Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «Кредит- капітал» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості договором у розмірі 10924,50 грн. Обґрунтовуючи позов зазначив, що 21.04.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5234004, на згідно з умовами якого відповідач отримала 3000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісії і проценти за користування кредитом у строк, встановлений кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість на вказану суму. 26.07.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладенено Договір відступлення прав вимоги 101-МЛ, відповідно до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за Кредитним договором № 5234004 від 21.04.2023. На підставі викладеного, представник позивача просить стягнути із відповідача вказану суму боргу, також просить стягнути судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце, дату і час розгляду справи повідомлялася поштовою кореспонденцією за зареєстрованим місцем проживання, проте до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», відзиву на позовну заяву нею не подано. Дослідивши та оцінивши всі перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.04.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 5234004, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 3000,00 грн, строком на 105 днів. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 4,50 грн, які нараховуються за ставкою 0.01 % від фактичного залишку кредиту на кожен день користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 8100,00 грн, які нараховуються за ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту на кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Відповідно до платіжного доручення від 21.04.2023 № 98666662 ТОВ «Мілоан» перерахувало [PERSON] на рахунок [NUMBER] *35 - 3000,00 грн, призначення платежу: кошти згідно договору 523404. Згідно наданої АТ «ПРИВАТБАНК» інформації, яка витребувана судом за клопотанням сторони позивача, 21.04.2023 на рахунок [PERSON] було здійснено зарахування кошів у сумі 3000,00 грн. 26.07.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 101-МЛ, та додатковою угодою до нього від 04.02.2025, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступив ТОВ «ФК «Кредит- капітал» право вимоги коштів до боржників, зокрема, [PERSON] за кредитним договором № 5234004. Відповідно до виписки з розрахунку заборгованості від 21.04.2023 [PERSON] станом на 12.11.2025 має заборгованість за договором № 5234004 від 21.04.2022 у сумі 10924,5 грн, з яких: 3000,00 грн тіло кредиту, 7924,50 грн прострочені відсотки. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.509-510, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (ст.525, 625 ЦК України). Згідно із ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, що витікають з кредитних договорів, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Стаття ст.1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч.1 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Як встановлено матеріалами справи, у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов договору № 5234004 від 21.04.2023 виникла заборгованість на загальну суму 10924,50 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Кредит-капітал» підлягають задоволенню. Що стосується витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до частин 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України). У питаннях відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд притримується позиції, що право на задоволення чи відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача. надано до суду копію договору про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025, який укладено ТОВ «ФК «Кредит -Капітал» з АО «Апологет». Також представником позивача подано до суду акт № Д/9401 наданих послуг (правової допомоги) від 12.11.2025 у справі боржника [PERSON] , згідно якого загальна вартість за послуги з надання правової допомоги складає 8000,00 грн та детальний опис наданих послуг до акту № Д/9401 за договором про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025 Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» послуг адвоката та понесення витрат на правову допомогу. При цьому, суд зауважує, що представник позивача адвокат Усенко М.І. участі в розгляді справи не брав, обмежився поданням заяви про розгляд справи без його участі. Таким чином, з метою дотримання принципу справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що можливо зменшити розмір витрат на правову допомогу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц) Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про ?захист? прав ?людини ?і основоположних? свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Також Верховний Суд, здійснюючи розгляд справи № 873/212/21, у якій досліджував питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що суд може зменшити розмір указаних витрат, коли відображена у відповідних доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є невідповідною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу у даній справі у сумі 8000,00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом Усенком М.І. обсягом та часом послуг у суді (розгляд даної справи здійснювався за відсутності представника позивача), не відповідають критерію розумності їхнього розміру, співмірності та справедливості. Суд дійшов висновку про зменшення розміру таких витрат від попередньо заявленої суми та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 гривень. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2422,00 грн. На підставі ст.509-510, 525-526, 530, 610, 625, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: partial