Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 18 600,00 грн боргу за кредитним договором з підстав неналежного виконання умов договору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 09 травня 2025 року укладено кредитний договір (оферта) № 09.05.2025-100002535, в електронному вигляді, у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору 09 травня 2025 року позичальнику надано кредит у розмірі 6 000,00 грн строком на 140 днів з дати його надання, зі сплатою процентів, комісії, неустойки, дата повернення (виплати) кредиту - 25 вересня 2025 року. ТОВ «Споживчий центр» зобов`язання за кредитом виконало в повному обсязі та надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Однак [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 18 600,00 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 6 000,00 грн, процентам 8 400,00 грн, комісії (пов`язаної з наданням кредиту) 1 200,00 грн, неустойці 3 000,00 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 05 січня 2026 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Омельяненко Р.Р. у пред`явленому позові позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, не заперечуючи проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав частково в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 6 000,00 грн, процентам - 8 400,00 грн та комісії 1 200,00 грн. Позовні вимоги не визнав в частині стягнення з нього неустойки в сумі 3 000,00 грн, оскільки згідно з вимогами чинного законодавства банк не мав права нараховувати неустойку у період дії військового стану, просив розгляд справи здійснювати без його участі. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання договірних зобов`язань. 09 травня 2025 року відповідач [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е342 підписав пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта). Водночас 09 травня 2025 року [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е342 підписав заявку, яка є невід`ємною частиною кредитного договору № 09.05.2025-100002535 (кредитної лінії). 09 травня 2025 року [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е342 підписав відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 09.05.2025-100002535 (кредитної лінії). Також 09 травня 2025 року [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е342 підписав додаток до кредитного договору № 09.05.2025-100002535 (кредитної лінії). [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 6 000,00 грн, видача коштів за кредитним договором здійснювалася за допомогою системи іРаy, на номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 736442898, призначення платежу: видача за договором кредиту № 09.05.2025-100002535, що підтверджується довідкою ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» ТОВ «УПР» № 119-0711 від 07 листопада 2025 року. Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 09.05.2025-100002535 від 09 травня 2025 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 18 600,00 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 6 000,00 грн, по процентам 8 400,00 грн, комісії (пов`язаної з наданням кредиту) 1 200,00 грн, неустойці 3 000,00 грн. Цей правочин вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, і укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Як передбачено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Водночас у відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Так, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Виходячи із вищенаведеного, суд дійшов висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач взятих на себе за договором зобов`язань належним чином не виконав, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості в частині основного боргу в сумі 6 000,00 грн, заборгованості по процентам 8 400,00 грн, комісії (пов`язаної з наданням кредиту) 1 200,00 грн підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення неустойки в сумі 3 000,00 грн, суд зазначає таке. Частиною 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Водночас ч. 1 ст. 550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем); 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки - звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) кредитних зобов`язань. Аналогічний правовий висновок щодо аналізу п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України викладений у постанові Верховного Суду від 12 червня 2024 року в справі № 910/10901/23, який у відповідності до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при застосуванні відповідних норм права. Згідно з правовим висновком, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23, дія п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України розповсюджується на кредитний договір. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і не скасований на час розгляду судом цієї справи. Отже, суд дійшов висновку, що хоча умовами кредитного договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником неустойки в розмірі 60,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (п. 15 кредитного договору), проте згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники у період воєнного стану звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) в кредитних зобов`язаннях. За таких обставин нарахування неустойки позивачем в розмірі 3 000,00 грн є безпідставним та неправомірним, відтак позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду, пропорційно до суми задоволених судом вимог, - 2 031,69 грн (15600,00 х 2 422,40 / 18600,00). На підставі ст.ст. 526, 626, 627, 629, 634, 1054ЦК України, п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»,

Outcome: partial