Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Представником позивача, в інтересах позивача було подано позов в якому просить суд визнати недостовірною, та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію громадянина Німеччини [PERSON] , інформацію, яка була розповсюджена стосовно Позивача [PERSON] Відповідачами Громадською організацією «Інформаційне агентство «ЦЕНЗОР.НЕТ» та «Цензор.НЕТ» - українським новинним суспільно-політичним інтернет-порталом, у форматі статті (блогу) під назвою « [INFO] »), що була опублікована у мережі Інтернет [INFO] о 19 год. 43 хв. на Інтернет-порталі під назвою «Цензор.НЕТ» за посиланням: « [INFO] », та яка була подана у тому числі у формі таких стверджень: - « [PERSON] - стажер-интерн из [PERSON] , который проходил практику в хоум офисе компании, связанной с [PERSON] , которого он и сменил на посту UCG Trade AG» укр. - Aschwin Saravanan стажер-стажер з Індії, який проходив практику в хоум-офісі компанії, пов?язаної з [PERSON] , якого він і змінив на посаді UCG Trade AG). - «Сам [PERSON] , еще более интересный персонаж, который успел засветиться в руководстве более чем 20 ностранных компаний» (укр. - Сам [PERSON] , ще цікавіший персонаж, який встиг засвітитися в керівництві більш ніж 20 іноземних компаній). - «Фирма UCG Trade AG связана с [PERSON] фигурой, ранее участвовавшей в продаже ильменита Объединённой горно-химической компании в оккупированный Крым через немецкую компанию в обход санкций». (укр. - Фірма UCG Trade AG пов?язана з [PERSON] фігурою, яка раніше брала участь у продажу ільменіту Об?єднаної гірничо-хімічної компанії в окупований Крим через німецьку компанію в обхід санкцій). - «Цюра также был замечен в связях с Сергеем Байраком, фигурантом дел по махинациям вокруг Фонда государственного имущества Украины» (укр. - Цюра також був помічений у зв?язках з [PERSON] , фігурантом справ про махінації навколо Фонду державного майна України). Зобов?язати Відповідачів Громадську організацію «Інформаційне агентство «ЦЕНЗОР.НЕТ» та «Цензор.НЕТ» - український новинний суспільно-політичний інтернет-портал, публічно спростувати опубліковану у форматі статті (блогу) під назвою « [INFO] »), що була опублікована у мережі Інтернет [INFO] о 19 год. 43 хв. на Інтернет-порталі під назвою «Цензор.НЕТ» за посиланням: « [INFO] », інформацію шляхом опублікування на головній сторінці інтернет-порталу «Цензор.НЕТ» ( [INFO] ) спростування під заголовком «СПРОСТУВАННЯ», а саме, що «Інформація, поширена в статті під назвою « [INFO] » (укр. - « [INFO] ») у відношенні [PERSON] , зокрема, що: « [PERSON] - стажер-интерн из [PERSON] , который проходил практику в хоум офисе компании, связанной с [PERSON] , которого он и сменил на посту UCG Trade AG» (укр. [PERSON] стажер-стажер з Індії, який проходив практику в хоум-офісі компанії, пов?язаної з [PERSON] , якого він і змінив на посаді UCG Trade AG); «Сам [PERSON] , еще более интересный персонаж, который успел засветиться в руководстве более чем 20 иностранных компаний» (укр. - Сам [PERSON] , ще цікавіший персонаж, який встиг засвітитися в керівництві більш ніж 20 іноземних компаній): «Фирма UCG Trade AG связана с [PERSON] - фигурой, ранее участвовавшей в продаже ильменита Объединённой горно-химической компании в оккупированный Крым через немецкую компанию в обход санкций». (укр. Фірма UCG Trade AG пов?язана з [PERSON] фігурою, яка раніше брала участь у продажу ільменіту Об?єднаної гірничо-хімічної компанії в окупований Крим через німецьку компанію в обхід санкцій): «Цюра также был замечен в связях с [PERSON] , фигурантом дел по махинациям вокруг Фонда государственного имущества Украины» (укр. - Цюра також був помічений у зв?язках з [PERSON] , фігурантом справ про махінації навколо Фонду державного майна України) - є недостовірною та не відповідає дійсності. Стягнути солідарно з Відповідачів Громадської організації «Інформаційне агентство «ЦЕНЗОР.НЕТ» та «Цензор.НЕТ» - український новинний суспільно-політичний інтернет-портал витрати понесені Позивачем судові витрати у зв?язку із зверненням до суду та розглядом справи. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] о 19 год. 43 хв. на Інтернет-порталі під назвою «Цензор. НЕТ» за посиланням « [INFO] » російською мовою (без можливості включити/обрати на веб-сайті версію на українській мові) було опубліковано статтю під назвою (заголовком), який на мові оригіналу (російська) звучить як «ОПЗ и газовые тендеры: коррупционные схемы, фиктивные контракты и утечка государственных ресурсов». відповідно в перекладі на українську мову стаття має таку назву: «ОПЗ та газові тендери: корупційні схеми фіктивні контракти та витік державних ресурсів». Зазначає, що про існування вказаної публікації у форматі статті на Інтернет-порталі під назвою «Цензор. НЕТ» Позивачу стало відомо від третіх осіб, які виявили цю статтю випадково під час роботи із мережею Інтернет, що відбулося відповідно 28.09.2024 року. У той же день Позивач самостійно ознайомився із вказаною публікацією (статтею), та дізнався про факт порушення своїх законних прав та інтересів. Звертає увагу суду, що у даній публікації (статті) була оприлюднена інформація, яка є недостовірною, має явно виражений негативний характер та принижує честь, гідність та завдає шкоди діловій репутації Позивача. Факт розміщення публікації у форматі статті на Інтернет-порталі Цензор.НЕТ підтверджується копією даної публікації із збереженням форматування публікації статті на Інтернет-порталі Цензор.НЕТ. Зазначає, що з тексту публікації вбачається, що вона містить наступні негативні за змістом вислови у формі стверджень у відношенні [PERSON] , тобто Позивача, а саме: « [PERSON] - стажер-интерн из Индии, который проходил практику в хоум офисе компании, связанной с Олегом Цюрой, которого он и сменил на посту UCG Trade AG» (укр. - Aschwin Saravanan стажер-стажер з Індії, який проходив практику в хоум-офісі компанії, пов?язаної з [PERSON] , якого він і змінив на посаді UCG Trade AG). Зазначене вище дійсності не відповідає. Так, громадянин Індії за ім?ям [PERSON] не проходив ніякої практики в якихось компаніях (офісах компаній), які належать або же належали, та або до яких мав або має відношення Позивач. Зазначена інформація є неправдивою, жодним чином не підтвердженою та надуманою. Негативний контекст вказаної інформації полягає в тому, що у спірній публікації компанія «UCG Trade AG», керівником якої на даний час дійсно є громадянин Індії за ім?ям [PERSON] , автором описана як «невідома швейцарська компанія», договори із якою «містять численні аномалії», а адреса цієї компанії, що зазначена у контракті із Одеським припортовим заводом «відрізняється від адреси, зазначеної в офіційному реєстрі швейцарських компаній», а це на думку автора вказує на повторення якоїсь схеми із елементами шахрайських дій з фірмою Expotrade Global. Тобто в такому контексті якесь пряме відношення Позивача до так званої «практики» громадянина Індії за ім?ям [PERSON] створює у читача сприйняття Позивача, як співучасника усіх негативних дій. які нібито вчиняються цією особою як керівником компанії «UCG Trade AG». «Сам Олег Цюра, еще более интересный персонаж, который успел засветиться руководстве более чем 20 ностранных компаний» (укр. - Сам [PERSON] , ще цікавіший персонаж, який встиг засвітитися в керівництві більш ніж 20 іноземних компаній). Негативний контекст вказаної інформації полягає в тому, що автор публікації намагається створити уявлення, що для так званих «схем», що були організовані у т.ч. описаними у публікації особами, що пов?язані із якимось шахрайськими діями в частині постачання товарів, використовувалися різні іноземні компанії, в т.ч. зареєстровані у Швейцарії, а тому згадування Позивача як такого, що «встиг засвітитися в керівництві більш ніж 20 іноземних компаній» створює у читача сприйняття Позивача як тієї особи, яка нібито була співучасником негативних дій, які вчинялися за участі різних іноземних компаній, описаних у спірній публікації. «Фирма UCG Trade AG связана с [PERSON] - фигурой, ранее участвовавшей в продаже ильменита Объединённой горно-химической компании в оккупированный Крым через немецкую компанию в обход санкций» (укр. - Фірма UCG Trade AG пов?язана з Олегом Цюрою - фігурою, яка раніше брала участь у продажу ільменіту Об?єднаної гірничо-хімічної компанії в окупований Крим через німецьку компанію в обхід санкцій). Зазначене вище дійсності не відповідає. Так, Позивач не має жодного відношення до якоїсь німецької компанії (реквізити якої нам невідомі), яка нібито займалася постачанням продукції (ільменіту виробництва Об?єднаної гірничо-хімічної компанії) до окупованого рф Криму, до будь-яких комерційних, у т.ч. торгівельних операцій із рф, із окупованим рф Кримом тощо. Зазначена інформація є неправдивою, жодним чином не підтвердженою та надуманою. Негативний контекст вказаної інформації полягає в тому, що автор публікації стверджує про участь Позивача у продажі продукції в окупований росією Крим через якусь німецьку компанію в обхід санкцій, тобто Позивач звинувачується фактично у взаємодії із державою-агресором та порушенні санкцій, введених у відношенні держави-агресора, а це по зрозумілих причинах створює для Позивача негативний імідж в очах читача вказаної публікації, тим більше під час повномасштабної війни із росією. «Цюра также был замечен в связях с [PERSON] , фигурантом дел по махинациям вокруг Фонда государственного имущества Украины» (укр. - Цюра також був помічений у зв?язках з [PERSON] , фігурантом справ про махінації навколо Фонду державного майна України). Зазначене вище дійсності не відповідає. Так, Позивач не мав жодних справ та жодного відношення до [PERSON] , який нібито є фігурантом справ про махінації навколо Фонду державного майна україни), та також не має жодного відношення до якихось справ (угод) із Фондом державного майна України, тим більше із ознаками так званих «махінацій». Зазначена інформація є неправдивою, жодним чином не підтвердженою та надуманою. Негативний контекст вказаної інформації полягає в тому, що автор публікації виставляє таким чином Позивача як учасника якихось корупційних операцій за участі Фонду державного майна України, а корупція у суспільстві сприймається вкрай негативно, що у свою чергу створює для Позивача негативний імідж в очах читача вказаної публікації. У зв?язку із чим, зазначені ствердження, викладені у публікації, направлені на умисне створення явно негативного посилу даного матеріалу та його направленість на умисну дискредитацію Позивача, на нанесення шкоді його честі, гідності та діловій репутації. Представником відповідача, Громадською організацією «Інформаційне агенство «Цензор. НЕТ», подано відзив, який мотивує наступним позов їм предявлено помилково, через схожість найменування їх організації, котра знаходиться у м. Львові та ніколи не публікувала жодних новин, з відповідним інтернет-виданням та пояснює суду наступне: Громадська організація «Інформаційне агентство «ЦЕНЗОР.НЕТ» не є Інтернет-виданням «Цензор.нет», не є власником веб-сайту (інтернет порталу) «Цензор. НЕТ» (censor.net.ua), а тим більше не має жодних прав адміністратора зазначеного сайту. Як їм стало відомо з відкритих джерел доменне ім`я censor.net.ua зареєстровано реєстратором ТОВ «Інтернет-Інвест» за литовською компанією ЗАТ «Лано Солюшенз» (Швітрігайлос 11Б, Вільнюс, 03228, Литва, ідентифікаційний код 302797487). З відкритої бази Укрпатенту (УКРНОВІ) відомо, що логотипи (знаки для товарів та послут), які зображені на сайті censor.net.ua також зареєстровані за ЗАТ «Лано Солюшенз». Крім цього, з нижньої панелі сайту вбачається, що інтернет-портал заснований в 2004 році, в той час, як наша організація зареєстрована в 2017 році. З відкритих джерел відомо, що головним редактором зазначеного вище інтернет-видання є [PERSON] [PERSON] не є ні працівником, ні членом ГО «ІА «Цензор.нет», тобто не має ні цивільно-правових/корпоративних, ні трудових відносин з нашою громадською організацією. Слід зазначити, що жоден з членів ГО «ІА «Цензор.нет» не є автором новин, які публікуються на сайті censor.net.uа та не має відношення до того, що публікується на цьому сайті. Наша організація ніколи не публікувала жодних новин чи матеріалів на жодному з інтернет-ресурсів чи видань. Представником відповідача, подано відзив, «Цензор.НЕТ»- український новинний суспільно-політичний інтернет-портал в особі Головного редактора [PERSON] , який мотивує наступним, позивач просить суд визнати недостовірною та такою що принижує ділову репутацію інформацію, поширену [INFO] о 19:43 год. автором [PERSON] під навзою статті «Війна, зерно та «схема» бюрократів» за адресою в мережі [INFO] . Отже, Позивачем заявлено позовні вимоги до [PERSON] щодо статті, автором якої є інша особа. Натомість, в обґрунтування підстав позовних вимог до [PERSON] [PERSON] зазначив лише, що «проект під назвою «ЦЕНЗОР.НЕТ» був створений журналістом [PERSON] , який у свою чергу є головним редактором даного Інтернет видання». [PERSON] зазначає, що Позивачем не надано та в матеріалах справи відсутні будь-які докази, якими можна було б встановити, хто є власником веб-сайту, на якому було поширено оспорюване словосполучення. Натомість, доводи Позивача про те, що [PERSON] є головним редактором видання «Цензор.Нет», виходячи з викладених вище норм, не можуть вважатися належними підставами позовних вимог до нього. Також, оцінюючи позовні вимоги до [PERSON] слід враховувати, що на веб-сайті «Цензор.НЕТ», у розділі, на якому було поширено оспорювану Позивачем інформацію, міститься застереження наступного змісту: «Редакція Цензор.НЕТ може не поділяти позицію авторів. Відповідальність за матеріали в розділі "Блоги" несуть автори текстів». Зазначає, що жодних дій на встановлення всіх даних автора спірної статті, як того вимагають вказані вище приписи, Позивач не вчинив, що за приписами ч. 4 ст. 12 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, має наслідком виключно процесуальну відповідальність Позивача. В обґрунтування кожної з підстав позовних вимог, а саме: кожного з оспорюваних висловлювань [PERSON] у позовній заяві просто заперечує, зазначаючи лише, що спірні висловлювання є неправдивими, недостовірними або такими, що не відповідають дійсності. Жодних обґрунтувань та доказів на підтвердження таких заперечень матеріали позовної заяви не містять. [PERSON] звертає увагу на наступні обставини, з яких випливає, що оспорювані словосполучення є виключно оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню та за своїм характером не можуть порушувати права Позивача. У судове засідання з`явились представник позивача [PERSON] та представник відповідача [PERSON] , надали пояснення аналогічні тим, які були викладені сторонами у своїх заявах по суті. У відзиві на позовну заяву представник Громадської організації «Інформаційне агенство «Цензор. НЕТ», просила суд розгляд справи проводити за її відстуності. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились про дату, час та місце належним чином були повідомлені про причини неявки суд не повідомили. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 25.10.2024 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до Громадської організації «Інформаційне агенство «Цензор. НЕТ», «Цензор.НЕТ»- український новинний суспільно-політичний інтернет-портал в особі Головного редактора [PERSON] про захист честі гідності та ділової репутації прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 20.05.2025 року підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Громадської організації «Інформаційне агенство «Цензор. НЕТ», «Цензор.НЕТ»- український новинний суспільно-політичний інтернет-портал в особі Головного редактора [PERSON] про захист честі гідності та ділової репутації закрито та призначено до судового розгляду. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. У відповідності ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] о 19 год. 43 хв. на Інтернет-порталі під назвою «Цензор. НЕТ» за посиланням «https://amp.censor.net/ru/blogs/3509999/odesskiyi_priportovyyi_zavod» російською мовою (без можливості включити/обрати на веб-сайті версію на українській мові) було опубліковано статтю під назвою (заголовком), який на мові оригіналу (російська) звучить як «ОПЗ и газовые тендеры: коррупционные схемы, фиктивные контракты и утечка государственных ресурсов». відповідно в перекладі на українську мову стаття має таку назву: «ОПЗ та газові тендери: корупційні схеми фіктивні контракти та витік державних ресурсів». У статті 34 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб. Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно з пунктами 4, 5 частини третьої статті 2 ЦПК України, одними із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін та диспозитивність. Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). Позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно (частина перша статті 50 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду заяви за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмет спору та підстави позову є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Схожі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц. Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20). Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 300/808/19, від 07 грудня 2023 року у справі № 363/2300/20, від 13 грудня 2023 року у справі № 753/8710/21). Згідно з викладеним у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 439/1469/15-ц правовим висновком, який наведений у касаційній скарзі, як підстава касаційного оскарження, відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини третьої статті 175 ЦПК України). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації. Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 742/3812/18, від 09 квітня 2020 року у справі № 742/3715/17 та від 25 листопада 2020 року у справі № 753/7666/19-ц. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 зауважено, що дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. У статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права», у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що веб-сайт сукупність даних, електронної (цифрової) інформації, зокрема об`єктів авторського права та/або суміжних прав тощо, пов`язаних між собою і структурованих у межах адреси веб-сайту та/або облікового запису власника такого веб-сайту, доступ до яких здійснюється через адресу в мережі Інтернет, що може складатися з доменного імені, записів про каталоги або виклики та/або числової адреси за Інтернет-протоколом; веб-сторінка - складова частина веб-сайту, розташована за спеціальною адресою в мережі Інтернет; власник веб-сайту - це особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про електронні комунікації», домен - це частина ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, яка має унікальну назву, що її ідентифікує, обслуговується групою серверів доменних імен та централізовано адмініструється. У постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 зазначено, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням потрібного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. У разі якщо питання про залучення усіх належних відповідачів у справі про захист честі та гідності фізичної особи судом першої інстанції не вирішено, суд відмовляє у позові з цих підстав. У такому випадку достовірність поширеної інформації, спростування якої є предметом позову, судом не перевіряється. Подібний правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 11 червня 2020 року у справі № 761/7719/18, від 31 березня 2021 року у справі № 592/14792/17, від 28 вересня 2022 року у справі № 545/2799/20, від 14 березня 2024 року у справі № 758/4597/21. Звертаючись до суду з позовом про спростування поширеної на інтернет-порталі під назвою «Цензор. НЕТ» інформації, [PERSON] відповідачем зазначив «Цензор.НЕТ»- український новинний суспільно-політичний інтернет-портал в особі головного редактора [PERSON] , водночас автором статті є журналіст [PERSON] , який до участі у справі не був залучений. Враховуючи, що позов пред`явлено до неповного кола осіб, яких рішення по справі безпосередньо стосується, позивачем у підготовчому судовому засіданні не заявлено клопотання про залучення у справу як співвідповідачів осіб, на яких поширюються наслідки можливого судового рішення про спростування інформації, в задоволенні позову слід відмовити. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до положень частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки у задоволенні позову суд відмовляє, судовий збір та витрати на правову допомогу з відповідача до стягнення не підлягають.

Outcome: dismissed