Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 34 299,99 гривень та судові витрати. Позивач ТОВ "Свеа Фінанс" посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що 12.09.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1762181, згідно з умовами якого відповідач отримав 7000,00 грн., на строк 360 днів зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені Кредитним договором. 31.03.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» і ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу №01.02-06/25. Відповідно до згаданого договору факторингу ТОВ «Селфі Кредит» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «Селфі Кредит», визначеними в реєстрі боржників. В тому числі за даним договором факторингу ТОВ «Свеа Фінанс» було відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед ТОВ «Селфі Кредит» за договором № 1762181. Згідно розрахунку заборгованості по договору № 1762181 від 12.9.2024 року, заборгованість відповідача перед ТОВ «Свеа Фінанс» станом на дату складання позову, складає 34 299,99 грн: заборгованість за основним боргом 6 999,99 грн.; заборгованість за відсотками 13 300 грн.; заборгованість за пенею 14 000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив суд провести розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 12.09.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1762181, згідно з умовами якого відповідач отримав 7000,00 грн., на строк 360 днів зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені Кредитним договором. 31.03.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» і ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу №01.02-06/25. Відповідно до згаданого договору факторингу ТОВ «Селфі Кредит» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «Селфі Кредит», визначеними в реєстрі боржників. В тому числі за даним договором факторингу ТОВ «Свеа Фінанс» було відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед ТОВ «Селфі Кредит» за договором № 1762181. Згідно з розрахунком заборгованості по договору № 1762181 від 12.09.2024 року, заборгованість відповідача перед ТОВ «Свеа Фінанс» станом на дату складання позову, складає 34 299,99 грн: заборгованість за основним боргом 6 999,99 грн.; заборгованість за відсотками 13 300 грн.; заборгованість за пенею 14 000 грн. Оскільки відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, то це є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом. Зазначені правовідносини врегульовані ЦК України. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно дост.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Доказами правонаступництва, залежно від підстав виникнення, можуть бути: свідоцтво на право на спадщину, передавальний акт комісії з припинення юридичної особи, правочин щодо заміни кредитора, або боржника у зобов`язанні(ст.512,513,520,521 ЦК України). Таким чином, діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов`язання за вищезазначеним договором, що є підставою для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основним боргом 6 999,99 грн. та заборгованості за відсотками 13 300 грн., що у загальному розмірі становить 20 299,99 грн. Водночас, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на свою користь нарахованої неустойки у розмірі 14 000 грн., суд зазначає таке. Відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, а саме п. 18. Законодавцем унормовано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, враховуючи те, що на час ухвалення судом цього рішення воєнний стан в Україні не скасовано, вимоги позивача про стягнення з відповідача нарахованої неустойки у розмірі 14 000 грн. задоволенню не підлягають. З огляду на встановлені судом обставини, наявні підстави вважати, що позовні вимоги ТОВ «Свеа фінанс» підлягають частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно із ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданого платіжної інструкції № 831 від 22.09.2025 року, позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень, а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 1 433,67 гривень (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 20 299,99 грн. ? 2 422,40 грн. ? 34 299,99 грн.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. № 36 постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Outcome: partial