Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14 листопада 2020 року між [PERSON] , та [PERSON] (надалі Відповідач) був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданий Центрально- Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №671. Після одруження прізвище Відповідача « [PERSON] », моє « [PERSON] ». Після розлучення Позивачка має намір залишити прізвище « [PERSON] ». [INFO] у Позивачки та Відповідача народилась донька, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданий Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), про що в книзі реєстрації народжень зроблений відповідний актовий запис №210. У свідоцтві про народження дитини, в графі батько зазначений [PERSON] . Через деякий час сімейне життя між позивачкою та відповідачем суттєво погіршилось. Спільного господарства сторони вже не ведуть, разом не проживають, спільного бюджету не мають, спільно кошти не витрачають, не купують майно в інтересах сім`ї. Кожен з сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, взаємовідносини чоловіка та дружини. Через непорозуміння між позивачкою та відповідачем, щодо порядку побудови сімейного життя, між сторонами постійно виникали сварки, що тяжким чином впливало на їх психічний стан та щоразу спричиняло кожному душевні страждання. З часом позивачка з відповідачем стали по різному розуміти сутність життєвих проблем, які виникають у них, вони мають різні погляди на їх вирішення, що зрештою призвело до нездатності підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними на почуттях взаємної поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний момент ведення, між позивачкою та відповідачем, спільного господарства припинено та між ними не залишилось ніяких спільних інтересів. Ні позивачка, ні відповідач не мають наміру поновити фактичні шлюбні відносини, наслідком чого має стати розірвання їхнього шлюбу, оскільки у його збереженні немає жодного сенсу та необхідності. В процесі спільного проживання, реалізації позивачкою та відповідачем своїх прав та виконання обов`язків, якими наділяється подружжя законом та звичаями, які склалися в суспільстві, сторони зрозуміли, що функціонування сім`ї повноцінно є неможливим, так як кожен із сторін має різні життєві інтереси та пріоритети, у них змінилися погляди на мораль та людські цінності. Крім того, вже давно між позивачкою та відповідачем зникло почуття любові та інші почуття, без яких продовження шлюбних відносин є неможливим. Збереження шлюбу між позивачкою та відповідачем буде суперечити їх інтересам. Спір, з приводу місця проживання дитини, буде вирішено окремо, між позивачкою та відповідачем Майнові спори між позивачкою та відповідачем буде вирішено окремо. Строк на примирення з Відповідачем не потрібен, сторони вже вичерпали всі можливі заходи щодо примирення. В позасудовому порядку розірвати шлюб не має можливості, оскільки у сторін є малолітня донька. Тому, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений 14 листопада 2020 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Центрально- Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №671. Позивачка до початку судового засідання надала заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 14.11.2020 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.9). За час шлюбу у сторін народились донька [PERSON] , [INFO] (а.с.10). У відповідності до положень ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, або заперечень. Згідно з ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року чоловіки та жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи зазначені позивачкою причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивачки на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім`ї неможливо, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного, сім`я розпалась і існує формально, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливо, оскільки суперечило б інтересам сторін. Крім того, суд враховує також факт визнання відповідачем позовних вимог та його бажання розірвати шлюбні відносини з позивачкою. Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Отже, суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на клопотання позивачки, суд вважає за необхідне залишити останній після розірвання шлюбу прізвище, взяте під час реєстрації шлюбу [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved