Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.09.2022 в розмірі 16247,58 грн станом на 28.11.2025, яка складається з: 11518,54 грн - заборгованості за кредитом; 4729,04 грн - заборгованості за відсотками, та витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 20.09.2022 [PERSON] звернулася до АТ "А-Банк" з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунка. Цього ж дня відповідачка підписала заяву щодо встановлення кредитного ліміту, на підставі якої їй відкрито поточний рахунок та встановлено кредитний ліміт. Банк свої зобов`язання за договором виконав повністю, надав відповідачці кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80 % на рік на суму залишку заборгованості. Натомість остання не виконала свої зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 28.11.2025 вона має заборгованість у розмірі 16247,58 грн, яка складається з: 11518,54 грн - заборгованості за кредитом; 4729,04 грн - заборгованості за відсотками. Представник позивача в судове засідання не з`явився, як безпосередньо в позовній заяві, так і в окремо долученому до неї клопотанні просить проводити розгляд справи за відсутності позивача, проти винесення заочного рішення не заперечив (а.с. 1-5, 6). Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, причин неявки не повідомила, хоча була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, шляхом направлення рекомендованими поштовими відправленнями ухвали про відкриття провадження у справі, в якій визначена дата та час проведення судового засідання, та повістки про про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 44), одне з яких повернулось до суду з відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 38-39), інше також неотримане, у зв`язку з відсутністю одержувача, на що вказує відстеження з офіційного сайту АТ "Укрпошта" (а.с. 63). Крім того суд опублікував виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України (а.с. 62). Також дані РНОКПП відповідачки внесені у статкартку в програмі "Д-3", що забезпечує її можливість отримувати всі процесуальні документи та повістки у застосунку "Дія". Причини неявки відповідачка не повідомила, відзив на позов не подавала, будь-яких заяв, клопотань від неї на адресу суду не поступало. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: згідно із ухвалою від 10.12.2025, суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання та викликом сторін. Враховуючи, що відповідачка на виклик до суду повторно не з`явилася, відзиву на позов не подала, хоча була у встановленому законом порядку повідомлена про розгляд справи, а позивач не заперечив проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення у заочному порядку, про що постановив ухвалу від 29.01.2026. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: із матеріалів справи суд установив, що відповідачка звернулася до АТ "А-Банк" та підписала власноручним (цифровим) підписом Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ "А-Банк" від 20.09.2022. Вона погодилася з тим, що дана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ "А-Банк" становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг. В анкеті-заяві зазначені її дата народження, місце проживання, серія та номер паспорта, ІПН (а.с. 10), які відповідають долученим документам, які ідентифікують її особу (а.с. 29-30). Також 20.09.2022 [PERSON] за допомогою власноручного (цифрового) підпису підписала заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, за умовами якої остання просила відкрити їй поточний рахунок № [NUMBER] на таких умовах: вид кредиту - кредитний ліміт на поточний рахунок; мета отримання кредиту - споживчі цілі; пільговий період користування кредитним лімітом - 62 дні за ставкою 0,000001%; у разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,4 % на місяць; строк кредитування - 240 місяців (а.с. 10 звор. - 11). Згідно із довідками за лімітами та картами (а.с. 16, 17), [PERSON] на підставі кредитного договору б/н від 20.09.2022 встановлено кредитний ліміт, який спочатку збільшено на 12000,00 грн, а надалі зменшено до 11600,00 грн, а також відкрито рахунок № [NUMBER] . На підтвердження позовних вимог позивач до матеріалів справи долучив витяг з Умов та правил надання банківських послуг АТ "Акцент-Банк" (а.с. 20-26), Тарифи по картці "Зелена" (а.с. 27-28) та Паспорт споживчого кредиту "Кредитна картка "Зелена" (а.с. 12-13). Однак суд звертає увагу на те, що вказані документи не містять будь-якого підпису відповідачки, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети-заяви, на що вказала у своїй постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду. Більше того у Паспорті споживчого кредиту йдеться про іншого клієнта. Як зазначив позивач, на підставі вказаної заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Доказів протилежного матеріали справи не містять. А у зв`язку з невиконанням умов договору у відповідачки перед банком утворилась заборгованість. Згідно із долученим до матеріалів позову розрахунком заборгованості за договором № б/н від 20.09.2022, укладеним між АТ "Акцент-Банк" та клієнтом [PERSON] , станом на 28.11.2025 загальна заборгованість за наданим кредитом становить 16247,58 гривень, з яких: 11518,54 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 4729,04 грн - загальний залишок заборгованості за процентами (а.с. 18-19). При цьому у вказаному розрахунку відображені процентна ставка (поточна) (40,80 %, - що на місяць становить 3,4 %, що визначено умовами підписаної заяви щодо встанолвення кредитного ліміту за карткою/рахунком). Як установив суд із виписки по руху коштів по рахунку за період із 20.09.2022 до 28.11.2025, клієнт [PERSON] активно користувалася грошовими коштами (а.с. 14-15). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного зобов`язання, непогашення в повному обсязі відповідачкою заборгованості за ним, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду та норми права, які застосував суд: суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, дійшов такого висновку. Як передбачено в п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Публічним договором є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України). Суд установив, що при укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У даному випадку застосування конструкції договору приєднання його умови розробляло АТ "АКЦЕНТ-БАНК". Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Під час розгляду справи суд установив, що 20.09.2022 [PERSON] звернулася до АТ "АКЦЕНТ-БАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ "А-БАНК", чим підтвердила своє приєднання до запропонованих умов кредитування в АТ "АКЦЕНТ-БАНК" та на підставі Заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 20.09.2022 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Тобто між сторонами укладено кредитний договір № б/н від 20.09.2022. Умови кредитування визначені в заяві щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 20.09.2022, про що вказано вище, де серед іншого обумовлений і розмір нарахованих відсоків - 3,4 % на місяць, які нараховуються на кредит у разі виходу з пільгового періоду, з чим [PERSON] погодилася, підписавши її. При цьому, інші долучені письмові докази, на які посилається позивач, однак у них не міститься відомостей про ознайомлення з ними відповідачки, про що описано вище, суд не бере до уваги. З наданої суду виписки по рахунку суд установив, що [PERSON] отримувала кошти з кредитної картки, ними користувався, що підтверджує існування кредитних правовідносин між нею та банком, однак не повертала своєчасно останньому грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Як указав позивач, станом на 28.11.2025 за [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 16247,58 гривень, з яких: 11518,54 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 4729,04 грн - загальний залишок заборгованості за процентами. Факт наявності заборгованості відповідачка не заперечила. На підтвердження існування заборгованості та її розміру сторона позивача долучила детальний розрахунок та виписку по особовому рахунку, дані з яких узгоджуються між собою. Викладене дає підстави вважати, що наявність заборгованості та її розмір підтверджена належними та допустими доказами, а тому їх слід взяти до уваги при ухваленні рішення. Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Положеннями частини 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що боржниця належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, умови виконання якого визначені у кредитному договорі № б/н від 20.09.2022, у зв`язку з чим у [PERSON] наявна заборгованість за кредитом у розмірі 16247,58 гривень. Відповідачка не спростувала належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі, будь-яких заперечень з даного приводу чи контррозрахунку заборгованості, її складових суду не надавала. Тому, дослідивши надані АТ "АКЦЕНТ-БАНК" письмові докази, суд дійшов переконання, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача 16247,58 гривень, з яких: 11518,54 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 4729,04 грн - загальний залишок заборгованості за процентами, яка виникла станом на 28.11.2025 за договором № б/н від 20.09.2022. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому ураховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 7). Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення позову, то з урахуванням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн сплаченого судового збору. На підставі викладеного, ст. 3, 207, 509, 526, 527, 610, 626, 628, 633, 634, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved