Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

09 січня 2026 року представник [PERSON] адвокат Єлісєєв Д.О. звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпра з позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований 26 липня 2019 року Виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 125. Від шлюбних відносин сторони не мають спільних неповнолітніх дітей. Подружні відносини між сторонами припинені, сторони не ведуть спільного господарства та мешкають окремо. Примирення подружжя позивач вважає неможливим, а тому представник позивача просить розірвати укладений між сторонами шлюб. Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра Мачуського О.М. від 12 січня 2026 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до суду не подавались. Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідач не скористався. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Єлісєєв Д.О. у судове засідання не з`явились, в матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, натомість подала заяву в якій просила розглянути справу без її участі та зазначила, що визнає позовні вимоги й просить їх задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований 26 липня 2019 року Виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 125, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 10 вересня 2013 року 26 липня 2019 року Виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області. Від шлюбних відносин сторони не мають спільних неповнолітніх дітей. Сімейне життя позивача з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що між сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім`я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За звернення до суду з позовною заявою, відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», позивачем були понесені витрати з оплати судового збору в сумі 1211,20 гривень, що підтверджується платіжним документом № 02КК-Х13Х-34СР-АК6К від 16.12.2025 року. Згідно з ч.1 ст. 141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір»). Враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позовні вимоги, позивачу з державного бюджету, підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, що складає 605,60 гривень. При цьому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, інша частина судового збору в розмірі 605,60 гривень, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved