Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Холодногірського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01.04.2019 у справі № 642/1311/19, а саме: зі способу стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на спосіб стягнення аліментів у частині доходу та стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня набрання новим рішенням суду законної сили. В обґрунтування позову зазначено, що під час шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01.04.2019 у справі № 642/1311/19 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1100,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.02.2019 до досягнення дитиною повноліття. Дитина проживає разом з позивачем і на даний час її матеріальне становище змінилось, оскільки зросли витрати на утримання дитини у зв`язку із суттєвим зростанням цін на продукти та одяг, а також з інфляційними процесами. На момент ухвалення рішення 01.04.2019 про стягнення аліментів відповідач не працював і мав періодичні заробітки, однак на 2025 рік матеріальний стан відповідача покращився, оскільки з виконавчого провадження по вищевказаному рішенню суду вбачається, що відповідач офіційно працює в ТОВ «РЕВАН» та отримує заробітну платню з розмірі від 4720,00 грн. до 16638,80 грн. Щомісячна сума аліментів у розмірі 1100,00 грн. станом на сьогодні перестала відповідати критеріям необхідності та достатності для забезпечення гармонійного розвитку дитини, встановленому ч.2 ст.182 СК України. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2025 р. складає 3196,00 грн., відповідно 50% прожиткового мінімуму становить 1598,00 грн. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 20.10.2025 відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачем 01.11.2025, 01.12.2025 направлялись клопотання про відкладення судового засідання призначених на 12.11.2025 та 12.12.2025, у зв`язку із перебуванням на військовій службі. Судом неодноразово призначались судові засідання, повістки повідомлення направлялись по місцю мешкання відповідача, які не були отримані, про що свідчать повернуті рекомендовані повідомлення про невручення поштових відправлень в матеріалах справи. Однак, відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явився 19.01.2026 та 02.02.2026, хоча був належним чином повідомлений про дату і час слухання справи, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов, заперечень або клопотань про неможливість прибуття до суду чи відкладення судового розгляду до суду не надав. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, при цьому зазначила, що позов підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Таким чином, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини,встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.04.2010 у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився [PERSON] . (а.с.7) Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01.04.2019 у справі № 642/1311/19 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , стягнено аліменти в твердій грошовій сумі 1100,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.02.2019 до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з зазначеного рішення, малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю, що не заперечувалось сторонами. (а.с.8) Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 26.04.2019 у справі № 642/1313/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.5-6) Виконавчий лист за вказаним рішенням видано 20.05.2019. Відповідно до звіту ТОВ «РЕВАН» на адресу Київського ВДВС у м.Харкові СМУ МЮ за постановою від 04.03.2025 ВП №76292489 виданою за виконавчим документом (виконавчий лист №642/1311/19 виданий 25.09.2019 Ленінським районним судом м.Харкова) за період з 01 березня по 31 липня 2025 [PERSON] нараховано 6637,50 грн., 8850,00 грн., 16638,80 грн., 4720,00 коп., 8006,25 грн. відповідно, з яких стягнуло аліменти. Відповідно до ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. При вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Як вбачається з довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 05.07.2023 р. [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані у [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] . (а.с.12,13) Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи та відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 24.10.2025 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.18) За довідкою військової частини [NUMBER] від 27.10.2025 [PERSON] перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації. Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно принципу № 4 Декларації прав дитини, дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо виховання та утримання дитини, яке полягає в забезпеченні її належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. За ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними і чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, згідно з частиною 2 статті 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 192 СК України визначено що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2026 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2026 складає 3512,00 грн. Як роз`яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати свою неповнолітню дочку. Судом встановлено, що неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Матір [PERSON] отримує аліменти згідно рішення суду від 01.04.2019 за виконавчим листом від 20.05.2019 у розмірі 1100,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.02.2019 до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Позивач скористалася своїм правом, звернувшись із позовом про зміну способу стягнення аліментів, шляхом їх присудження у частці від доходу відповідача посилаючись напокращення матеріального стану відповідача, оскільки [PERSON] проходить військову службу у Збройних Силах України, отримує грошове забезпечення, має можливість сплачувати аліменти. Відповідач на спростування цих обставин жодних відомостей до суду не надав. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. В зв`язку з наведеним позовна вимога про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) батька, є законною та обґрунтованою і підлягає задоволенню. За вказаних обставин, позов слід задовольнити, змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] з твердої грошової суми на 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Зміна способу стягнення аліментів зазначеним шляхом буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Позивача звільнено від оплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони. Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1331 грн. 20 коп.

Outcome: approved