Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, відповідно до ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2024 року. Заочним рішенням суду від 10 грудня 2024 року стягнуто з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», ЄДРПОУ 23494714 заборгованість за кредитним договором №501309191 від 02 квітня 2021 року в розмірі 40612,51 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 3028 грн., а всього стягнуто 43640 грн. 51 коп. 27 січня 2025 року до суду надійшла заява відповідачки [PERSON] про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 25 лютого 2025 року Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2024 року по цивільній справі №202/4714/24 за позовною заявою Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, - скасоване і призначено справу в спрощеному провадженні в судове засідання. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26 лютого 2025 року №4273-IX, що набрав чинності 25 квітня 2025 року, змінено найменування Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області на «Дніпровський районний суд Дніпропетровської області». 03 жовтня 2025 року відповідачкою подано відзив на позовну заяву, в якому вона не визнає позовні вимоги, просить суд у задоволенні позову відмовити, докази надані стороною позивача є неналежними, оскільки не підтверджують отримання кредиту відповідачкою, а розрахунки заборгованості на які посилається позивач не є первинними бухгалтерськими документами. Представник позивача надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги з підстав викладених у позові підтримує та просить суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором №501309191 від 02 квітня 2021 року в розмірі 40612,51 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 3028,00 грн. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується Довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber» та Довідкою про доставку електронного листа. Надала суду відзив на позов, в якому чітко виклала свою позицію стосовно пред`явлених позовних вимог. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Судом встановлено, що 02 квітня 2021 року відповідачка [PERSON] уклала з АТ «Альфа-Банк» угоду про надання споживчого кредиту №501309191. Відповідно до умов Угоди про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року АТ «Альфа-Банк» зобов`язувався надати відповідачці кредит, а відповідачка у свою чергу зобов`язувалася в порядку та на умовах, визначених умовами Угоди про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Угодою про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року. Відповідно до Акцепту пропозиції на укладення Угоди про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року визначено умови споживчого кредиту, зокрема: ?Тип кредиту «Кредит готівкою» ?Сума Кредиту 29 000 грн. ?Спосіб видачі переказ котів на рахунок [NUMBER] відкритий в АТ «Альфа Банк»; ?Процентна ставка % річних 45 %, тип ставки фіксована; ?Строк кредиту 60 місяців, до 02 квітня 2026 року. Умовами Угоди про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року передбачено, що у випадку невиконання відповідачкою умов Угоди, остання зобов`язана достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Відповідно до Оферти на укладання Угоди про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року відповідачка пропонує Банку укласти Угоду про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між нею та Банком. Підписанням Оферти на укладання Угоди про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року відповідачка беззаперечно підтвердила, що перед укладенням Угоди про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року вона ознайомлена у тому числі у письмовій формі: ?зі всією інформацією, необхідно для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; ?з нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ; ?із інформацією, зазначеною у ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка розміщена на офіційній сторінці Банку у мережі інтернет за відповідним посиланням; У Додатку №1 до Угоди про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року, що є невід`ємною частиною Угоди, визначено: ?детальний розпис складових загальної вартості Кредиту та реальної річної процентної ставки; ?графік платежів повернення Кредиту, сплати процентів за його користування; ?сум комісійної винагороди та інших платежів за Угодою про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року Всі відносини між відповідачкою та Банком, що не врегульовані Угодою про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року, відповідачка запропонувала врегулювати Договором, який визначає всі інші істотні умови надання, користування Кредитом, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за неналежне виконання умов Договору, додатків до тих, що вказані в Угоді про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року, і є невід`ємною частиною Угоди про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку. Угода про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року набуває чинності з моменту підписання Банком Акцепту на Тарифи та є невід`ємною частиною Договору та розміщені на сайті Банку. Підписанням електронним підписом Оферти на укладання Угоди про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року відповідачка засвідчила про отримання всієї інформації про умови кредитування. Відповідно до Акцепту пропозиції на укладання Угоди про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року Банк прийняв пропозицію відповідачки на укладення Угоди про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року. Підставою для Угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб. Додатком №1 до Угоди про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року визначено граф платежів та розрахунок сукупно вартості споживчого кредиту та орієнтовної реальної процентної ставки з урахуванням вартості супутніх послуг, зокрема визначено обов`язок відповідачки щомісячно 2 числа починаючи з 02 травня 2021 року (до 02 квітня 2026 року) здійснювати погашення заборгованості в сумі 1221,68 коп. (що включає в себе суму кредиту за Угодою та проценту ставку за користування кредитом). Також, 02 квітня 2021 року відповідачкою було отримано Паспорт споживчого кредиту. Відповідно до Довідки про ідентифікацію клієнт [PERSON] (відповідачка по справі), з якою укладено Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в Банку ідентифікований. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягла згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо (форми договору не встановлені законом. якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій Формі. Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України та може мати електронну форму. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колеги суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі №401/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Укладення електронного кредитного договору в електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», є таким, що укладений у письмовій формі, відповідні правові висновки/позиції викладені в Постановах ВСУ, а саме: від 12.01.2021 р. по справі 524/5556/19; від 07.10.2020 р. по справі № 127/33824/19; від 09.09.2020 р. по справі № 732/670/19; від 28.04.2021 р, у справі № 234/8079/20. Дані правові позиції є усталеною практикою щодо електронних договорів. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України, ст. 36 ГПК України та ст. 79 КАСУ. Згідно з п. 1 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування», - кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання відповідачці кредиту. Натомість відповідачка зобов`язання по Угоді про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за Угодою про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року, яка становить 40612,51 грн., внаслідок чого позивач звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що Угода про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року сторонами укладено в письмовій формі, зазначено її розмір та умови надання кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідачка, не сплативши у вказаний в Угоді про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року строк кредит, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Угодою про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року, надавши відповідачці кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Угодою, а відповідачка отримала кредитні кошти і у неї виникли зобов`язання повернути їх у розмірі та у строки, зазначені в Угоді про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року. Як вбачається із розрахунку заборгованості у відповідачки [PERSON] станом на 28 лютого 2023 є заборгованість на загальну суму 40612,51 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту 27407,57 грн., заборгованості за відсотками 13204,94 грн. За правилами ч.1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд враховує ту обставину, що відповідачка не заперечувала факту укладення Угоди про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року. Також відповідачкою не надано суду належних та допустимих доказів на спростування відсутності заборгованості у зазначеному розмірі чи неправомірності кредитного договору. Відповідно до виписок по особовим рахункам відповідачки за період з 02.04.2021 року по 28.02.2023 року вбачається, що відповідачкою неодноразово здійснювались оплати на погашення заборгованості за Угодою про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року. Зазначену обставину підтверджує сама відповідачка у відзиві на позов. Незгода відповідачки з порядком розподілу погашення суми заборгованості за кредитом не є підставою для відмови у задоволенні позову, враховуючи що при укладенні Угоди про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов такої угоди. Доводи відповідачки стосовно того, що розрахунок заборгованості не є первинним документом бухгалтерського обліку, а отже, не є безспірним доказом розміру заборгованості, суд не враховує, оскільки обґрунтуванням позовних вимог щодо розміру заборгованості також є виписка за картковим (особовим) рахунком позичальника, яку банк додав до позовної заяви, з якої чітко вбачається, що сума кредиту 29 000 грн. була зарахована на рахунок відповідачки. Доводи відповідачки спростовані дослідженими в судовому засіданні допустимими письмовими доказами. Враховуючи вищенаведене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача проте, що відповідачки [PERSON] має існуючу перед позивачем прострочену заборгованість на загальну суму 40 612,51 грн. На підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості за Угодою про надання споживчого кредиту №501309191 від 02 квітня 2021 року в межах заявлених позовних вимог. В даному випадку встановлені всі фактичні обставини справи, враховано доводи сторін, надано належну оцінку доказам у справі та суд застосовує норми права, які регулюють зазначені правовідносини. Висновки суду відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, та не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, викладених у постановах з зазначеного питання. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року) (Постанови КЦС ВС від 07.10.2020 року у справі № 465/3586/17, від 08.10.2020 у справі № 712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)» (Постанова КЦС ВС від 20.10.2020 у справі №756/536/19, від 15.10.2020 у справі № 759/14004/15-ц, від 15.10.2020 у справі №157/398/15-ц, від 13.10.2020 № 161/4641/17, 20.10.2020 у справі № 213/112/19, від 12.10.2020 у справі № 585/2958/17, від 12.101.2020 у справі №521/7401/15, від 09.10.2020 у справі №161/7515/15-ц). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 3028 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved