Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

22 грудня 2025 року [PERSON] через свого представника адвоката Дукіна С.В. звернулася до Татарбунарського районного суду Одеської області із заявою, заінтересована особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, в якій просила встановити опіку над [PERSON] , [INFO] , та призначити її опікуном над ним. В обґрунтування вимог заяви заявниця вказувала на те, що 06 травня 2014 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №495/1736/14-ц відносно недієздатної особи [PERSON] , [INFO] , було встановлено опіку та призначено опікуном його сестру [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла та після її смерті, оскільки [PERSON] залишився один, [PERSON] , яка також є його сестрою по материнській лінії, забрала його до себе за своїм місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , де він проживає разом з нею дотепер. Батько недієздатної особи [PERSON] помер [INFO] , мати [PERSON] рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.05.2008 року позбавлена відносно нього батьківських прав. Крім заявниці інші особи, з числа близьких та родичів, які можуть здійснювати опіку над [PERSON] відсутні, він не має власного житла, є інвалідом ІІ групи з дитинства безстроково та потребує постійного догляду та опіки, через хворобу не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, що робить неможливим його участь у цивільно - правових відносинах, та може привести до порушення його прав і законних інтересів. Звернувшись у листопаді 2025 року до виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, як органу опіки та піклування, із заявою та відповідними документами про доцільність призначення її опікуном над братом [PERSON] , заявниця 26 листопада 2025 року, отримала відповідний висновок, яким на підставі розгляду та опрацювання поданих документів, рада з опіки та піклування вважала за доцільне призначити йому опікуна в особі [PERSON] . Посилаючись на те, що її брат [PERSON] , який визнаний судом недієздатним, внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу постійно не може самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові а особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння, заявниця відповідає вимогам, які пред`являються до опікуна та має з підопічним особисті приязні взаємини, крім неї інші особи, які могли б здійснювати опіку над братом відсутні, за наявності висновку опікунської ради щодо доцільності призначення її опікуном, [PERSON] просила призначити опіку недієздатній особі [PERSON] та призначити її опікуном над ним. 22 грудня 2025 року у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Дем`янову О.А. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської від 23 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні в порядку окремого провадження. Представник заявника адвокат Дукін С.В. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність та відсутність заявниці, вимоги заяви підтримав у повному обсязі. Заявниця у судове засідання не з`явилася. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Татарбунарської міської ради у судове засідання не з`явився. Надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилається заявник, як на підставу своїх вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За загальним правилом (частина 1 статті 12 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Вивчивши доводи заяви, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] підлягають до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 02 листопада 2011 року за результатами первинного огляду МСЕК інваліду дитинства [PERSON] , [INFO] , визначено ІІ групу інвалідності безстроково, про що видано довідку до акту огляду МСЕК серії 2-18 ОД №098270 (а.с.16). З рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 травня 2014 року вбачається, що мати [PERSON] , 1964 року народження, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 травня 2008 року позбавлена батьківських прав у відношенні неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ., його батько [PERSON] [INFO] помер. 29 квітня 2010 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, [PERSON] визнано недієздатним та встановлено над ним опіку в особі Білгород-Дністровського дитячого будинку інтернат. Вищевказаним рішенням суду від 06 травня 2014 року Білгород-Дністровський дитячий будинок-інтернат звільнено від повноважень опікуна y відношенні [PERSON] , встановлено над ним опіку та призначено опікуном його сестру [PERSON] (а.с.22). Свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданого повторно 16 лютого 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області підтверджується, що батько недієздатного [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] (а.с.26). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10 вересня 2025 року виконавчим комітетом Татарбунарської міської ради, вбачається, що [PERSON] [INFO] померла (а.с.18). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 липня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Голопристанського районного управління юстиції Херсонської області слідує, що матір`ю заявниці [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (а.с.13). Також, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01 лютого 1994 року, місце реєстрації Вилківський виконком в/загс (а.с.15). З Витягу з Реєстру територіальної громади № 2025/016240199 від 04.11.2025 вбачається, що зареєстрованим місцем проживання заявниці є [ADDRESS] (а.с.12). Із Витягу Реєстру територіальної громади №2025/015285858 від 17.10.2025 року слідує, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Довідкою про фактичне місце проживання особи на території с.Нерушай №175 виданою 04.11.2025 року відділом соціального захисту населення та охорони здоров`я Татарбунарської міської ради підтверджується фактичне місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] разом з сестрою [PERSON] (а.с.19). Факт спільного проживання за вищевказаною адресою [PERSON] та [PERSON] також підтверджений Актом обстеження житлово-побутових умов потенційного опікуна, піклувальника від 04.11.2025 року, складеного за результатами відповідної перевірки на підставі заяви [PERSON] з метою призначення опікуна, з якого також слідує, що санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні, житло придатне для проживання, все необхідне для проживання є (а.с.20). Інформацією Із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 449775621 від 29.10.2025 року слідує, що відомості про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження відносно [PERSON] рнокпп [NUMBER] відсутні (а.с.21). З характеристики №310 виданої 31 жовтня 2025 року виконавчим комітетом Татарбунарської міської ради, довідок КНП «Татарбунарська багатопрофільна лікарня» ТМР від 16.10.2055 року та 11.11.2025 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована і проживає на території с Нерушай Білгород-Дністровського району Одеської області. Завжди проявляла себе з позитивної сторони, працелюбна, товариська, ввічлива, перебуває у добрих стосунках з сусідами, спиртні напої не вживає. До адміністративної відповідальності та кримінальної не притягувалась, скарги на неї до виконкому Татарбунарської міської ради не надходили,на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с.23,24,25). 26 листопада 2025 року рада з опіки та піклування виконавчого комітету Татарбунарської міської ради розглянувши заяву [PERSON] , на підставі розгляду та опрацювання поданих нею документів, з метою захисту особистих немайнових і майнових прав [PERSON] [INFO] , який визнаний недієздатною особою, враховуючи факт смерті діючого опікуна [PERSON] надала Висновок, яким вважала за доцільне замінити йому опікуна та рекомендувала призначити опікуном [PERSON] (а.с.28). Рішенням виконавчого комітету Татарбунарської міської ради №291 від 26.11.205 року затверджено Висновок ради з опіки та піклування про доцільність заміни опікуна повнолітньому недієздатному громадянину [PERSON] , [INFO] (а.с.27). Інститут опіки і піклування спрямований на заповнення відсутньої чи недостатньої цивільної дієздатності неповнолітніх і повнолітніх фізичних осіб. Разом із тим, завданням цього інституту є охорона особистих і майнових прав і інтересів підопічних, турбота про створення їм необхідних побутових умов, здійснення за ними догляду і забезпечення їхнього лікування. За змістом ч.1 ст.41,58 ЦК України над особами, які визнанні недієздатними, встановлюється опіка. Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (ст. 55 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частиною 2 ст.62 ЦК України визначено, що о піка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю та призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника (ч.2,3,4 ст.63 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частинами 1 та 4 ст.67 ЦК України визначені обов`язки опікуна відносно підопічного, зокрема, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, а також вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України. Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88. За змістом ч.2 ст.300 ЦПК України суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу. Вказаною нормою права врегульовано питання звільнення судом піклувальника або опікуна від повноважень та призначення недієздатній особі нового піклувальника або опікуна. У свою чергу, у частині п`ятій Правил опіки та піклування надано чітке розмежування правового механізму звільнення опікунів (піклувальників) від їх обов`язків та підстави і умови припинення опіки (піклування). Так, зокрема, визначено, що опіка припиняється унаслідок смерті опікуна. Відповідно до положень п. 3.1., 3.2. Правил опіки та піклування при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Отже, при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (Постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20). У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 545/1691/16-ц (провадження № 61-4475св18) сформульовано висновок про те, у випадку смерті попереднього опікуна особи, яка за рішенням суду вже визнана недієздатною, особа, яка має намір стати опікуном, може звернутися до суду з заявою про призначення її опікуном за наявності висновку опікунської ради, а у випадку необхідності подання від органів опіки та піклування суд повинен витребувати цей доказ самостійно. Законодавством не передбачено обов`язку того, що визнання особи недієздатною і призначення опікуна в обов`язковому порядку має відбуватися в єдиному судовому процесі. Оскільки попередній опікун помер, особа рішенням суду вже визнана недієздатною, то повторне визнання цієї особи недієздатною під час розгляду заяви фізичної особи, яка бажає стати новим опікуном, про встановлення опіки над недієздатною особою та призначення опікуна не вимагається. Отже, [PERSON] рішенням суду вже визнаний недієздатним, повторне визнання його недієздатним під час розгляду заяви [PERSON] , яка бажає стати новим опікуном, не обов`язкове. Під час розгляду справи судом встановлено відповідність [PERSON] вимогам, які пред`являються до опікуна, визначеним ст.63 ЦК України, при цьому перешкод, визначених ст.64 ЦК України для призначення її опікуном над недієздатною особою-її братом [PERSON] , не встановлено. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, враховуючи те, що попередній опікун недієздатної особи [PERSON] [PERSON] померла, його батько також помер, а мати рішенням суду позбавлена відносно нього батьківських прав, інших родичів, які згідно із законом можуть здійснювати над ним опіку, немає, заявниця в повній мірі відповідає вимогам, які згідно зі ст.63 ЦК України пред`являються до опікуна, має повну цивільну дієздатність, перебуває в родинних відносинах з підопічним, має можливість виконувати обов`язки опікуна, беручи до уваги відповідний Висновок органу опіки та піклування Татарбунарської міської ради Одеської області про доцільність призначення [PERSON] опікуном над його недієздатним братом, суд дійшов висновку про те, що її заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved