Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. 16.12.2025 до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вказана позовна заява. Так, позивач просить визнати відповідача батьком [PERSON] , [INFO] та внести відповідні зміни до актового запису про народження. Позов обґрунтовано обставинами: Позивач в період з серпня 2013 року по теперішній час проживає без реєстрації шлюбу з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Від цих стосунків позивач завагітніла та [INFO] народила доньку [PERSON] . Коли позивачка звернулась до органів ДРАЦС за отриманням свідоцтва про народження дитини їй повідомили, що у зв`язку з тим, що вона не перебувала офіційно з відповідачем у шлюбі, запис про батька дитини був здійснений 02 серпня 2013 за № 319 зі слів позивача відповідно до ст. 135 СК України. Позивач та відповідач мають ще одну спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що для неї та для малолітньої дитини вкрай важливо зберегти зв`язок між батьком та дитиною, оформити цей зв`язок юридично. Позиція відповідача. 27.01.2026 від відповідача надійшла заява про визнання позову та про відсутність заперечень щодо задоволення позовних вимог. Відповідач підтвердив, що дійсно з літа 2013 року по теперішній час проживає без реєстрації шлюбу з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Від цих стосунків вона народила [PERSON] , [INFO] . Позиція третьої особи. 28.01.2026 від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без їх участі, на розсуд суду. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 16.12.2025 позовна заява надійшла до суду. 05.01.2026 (з урахуванням часу перебування судді у відпустці) ухвалою судді провадження у справі було відкрито. 27.01.2026 надійшла заява про визнання позову від відповідача. Інших заяв, клопотань від учасників не надходило. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст позовних вимог полягає у визнанні батьківства щодо дитини, запис про батька якої вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Судом встановлено, що сторони з серпня 2013 року проживають без реєстрації шлюбу. Від цих стосунків у позивача та відповідача народилась донька [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини не оспорюються учасниками справи. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, у актовому записі про народження [PERSON] відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, а саме [PERSON] . Сторони також мають ще одну спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.09.2011, актовий запис №392 від 27.09.2011. Відповідно до Акта № б/н від 08.09.2025 за вих.№ 24, мешканці квартир будинку [ADDRESS] підтвердили проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 13 серпня 2013 по теперішній час. У підготовчому судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у позові. Відповідач позов визнав у повному обсязі, не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Наслідки визнання позову відповідачу зрозумілі. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно з ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства. Відповідно до ч. 1 ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як про батька дитини з актового запису про народження дитини і така вимога матері відповідно до ч. 2 цієї статті може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. V. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частинами 1, 3 статті 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 цієї статті ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного, беручи до уваги заяви сторін, враховуючи визнання відповідача позовних вимог, та суд не вважає визнання позову таким, що суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про доведеність факту батьківства, а тому позовні вимоги про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини щодо даних про батька підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Водночас позивач не просив стягнути витрати по сплаті судового збору з відповідача, а відтак суд вважає за можливе не відшкодовувати вказані витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved