Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

21.11.2025 представник ТОВ «ФК«КРЕДИТ КАПІТАЛ» звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 6362745 від 23.09.2022 в сумі 22 600,00 грн та судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 23.09.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 6362745, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 5 000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом, комісії та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачено кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів до кредитного договору повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було сплачено відповідні кредитні кошти. 27.12.2022 між ТОВ МІЛОАН та позивачем ТОВ ФК КРЕДИТ-КАПІТАЛ було укладено Договір відступлення прав вимоги №87-МЛ, відповідно до якого відбулося відступлення на користь позивача права грошової вимоги до боржників, у т.ч. і до [PERSON] за кредитним договором №6362745 від 23.09.2022. Сума заборгованості відповідача становить 22 600,00 грн, з яких 5 000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 15 600,00 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків, 2 000,00 грн - прострочена комісія. Оскільки відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти та комісію за користування кредитом не сплачує, тому відбулося звернення до суду. 25.11.2025 після виконання вимог ст. 187 ЦПК України прийнято до розгляду судом даний позов, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. Відповідно до вимог ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за наявних у справі доказів. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем було укладено електронний Договір про споживчий кредит № 6362745 від 23.09.2022, за яким кредитодавець на умовах визначеним цим Договором зобов`язався надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату з можливістю пролонгації дії договору. Відповідно до умов такого кредитування сума кредиту становить 5 000,00 грн строком на 105 днів з 23.09.2022. Дата остаточного повернення погашення заборгованості 06.01.2023. Орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування 22 750,00 грн. Комісія за надання кредиту 2 000,00 грн ( 40% від суми кредиту одноразово). Проценти за користування кредитом 3,00% ( 2 250,00 грн за пільговий період + 13 500,00 грн за поточний пріод). Зі змісту кредитного договору слідує, що кредитні кошти позичальнику надаються безготівково з використанням карти 4149 49 ** 75. Договір про споживчий кредит № 6362745 від 23.09.2022 та паспорт споживчого кредиту було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що слідує з довідки про ідентифікацію та анкети заяви на кредит. Сторонами також погоджено Графік платежів за відповідним Договором про споживчий кредит. Відповідачу [PERSON] було надано картку [NUMBER] на суму 5 000,00 грн ( призначення платежу: кошти згідно договору 6362745), що вбачається з копії платіжного доручення від 23.09.2022. 27.12.2022 між ТОВ « МІЛОАН» та ТОВ «ФК«КРЕДИТ КАПІТАЛ» укладено Договір відступлення прав вимоги № 87-МЛ, у відповідності до умов якого ТОВ МІЛОАН передає (відступає) позивачу за плату належні йому права грошової вимоги, а позивач приймає належні права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 87-МЛ позивач набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 6362745 від 23.09.2022, зі змісту якого слідує, що загальна сума заборгованості на момент відступлення права вимоги - 21 100,00 грн ( 5 000,00 грн - сума тілу кредиту, 14 100,00 грн - залишок по відсотках, 2 000,00 грн залишок по комісії за надання кредиту). Матеріали справи містять відповідний розрахунок заборгованості на момент відступлення права вимоги за кредитним договором, виконаний первинним кредитодавцем ТОВ МІЛОАН. Відповідач всупереч погодженим умовам кредитування своїх зобовязань щодо сплати кредитних коштів не виконує. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором кредитний борг [PERSON] станом на момент подачі позовної заяви не погашено та становить 22 600,00 грн, з якого 5 000,00 грн - сума простроченого тіла кредиту, 15 600,00 грн - залишок по відсотках ( нарахованих в межах строку кредитування), 2 000,00 грн залишок по комісії за надання кредиту. Вирішуючи спір, суд керується наступним. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України). Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Відповідно до п. 5 ч. 3 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність. Відповідно до частин першої - третьої статті 2 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру ( постанова від 23 жовтня 2024 року у справі № 753/25081/21 провадження № 61-8693св24 Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ). Судом встановлено, що між сторонами виникли кредитні відносини, зокрема укладено кредитний договір, узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору. Однак, у порушення умов кредитного договору відповідач своїх договірних зобов`язань належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими доказами та не оспорено відповідачем. На підставі викладеного, суд вважає, що наданими стороною позивача доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено його право вимоги до відповідача та правомірність нарахування заборгованості за кредитним договором, доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе зобов`язання згідно укладеного договору, заборгованість не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу (тілом) кредиту, відсотками та комісією у загальній сумі 22 600,00 грн. За таких обстави, суд задовольняє позовні вимоги повністю. При вирішенні питання стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. В даному випадку, суд доходить висновку, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у даній цивільній справі представником позивача частково обґрунтовано, і з огляду на незначну складність самої справи, суд вважає, що розмір заявлених позивачем витрат у сумі 8 000,00 грн є не співмірними із складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг. У зв`язку з вищезазначеним, взявши до уваги позицію сторони відповідача, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, визначає їх у зменшеному розмірі у сумі 3 000 грн, що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат. На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved