Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення коштів мотивуючи тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , [INFO] . За життя, покійний був пенсіонером МВС України та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та перебував на обліку у відповідача. У зв`язку із тим, що на час смерті останнього вона є непрацездатною то їй відповідачем призначено пенсію по втраті годувальника. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року у справі № 300/1931/22 було задоволено позов покійного до відповідача, та зобов`язано останнього здійснити з 01.12.2019 року перерахунок та виплату пенсії [PERSON] відповідно до складеної Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області" нової довідки №1115 від 25.06.2021 року про розмір грошового забезпечення останнього, із врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, станом на листопад 2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум. Також рішенням цього ж суду від 17 квітня 2023 р. справа № 300/1436/23 зобов`язано відповідача відновити [PERSON] з 01 серпня 2022 року нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000 гривень згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» з подальшою виплатою нарахованої відновленої щомісячної доплати разом з пенсією, з урахуванням раніше виплачених сум та з коригуванням нарахованої раніше суми боргу, отриманої під час перерахунку пенсії на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.05.2022 року справа № 300/1931/22. Відповідач рішення судів виконав частково, а саме здійснив перерахунок пенсії, однак не виплатив різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії розмір якої становить 210 748,20 грн., а саме за рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року у справі № 300/1931/22 в розмірі 184 748,20 гривень та за рішенням від 17 квітня 2023 р. справа № 300/1436/23 в розмірі 26 000 гривень. У зв`язку із тим, що вона є членом сім`ї покійного, яка належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника позивачка із заявою про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера звернулася до відповідача, долучивши до неї копію свідоцтва про смерть покійного, копія свідоцтва про шлюб, копію паспорта, та інші документи. Відповідач, прийняв рішення про відмову у виплаті недоодержаної пенсії згідно рішення суду мотивувавши тим, що вона не є членом сім`ї покійного, оскільки в його облікових даних є розбіжності в адресі місця проживання. Вважає, що недоодержана пенсія підлягає стягненню. Позивачкою зазначається, що вона отримує пенсію по втраті годувальника, а саме покійного чоловіка [PERSON] , що підтверджується протоколом за пенсійною справою. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Щодо різних адрес місця реєстрації зазначає, що вона має право на недоотриману пенсію так як належить до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Враховуючи наведене просить суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на її користь недоотримане за життя [PERSON] підвищення до пенсії в сумі 210 748,20 гривень. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області понесені нею судові витрати, які полягають сплаті судового збору в розмірі 1 685,98 грн. 26.09.2025 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області як одержувач пенсії відповідно до Закону №2262-ХII. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . З 01.07.2025 року виплату пенсії припинено, у зв`язку із смертю пенсіонера. Згідно з рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.05.2022 року у справі №300/1931/22, яке набрало законної сили 30.06.2022 року, обліковується заборгованість за період з 01.12.2019 року по 31.07.2022 року в сумі 184 748,20 грн., яка включена в Реєстр виконання судових рішень. На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 року у справі №300/1436/23, яке набрало законної сили 27.07.2023 року обліковується заборгованість за період з 01.08.2022 по 31.08.2023 в сумі 26 000,00 грн., яка включена в Реєстр виконання судових рішень. [PERSON] звернулась до сектору обслуговування військовослужбовців та деяких інших категорій громадян управління обслуговування громадян (сервісного центру № 6 м. Івано-Франківськ) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо виплати недоодержаної пенсії згідно з рішеннями Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.05.2022 року у справі №300/1931/22 та від 17.04.2023 у справі №300/1436/23 за померлого пенсіонера [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Головним управлінням розглянуто заяву та прийнято рішення від 24.07.2025 року №7015/04-16 про відмову у виплаті недоодержаної пенсії згідно рішень суду [PERSON] , [INFO] , у зв?язку із смертю [PERSON] . До поданої заяви заявницею додано наступні документи: копію свідоцтва про смерть [PERSON] , копію паспорта громадянки України [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [PERSON] , свідоцтво про укладення шлюбу; витяг з реєстру територіальної громади; реквізити банківського рахунку. Під час розгляду заяви встановлено, що у витягу про місце проживання з реєстру територіальної громади громадянки [PERSON] вказано адресу: [ADDRESS] , а згідно даних, які містяться в матеріалах пенсійної справи померлого [PERSON] , місце реєстрації зазначено: [ADDRESS] . Таким чином, Головне управління вважає, що вимога [PERSON] щодо стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області недоотриманої [PERSON] підвищення до пенсії в сумі 210748,20 грн., є безпідставною та необґрунтованою, оскільки заява про виплату недоодержаної пенсії подана з порушенням вимог, передбачених Порядком №3-1 через не підтвердження факту спільного проживання заявниці з померлим на день його смерті. Враховуючи наведене просять суд відмовити у задоволенні позову. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву зазначив, що просить про розгляд справи без їхньої участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 13.07.1974 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] від 13.07.1974 року (а.с.12). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, Серія [NUMBER] від 11.06.2025 року (а.с.13). Як вбачається із копії витягу з пенсійної справи [PERSON] станом на 09.07.2025 року їй призначено пенсію в разі втрати годувальника з 01.07.2025 року (довічно), загальна сума призначеної пенсії становить 4 722,00 грн. (а.с.11). 09.07.2025 року [PERSON] звернулась до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера (а.с.6). Із копії розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №006213 за Дорученням №Д006213/59 [PERSON] вбачається, що за період з грудня 2019 року по липень 2022 року сума виплати становить 184 748,20 грн. (а.с.10). Також, із копії розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №0903004284 за Дорученням №0903004284/8 [PERSON] вбачається, що за період з травня 2022 року по вересень 2023 року сума виплати становить 34 000,00 грн. (а.с.10 на звороті). Згідно рішення начальника управління з питань виплат ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 24.07.2025 року про відмову у виплаті недоодержаної пенсії згідно рішень суду [PERSON] у зв`язку із смертю [PERSON] позивачці відмовлено у проведенні нарахування їй недоотриманої пенсії [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , через розбіжності у документах, які підтверджують спільне проживання заявниці з померлим на день його смерті (а.с.8-9). Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавця. Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до статті 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон № 2262-ХІІ. Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Частинами другою та третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону № 2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати». Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України). Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати. Така позиція викладена в Постанові Верховного Суду у справі № 461/5878/22 від 22.02.2024 року. Як встановлено судом, на день смерті [PERSON] позивач перебула з ним у зареєстрованому шлюбі. Враховуючи вказані норми матеріального права, суд вважає, що оскільки нараховані але невиплачені за життя [PERSON] пенсійні виплати по рішенню Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року у справі № 300/1931/22 в розмірі 184 748,20 грн. та по рішенню від 17 квітня 2023 р. справа № 300/1436/23 в розмірі 26 000,00 грн., що належали [PERSON] , залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід прийти до висновку, що його дружина - позивачка у справі успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України та має право на їх отримання. Відтак, заявлений позов слід задовольнити та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь [PERSON] недоотриману за життя [PERSON] пенсію в сумі 210 748,20 грн., що є ефективним поновленням порушених спадкових прав позивачки. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved