Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 16.07.2019 року між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №2001358195901, за яким позичальнику видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 3000,00 грн., який в подальшому збільшено до 37500,00 грн. Зазначає, що АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, однак [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконує належним чином, внаслідок чого станом на 07.05.2025 року (включно) утворилася заборгованість у загального розмірі 39779,37 грн., яка складається з: 24852,18 грн. заборгованість за кредитом; 14927,19 грн. заборгованість по процентам. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з [PERSON] зазначену суму заборгованості за кредитними договорами і судові витрати у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно п.3 прохальної частини позовної заяви просив справу розглядати за відсутності представника АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК». Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався, про поважність причин неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи в межах наданих письмових доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 16.07.2019 року [PERSON] підписав заяву №2001358195901 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», з метою відкриття кредитної лінії та отримання споживчого кредиту. Заява підписана [PERSON] власноруч. Згідно заяви [PERSON] отримав кредитну картку миттєвого випуску [NUMBER] персоніфікована кредитна картка з відкриттям на його ім`я поточного рахунку [NUMBER] …(а.с. 12звр.). Крім того, 16.07.2019 року [PERSON] підписано Паспорт споживчого кредиту, згідно якого: тип кредиту кредитна лінія; сума ліміту 3000,00 грн; стандартна процентна ставка 47,88% річних; процентна ставка фіксована. Із Довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №2001358195901 від 16.07.2019 року вбачається, що 16.07.2019 року по рахунку встановлено кредитний ліміт у розмірі 3000,00 грн; 11.12.2019 року кредитний ліміт збільшено до 5500,00 грн; 22.04.2021 року кредитний ліміт збільшено до 8500,00 грн; 19.05.2021 року кредитний ліміт збільшено до 12500,00 грн; 15.06.2021 року кредитний ліміт збільшено до 16500,00 грн; 21.07.2021 року кредитний ліміт збільшено до 21500,00 грн; 20.08.2021 року кредитний ліміт збільшено до 265000,00 грн.; 22.10.2021 року кредитний ліміт збільшено до 315000,00 грн.; 24.11.2021 року кредитний ліміт збільшено до 375000,00 грн.; 27.02.2022 року кредитний ліміт збільшено до 375000,00 грн.; 16.03.2022 року кредитний ліміт зменшено до 37499,56 грн. (а.с.23). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] має заборгованість перед АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» за договором про відкриття кредитної лінії №2001358195901 від 16.07.2019 року, станом на 07.05.2025 року (включно), у загального розмірі 39779,37 грн., яка складається з: 24852,18 грн. заборгованість за кредитом; 14927,19 грн. заборгованість по процентам (а.с.24-27). Факт користування відповідачем [PERSON] кредитною карткою підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 16.07.2019 року по 07.05.2025 року включно (а.с.28-36). Предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). За приписом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (стаття 530 ЦК України). За приписами ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 Цивільного Кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача. Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази,

Outcome: approved