Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вимог зазначає, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення суду від 29.03.2023 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 2000 грн. щомісячно. Однак, визначена сума на даний час не відповідає інтересам [PERSON] , крім того, суттєво змінились життєві обставини сторін, значно зросли витрати на утримання дитини. У дитини офіційно діагностовано розлад аутичного спектра (аутизм). Хлопчик потребує постійної уваги, спеціалізованих занять, регулярних візитів до невропатолога та дитячого психіатра. Син сторін проходить реабілітацію та навчається в інклюзивному садочку у Республіці Польща. Батько дитини проживає у Польщі понад три роки, офіційно працевлаштований, у достатньому обсязі участі у вихованні та утримані дитини не приймає. З огляду на наведене, позивач просить змінити розмір аліментів та ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина в розмірі 5000 грн. щомісячно. Ухвалою суду від 25.11.2025 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження. 09.01.2026 року на адресу суду надійшов відзив відповідача в якому останній просить відмовити у задоволені позову. Вказує, що він ніколи не ухилявся від виховання сина, вчасно сплачує аліменти, систематично проводить час з [PERSON] . За домовленістю з позивачкою щосереди відвозить та забирає дитину зі спеціалізованого дитячого садка, щовівторка водить дитину до терапевта та логопеда, а також періодично - до басейна. [PERSON] оплачуються усі витрати, про які його повідомляє [PERSON] , і не лише одноразово у розмірі 500 злотих, про які зазначає позивач, а у значно більшому розмірі. Протягом осені-зими 2025 року ним понесено витрат на дитину на загальну суму 1670 злотих, що у гривнях становить близько 19500,00 грн. або близько 3900,00 грн. в місяць. Середньомісячний заробіток відповідача становить 4706,68 грн. (402,28 злотих), що з врахування прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років в Україні у 2026 році (2 817,00 грн.) та вимог ст.182 СК України, не надає ні правових, ні фактичних підстав для збільшення розміру аліментів згідно ст.192 СК України. Позивач у відповіді на відзив від 12.01.2026 року зазначила, що відповідач проживає в Польщі на постійній основі з 2021 року без власного житла. Останні 2 роки він винаймає житло у Кракові, де ринкова орендна плата становить від 2 000 злотих щомісяця, також оплачує комунальні послуги. Перебуває в Польщі на підставі карти тимчасового побуту, виданої на підставі працевлаштування. За чинними вимогами законодавства, щоб отримати карту тимчасового побуту у Польщі на підставі працевлаштування, іноземець має підтвердити факт офіційного працевлаштування з доходом не нижче мінімальної заробітної плати Польщі (на 2025 рік приблизно 4 666 злотих на місяць, що є вимогою для легалізації перебування на підставі роботи. Таким чином, зазначена відповідачем сума 402 злотих явно не відповідає вимогам для легального отримання карти побиту та офіційної роботи. У 2024 році відповідач придбав автомобіль Toyota Prius (номер [NUMBER] ), на якому здійснює послуги перевезення пасажирів, що також є джерелом доходу. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив. Надав пояснення, аналогічні викладеному у письмовому відзиві на позов. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.42). Дитина проживає разом з матір`ю (а.с.43). На підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.03.2023 року з відповідача в користь позивача стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 2000 грн. щомісячно (встановлено згідно даних АСДС). У [PERSON] офіційно діагностовано розлад аутичного спектра (аутизм)(а.с.5-19). Дитина потребує спеціального навчання, реабілітації. Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2026 рік» встановлено, що з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2817 гривень , дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З матеріалів справи вбачається, що розмір витрат, необхідних на утримання дитини змінився. Позивач на постійній основі несе витрати на оплату оренди житла, придбання одягу, гігієнічних засобів, канцелярського приладдя, дозвілля дитини та консультації лікарів. Крім того, дитина відвідує спеціалізовані заняття (логопед, психолог, гіпотерапія) (а.с. 20-30, 44-53). Відповідач є здоровою, працездатною особою, інших осіб на своєму утримані немає. Доказів іншого суду не надано. Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0.1195 га (кадастровий номер 0722887500:01:001:2086), розташованої на території Заборольської сільської ради Луцького району Волинської області. Станом на дату розгляду справи відповідач проживає та офіційно працевлаштований в Республіці Польща. Згідно довідки про працевлаштування від 11.12.2025 року останній обіймає посаду таксиста, середньомісячна заробітна плата за останні три місяці становить 402,58 злотих. При вирішенні спору суд враховує те, що розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку змінився. Крім того, змінились обставини фізичного здоров`я дитини. Витрати на лікування сина сторін, враховуючи діагноз дитини здійснюються на постійній основі, не мають ознаки разових, що спростовує твердження представника відповідача про можливість стягнення їх в окремому порядку як додаткових. Відтак, суд погоджується із мотивами зазначеними у позовній заяві, враховуючи пріоритетність прав дитини. Суд також бере до уваги те, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. Враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, особу відповідача, як платника аліментів, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд дійшов висновку наявність підстав для задоволення позову. Визначений розмір аліментів, на думку суду, є достатнім та справедливим. При цьому, аліменти у зміненому розмірі стягуються з дня набрання чинності рішенням суду. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 1211,20 грн. судового збору.

Outcome: approved