової частини [NUMBER] надійшла заява про розгляд справи без його участі за наявними у матеріалах справи доказами (а.с. 61). Представник заінтересованої особи Локачинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом надіслання судової повістки до електронного кабінету в підсистемі "Електронний суд". 30.01.2026 від представника надійшла заява про розгляд справи без його участі та не заперечує проти задоволення заяви. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі заявника та заінтересованих осіб. У судовому засіданні 08.01.2026 заявник [PERSON] підтримала свою заяву з підстав зазначених у ній, просила її задовольнити. Пояснила, що [PERSON] є її сином та приїхав у 2023 році з Польщі захищати Україну, підписавши контракт. Батько [PERSON] загинув у 2014 році в АТО. 10-11 лютого 2024 року ввечері [PERSON] зателефонував до неї та повідомив, що йде на бойове завдання, тому 3-4 дні може бути без зв`язку. 12 лютого 2024 року командир частини повідомив, що її син зник безвісти під час виконання бойового завдання. Через день надійшло офіційне сповіщення, що її син [PERSON] зник безвісти. Побратими сина повідомили, що на позицію прилетів дрон, [PERSON] присипало землею, він не відзивався. Потім за допомогою дрона побачили тіло, однак забрати його не було змоги, так як позицію захопили. Так вона дізналася, що син загинув. Весь цей час вони шукали [PERSON] всіма можливими методами, однак жодних даних, що він живий чи у полоні немає. Представник заявника адвокат Руденко Г.А. підтримала заяву та просила її задовольнити, з підстав, зазначених у ній. Наголосила, що є всі законні підстави визнати [PERSON] таким , що загинув під час час виконання військового обов`язку, відомості про самовільне залишення частини, добровільну здачу чи захоплення в полон, дезертирство під час несення служби відсутні. Представник заінтересованої особи Локачинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Глум Л. у судовому засіданні 08.01.2026 не заперечувала щодо задоволення заяви. Заінтересована особа [PERSON] підтримала подану заяву, просила задовольнити та зазначила, що її чоловік [PERSON] добровільно пішов на військову службу після народження доньки. [INFO] розмовляла з ним по відеозв`язку перед виходом на бойове завдання, а [INFO] їй повідомили, що її чоловік [PERSON] загинув, тіло лежить в полі, можливості забрати його немає через активні бойові дії. Представник Міністерства оборони України Тіщенко А.В. у судовому засіданні при вирішенні заяви поклався на розсуд суду, з врахуванням поданих письмових пояснень. Звернув увагу, що в Акті розслідування не зазначено, що [PERSON] отримав травми несумісні із життям. Згідно наказу №376 від 21.02.2025 року село Іванівське перебуває в тимчасовій окупації з 19 лютого 2025 року, активні бойові дії велись з 24.02.2022 по 18.02.2025. Допитана в якості свідка [PERSON] суду показала, що її брат [PERSON] у липні 2023 року добровільно вступив у лави ЗСУ у віці 21 рік, проходив навчання і з січня 2024 року його відправили на передову, що ускладнило з ним спілкування. Однак, 11 лютого 2024 року брат по телефону повідомив, що йде з побратимами на бойове завдання, тому зв`язку із ним може не бути 3-4 дні. Наступного дня матері подзвонив командир та повідомив, що [PERSON] зник безвісти при виконанні бойового завдання, а 14.02.2025 додому принесли офіційне сповіщення. Побратим, який був з братом на завданні повідомив, що [PERSON] загинув від дрона, тіло не можуть забрати через часті обстріли та висловив свої співчуття з приводу загибелі [PERSON] . Заслухавши пояснення заявника та заінтересованих осіб, свідка, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що громадянин України [PERSON] народився [INFO] в с. Новий Загорів Локачинського району Волинської області, його батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] , що підтверджується копіями Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 грудня 2001 року та копією паспорта громадянина України, документ № [NUMBER] від 08.09.2021 року (а.с. 9, 13). 23 серпня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Локачинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на « [PERSON] », що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22 серпня 2023 року (а.с. 11). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27 жовтня 2023 року (а.с. 12). Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 15 лютого 2024 року за заявою потерпілої [PERSON] зареєстровано кримінальне провадження № 12024030510000165 за ч.1 ст.115 КК України. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 12.02.2024 [PERSON] , [INFO] , військовослужбовець у військовому званні молодший сержант, гранатометник механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти ВЧ [NUMBER] , житель [ADDRESS] , під час виконання обов`язків військової служби, у бойовій обстановці в результаті ворожого обстрілу, в ході виконання бойових завдань у складі Збройних сил України, залучених до відсічі та стримування збройної агресії рф, перебуваючи в районі населеного пункту Іванівське, Бахмутського району, Донецької області, зник безвісти (а.с. 14). Сповіщенням сім`ї № 10 [INFO] від 14 лютого 2024 року № 1/548 повідомлено [PERSON] , що її син, молодший сержант [PERSON] , [INFO] , безвісті зник за надзвичайних обставин під час виконання бойового завдання по відбиттю агресії російської федерації 12 лютого 2024 року поблизу населеного пункту Іванівське Бахмутського району Донецької області. Під час проходження військової служби військовослужбовець [PERSON] зарекомендував себе виключно з позитивної сторони, сумлінно виконував військові накази і був зразком для захисників Батьківщини (а.с. 15). Наказом командира військової частини [NUMBER] (з адміністративно-господарської діяльності) від 13.02.2024 року № 59 доручено провести службове розслідування, з метою уточнення причин і умов безвісті зникнення за особливих обставин військовослужбовця молодшого сержанта [PERSON] [INFO] під час виконання бойового завдання (а.с. 22). У акті службового розслідування, затвердженого командиром військової частини [NUMBER] полковником [PERSON] 22 лютого 2024 року, зазначено, що 12.10.2023 [PERSON] був зарахований до військової частини [NUMBER] , наказом №289 командира військової частини [NUMBER] . 24.01.2024 наказом №24 (по стройовій частині) молодший сержант [PERSON] призначений на посаду гранатометник 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу механізованої роти військової частини [NUMBER] . Відповідно до бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] від 11.02.2024 №55дск, особовому складу механізованої роти було наказано: 12.02.2024 перейти до оборонного бою на позиціях відділення, з метою не допустити просування противника з напрямку садові ділянки, перехрестя вулиць в Іванівське. Згідно рапорту тво командира механізованої роти від 12.02.2024, молодшого лейтенанта [PERSON] : 11.02.2024 о 12:20 год, під час бойового завдання по відбиттю військової агресії російської федерації, знаходячись в районі бойової позиції «Коршун» біля н.п. Іванівське, Бахмутського району Донецької обл., зник зв`язок із молодшим сержантом [PERSON] . Евакуювати з позиції не має можливості у зв`язку із активними бойовими діями в районі, та діями ворожої артилерії та безпілотної авіації. У Журналі бойових дій том №20, згідно запису 11.02.2024 вказано, що ПВ «Коршун», півд.ок. Іванівське, група у складі [PERSON] веде оборонний бій з метою не допустити прориву противника, о 12.20 год. зв`язок відсутній. 12.02.2024 ПВ «Коршун» ведеться оборонний бій, мл. сержант [PERSON] . 400. Місце, час події та факт зникнення [PERSON] підтверджено поясненнями свідків військовослужбовців [PERSON] та [PERSON] , а також, що [PERSON] під час виконання бойового завдання перебував у засобах індивідуального захисту, не перебував в стані наркотичного або алкогольного сп`яніння. В акті також зазначено, що стверджувати про факт загибелі, а також місце перебування молодшого сержанта [PERSON] , не представляється можливим в зв`язку з тим, що місце де востаннє [PERSON] виконував військові обов`язки перебуває під вогневим контролем ворога. У зв`язку з тим, що станом на дату складення цього акту службового розслідування відсутнє документальне підтвердження того, що [PERSON] , який зник безвісти, помер та/або відсутнє рішення суду про оголошення останнього померлим, є всі підстави вважати молодшого сержанта [PERSON] зниклим безвісти за особливих обставин (а.с. 16-18). На підставі наказу командира військової частини [NUMBER] (з основної діяльності) від 22.02.2024 року № 33, вважається безвісти зниклим за особливих обставин гранатометник 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу механізованої роти військової частини [NUMBER] молодший сержант [PERSON] , [INFO] , до часу встановлення інших фактів. Вважається, що вищевказана подія сталась 12.02.2024 року, в районі населеного пункту Іванівське Бахмутського району Донецької області, під час виконання військових обов`язків, в районі бойових дій, пов`язана із захистом Батьківщини, не пов`язана з вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння (а.с. 19). Згідно з довідкою військової частини [NUMBER] від 21 березня 2024 року молодший сержант [PERSON] дійсно з 15.10.2023 року по 16.10.2023 року, з 06.11.2023 року по [INFO] брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Луганській та Харківській областях, на підставі бойового розпорядження командира в/ч [NUMBER] №394 від 13.10.2023 року, бойового розпорядження командира в/ч [NUMBER] №657 від 27.10.2023 року, бойового наказу командира військової частини [NUMBER] №14/11/23 від 05.11.2023 року (а.с. 21). Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20251008-1577 від 08.10.2025 року, Володимирським районним відділом поліції ГУНП у Волинській області внесено відомості про кримінальне провадження № 120240305100000165 від 16.02.2024 року стосовно [PERSON] , як особи зниклої (виявленої) на території бойових дій (під час воєнних дій), дата набуття статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин 13.03.2024 (а.с. 23-24). Із долученої переписки [PERSON] з побратимом зниклого брата вбачається, що [PERSON] шукали, однак він загинув, його тіло бачили з дрона, але забрати поки нема змоги (а.с. 113-114) Із виписки з реєстру оборонців України, які перебувають в полоні держави-агресора, наданої ДП «Український національний центр розбудови миру» Міністерства розвитку громад та територій України №06-04/47919 від 15.12.2025, вбачається, що інформація про перебування [PERSON] в полоні відсутня (а.с. 115) Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до частини першої статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини друга, третя статті 46 ЦК України). Район воєнних (бойових) дій - це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії (стаття 1 Закону України «Про оборону України»). Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. З огляду на викладене, виходячи зі змісту статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, Верховний Суд дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України). Подібні висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22 (провадження № 61-7094св23) та від 13 березня 2024 року у справі № 204/724/23 (провадження № 61-16728св23). У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22, від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Суд зауважує, що суд не констатує смерть фізичної особи, а оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у ч. 2 ст. 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою. Водночас ч. 2 ст. 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи. У цій справі матеріалами службового розслідування підтверджується, що молодший сержант [PERSON] 12 лютого 2024 року в районі населеного пункту Іванівське Бахмутського району Донецької області, під час виконання бойового завдання у складі сил та засобів ПВ «Коршун», при виконанні бойового завдання щодо захисту територіальної цілісності та суверенітету України, відповідно до бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] від 11.02.2024, внаслідок ворожого обстрілуартилерії та безпілотної авіації, зник безвісти. З урахуванням приписів ст. 46 ЦК України, суд дійшов висновку, що вищевказані обставини з достатньою вірогідністю підтверджують загибель під час виконання бойового завдання у вказаному районі воєнних (бойових) дій сина заявниці та існують достатні підстави, підтверджені належними доказами, для оголошення [PERSON] загиблим (померлим) під час виконання військового обов`язку із захисту Батьківщини [INFO] в районі населеного пункту Іванівське Бахмутського району Донецької області. Згідно з п.13 постанови Пленуму Верхового Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Докази, які долучені до заяви про оголошення фізичної особи померлою, не містять жодних суперечностей щодо обставин зникнення військовослужбовця [PERSON] , дають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть під час виконання бойового завдання [INFO] в районі населеного пункту Іванівське Бахмутського району району Донецької області. У своїй постанові 11 грудня 2024 року у справі 755/11021/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Так, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, с. Іванівське Бахмутської міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області знаходиться під тимчасовою окупацією російської федерації з 19 лютого 2025 року, активні бойові дії велись з 24.02.2022 по 18.02.2025. При цьому судом взято до уваги, що як було встановлено службовим розслідуванням за фактом зникнення безвісти молодшого сержанта [PERSON] , безпосереднім місцем бойового зіткнення з ворогом, при якому зник безвісти [PERSON] , є населений пункт Іванівське Бахмутського району Донецької області, який після завершення бойового зіткнення залишився під контролем ворога. З моменту вказаної події та закінчення активних бойових дій до моменту звернення до суду (14.10.2025) з цією заявою минуло більше шести місяців. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця під час виконання бойового завдання внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація спадкових прав, а також особистих майнових та немайнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Верховний Суд у постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 490/6057/19-ц виклав правовий висновок, що встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення обставин, при яких загинув військовослужбовець при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявників як членів сім`ї загиблого військовослужбовця. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального й процесуального права, суд дійшов висновку про те, що існують достатні підстави, підтверджені належними доказами, для оголошення [PERSON] померлим, заявлені вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Крім того, суд встановив, що загибель [PERSON] , настала [INFO] в населеному пункту Іванівське Бахмутського району Донецької області під час його безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в районі ведення бойових дій. При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що згідно ст. 309 ЦПК України, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо буде одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Outcome: approved