Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. До суду 22.09.2025 надійшла позовна заява від ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У обґрунтування поданого позову ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» зазначено про те, що 24.04.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 9457998, відповідно до умов якого відповідач отримав 4 500,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісії і проценти за користування кредитом у строк встановлений Кредитним договором. Договір підписаний шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу грошові кошти шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані клієнтом товариству. Відповідач не виконав свої зобов`язання за Договором, не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором. 28 серпня 2023 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № 103-МЛ, на підставі якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до відповідача за кредитним Договором № 9457998 від 24.04.2023. Отже, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» наділено правом вимоги до відповідача за Договором № 9457998. Сума заборгованості відповідача відповідно до виписки з особового рахунку становить 18 855,00 грн, з яких: 4 500,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 13 500,00 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків, 855,00 грн прострочена заборгованість за комісією, 0,00 грн прострочена заборгованість за комісією за обслуговування кредиту, 0,00 грн заборгованість по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 18 855,00 грн заборгованості, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. У поданому до суду відзиві на позовну заяву та письмових запереченнях відповідач [PERSON] заперечує щодо задоволення позову в повній мірі, мотивуючи тим, що у 2023 році перебувала у відпустці по догляду за дитиною та не мала офіційного доходу, чоловік її [PERSON] є військовослужбовцем Збройних Сил України, призваний на службу 05.12.2022. Вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» члени сімей військовослужбовців звільняються від сплати відсотків, штрафів і пені за кредитами на період дії воєнного стану, а тому вимоги позивача у цій частині є неправомірними. Просить суд у задоволенні позову відмовити повністю або зменшити розмір стягнення, враховуючи її матеріальне становище, відсутність доходу та перебування чоловіка на військовій службі. Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у поданій відповіді на відзив зазначає, що відповідач [PERSON] на свої заперечення щодо задоволення позову не надала суду підтверджень того, що вона із війсковослужбовцем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі, а також відповідач не надала жодного доказу того, що в неї відсутній дохід. Вважає, що дані обставини не можуть слугувати чинником, згідно з яким буде застосовано звільнення від відсотків за кредитним договором, оскільки, відповідач не зазначає, як саме відсутність доходу та перебування чоловіка на військовій службі вплинули на відповідача та унеможливлювали сплату заборгованості за кредитним договором вчасно. Просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі (а.с. 155). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати без її участі на підставі поданого відзиву на позовну заяву та письмових заперечень (а.с. 115-116). Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. 25 вересня 2025 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву , в якому остання просила суд у задоволенні позову ТОВ «ФК «Кредит-капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити або зменшити розмір стягнення, з огляду на те, що відповідач є дружиною військовослужбовця, а члени сімей військовослужбовців звільняються від сплати відсотків, штрафів і пені за кредитами на період дії воєнного стану. Крім того, вона не має постійного доходу, що унеможливлює сплату нею заборгованості в повному обсязі. 06 жовтня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій представник зазначає, що відповідач не надала суду доказів на підтвердження обставин, викладених у відзиві на позовну заяву. 14 жовтня 2025 року від відповідача [PERSON] до суду надійшли письмові заперечення, в яких остання вказала, що не погоджується із твердженнями позивача, викладеними у відповіді на відзив, та вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають (а.с. 138-145). Учасники справи в судове засідання не з`явились. Враховуючи наведене та вимоги ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим здійснювати розгляд справи за відсутності учасників справи та прийняти рішення на підставі наявних матеріалів. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 24.04.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 9457998 (а.с. 9-22). Відповідно до п.п. 1.1. та 1.2 Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2 Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Сума кредиту становить 4 500,00 грн. Кредит надається строком на 105 днів з 24.04.2023. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 09.05.2023 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 07.08.2023 (дата остаточного погашення заборгованості) (п. 1.3 Договору). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 09.05.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 07.08.2023 (останнього дня строку кредитування) (п. 1.4 Договору). Відповідно до п. 1.5 Договору загальні витрати позичальника за пільговий період складають 2 205,00 грн в грошовому виразі та 1,637,467,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати позичальника за кредитом складають 14 355,00 грн в грошовому виразі та 1109,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту за пільговий період складає 6 705,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту (за весь строк кредитування) складає 18 855,00 грн. Комісія за надання кредиту: 855,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово (п. п. 1.5.1 Договору). Згідно з п. п. 1.5.2 та п.п. 1.5.3 Договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1 350,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 12 150,00 грн, які нараховуються за ставкою 3.00 % від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом протягом поточного періоду. За умовами п. 6.1 Договору цей Договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Відповідач підписав Договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора «W32141», про що свідчить Довідка ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію [PERSON] (а.с. 23). Також, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «W32141», [PERSON] 24.04.2023 підписано Паспорт споживчого кредиту до Договору з аналогічними умовами (а.с. 21-22). Відтак, судом встановлено, що сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі та 24.04.2023 перерахував грошові кошти в сумі 4 500,00 грн на банківську карту відповідача № [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням № 98902429 про перерахування коштів за договором № 9457998 (а.с. 26). Із розрахунку заборгованості за кредитним Договором № 9457998 від 24.04.2023, складеного ТОВ ««Мілоан», вбачається, що заборгованість [PERSON] складає 18 855,00 грн, з яких: 4 500 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 13 500,00 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків, 855,00 грн прострочена заборгованість за комісією (а.с. 27-28). 28 серпня 2023 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № 103-МЛ ( а.с. 31-45). На умовах встановлених цим Договором кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості) (п. 1.1 Договору). Відступлення права вимоги за Договором факторингу здійснюється без згоди боржників (п. 6.2.4 Договору). Додатковою угодою № 1 до Договору відступлення прав вимоги № 103-МЛ від 28.08.2023 сторони внесли зміни у форму Реєстру Боржників (а.с. 46-47). Відповідно до платіжної інструкції № 72463 від 28.08.2023 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» здійснило на користь ТОВ «Мілоан» оплату згідно договору відступлення прав вимоги №103-МЛ у сумі 1 460 002,00 грн (а.с. 49). Згідно з копією Акту приймання-передачі реєстру боржників від 28 серпня 2023 року до Договору відступлення прав вимоги № 103-МЛ від 28.08.2023 ТОВ «Мілоан» передало, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло Реєстр боржників від 28.08.2023 (а.с. 48). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 103-МЛ від 28.08.2023 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» складає 18 855,00 грн, з яких залишок по тілу кредиту 4 500,00 грн, залишок по відсотках 13 500 грн, залишок по комісії 855 грн (а.с. 50). Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «ФК «Кредит Капітал» та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. В силу пункту 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 24.04.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 9457998, який підписано відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. За вказаним договором позичальник отримав кредитні кошти у сумі 4 500,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 98902429 про перерахування коштів за договором № 9457998. У подальшому право вимоги за вказаним договором було передано позивачу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Із відомості про щоденні нарахування за Договором № 9457998 від 24.04.2023, складеного ТОВ ««Мілоан», вбачається, що заборгованість [PERSON] складає 18 855,00 грн, з яких: 4 500,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 13 500,00 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків, 855,00 грн прострочена заборгованість за комісією. Із розрахунку заборгованості за кредитним Договором, а також із виписки з особового рахунку за кредитним Договором № 9457998 від 24.04.2023, наданими ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», вбачається, що сума заборгованості [PERSON] збігається із сумою заборгованості, вказаною у відомості про щоденні нарахування за кредитним Договором № 9457998. Посилання відповідача на те, що вона є членом сім`ї військовослужбовця, що підтверджується наданими суду документами, є підставою для звільнення боржника від сплати процентів за кредитним договором, що узгоджується з пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Статтями 1, 2 вказаного Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Пунктом 15 статті 14 цього Закону визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, а також їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Вказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Аналогічні висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц, від 04 вересня 2024 року у справі № 426/4264/19. Верховний Суд у постанові від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) вказав на перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати документи, встановлені листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На підтвердження обставин поширення на [PERSON] положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідач додає копію військового квитка серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , виданого [INFO] (а.с. 102-105), копію довідки № 941/А від 19.09.2025 про те, що старший сержант [PERSON] , [INFO] , дійсно перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] (а.с. 101), копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 09.04.2021 Снятинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, актовий запис № 47. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с. 96), копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.07.2021, з якого вбачається, що дочка [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 98). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що у період укладення та виконання умов кредитного договору [PERSON] перебувала у шлюбних відносинах з військовослужбовцем [PERSON] , у зв`язку з чим на неї поширювалися пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». За таких обставин до відповідача не могли застосовуватися штрафні санкції та пеня, а також був відсутній обов`язок зі сплати процентів за користування кредитом, нарахованих за вказаним кредитним договором. Отже, на користь ТОВ «Фінансова компанія « Кредит-Капітал» підлягає стягненню заборгованість за Договором про споживчий кредит № 9457998 від 24.04.2023 року за основною сумою боргу (тілом кредиту) в розмірі 4 500,00грн, Нараховані відсотки за користування кредитом стягненню з відповідача не підлягають. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у цій частині. Із врахуванням указаних обставин справи, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, а також сталу судову практику із розгляду однотипних правовідносин, вважає, що поданий ТОВ «ФК «Кредит- Капітал» до [PERSON] позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за Договором про споживчий кредит № 94 57988 від 24.04.2023 у сумі 4 500,00 грн. Розподіл судових витрат у справі. Разом із позовною заявою позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»» заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, понесених у справі, що складаються із витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн та судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1, 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 3-5 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат . До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20). Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати. На підтвердження понесених витрат представником позивача надано Договір № 0107 про надання правничої допомоги від 01.07.2025, укладеного між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет» (а.с. 57); акт наданих послуг № Д/2734 від 19.09.2025 до Договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025 (а.с. 59); детальний опис наданих послуг до акту наданих послуг № Д/2734 від 19.09.2025 до договору № 0107 від 01.07.2025 (а.с. 60). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За приписами п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням наведених норм права, конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, розміру наданої правової допомоги та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, суд доходить висновку, що клопотання позивача про стягнення на його користь із відповідача понесених витрат на правову допомогу підлягає до часткового задоволення, та з відповідача на його користь слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 1 900,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 22386 від 15.09.2025 (а.с. 62). Оскільки позов ТОВ «Кредит-Капітал» до [PERSON] задоволено частково, з останньої на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 578,14 грн з розрахунку 4 500,00*2 442,40/18 855,00.

Outcome: partial