Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» через систему «Електронний суд» звернулося до Нововолинського міського суду Волинської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 18 450,00 грн. та судових витрат по справі. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 03.04.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 03.04.2025-100001818. Згідно з умовами договору сума кредиту становить 3 000 грн., строк на який надається кредит 168 днів. Дата повернення (виплати) кредиту 17.09.2025 року. Відповідно до п. 3.1 договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію, якщо вона встановлена договором. Відповідно до п. 3.2. договору, кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно із п. 4.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11ХХ-ХХХХ-5505. 23.04.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено додатковий договір до кредитного договору № 03.04.2025-100001818 від 03.04.2025 року, відповідно до умов якого сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту, в зв`язку з чим внести наступні зміни до договору: 1.1. Сума кредиту з дати укладення даного додаткового договору становить 7 500 грн. 00 коп., яка складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених в договорі (1-й транш) та в укладених сторонами додаткових договорах (чергові транші). 1.2. За даним додатковим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальнику 2-й транш у розмірі 4 500 грн. 00 коп.; дата надання/видачі кредиту (2-го траншу) 23.04.2025. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту (2-го траншу): перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11ХХ-ХХХХ-5505. Представник позивача вказує, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання перед відповідачем виконало у повному обсязі, в свою чергу, відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату звернення до суду утворилась заборгованість у розмірі 18 450,00 грн., з яких: 7 500 грн. заборгованість по тілу кредиту; 6 825,00 грн. проценти; 375 грн. додаткова комісія (за обслуговування кредитної заборгованості); 3 750,00 грн. неустойка. Ураховуючи наведене, представник позивача просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 03.04.2025-100001818 від 03.04.2025 року у розмірі 18 450,00 грн., а також понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 2 422,40 грн. Ухвалою судді Нововолинського міського суду Волинської області від 27.10.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін. Представник ТОВ «Споживчий центр» в судове засідання не з`явився, в пункті 3 прохальної частини позовної заяви просив розгляд справи проводити без участі позивача та представника позивача за наявними в матеріалах справи доказами. Відповідач [PERSON] правом подати відзив не скористався та, будучи обізнаним про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання, призначені на 18.11.2025 року о 12 год. 00 хв., 22.12.2025 року о 15 год. 00 хв. не з`явився, 22.12.2025 року подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, проте 20.01.2025 року об 11 год. 00 хв. до суду не з`явився, будь-яких заяв або клопотань не подав. Відповідно до вимог статті 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 281 ЦПК України, встановивши наявність визначених законом підстав, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Датою рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України) 29.01.2026 року. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить такого висновку. Як встановлено судом та вбачається із письмових доказів, наданих позивачем, [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е578 підписав пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) (далі - Пропозиція), заявку кредитного договору № 03.04.2025-100001818 (кредитної лінії) та відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 03.04.2025-100001818 (далі - Заявка), (а.с. 22-28). Відповідно до п. 2.1 Пропозиції, електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (а.с. 22). Згідно з п. 2.2, 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3 Пропозиції електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті кредитодавця; заявка, сформована на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитодавця, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті (а.с. 22). Відповідно до п. 3.1 Пропозиції за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію(ї) (а.с. 22 на зворотному боці). Згідно з п. 3.3 Пропозиції кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; сума кредиту: встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту: кредитна лінія; строк, на який надається кредит: встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; дата повернення (виплати) кредиту: встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти): встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору (а.с. 22 на зворотному боці). Відповідно до п. 4.1 Пропозиції кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11ХХ-ХХХХ-5505 (а.с. 22 на зворотному боці). Пунктом 4.4 Пропозиції сторони встановлюють, що проценти нараховуються з дня надання кредиту (включаючи безпосередньо день надання кредиту) включно до дати його фактичного повернення. У разі дострокового повного повернення кредиту позичальник у день його повернення сплачує проценти за період фактичного користування кредитом (включаючи безпосередньо день надання кредиту). У разі дострокового часткового повернення кредиту у день повернення позичальник сплачує проценти за період фактичного користування всією сумою кредиту, а на залишок суми кредиту нараховуються проценти у загальному порядку, передбаченому договором (а.с. 23). Відповідно до п. 10.1 Пропозиції цей договір набирає чинності з дати отримання кредитодацем у інформаційній системі кредитодавця від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовом ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця. Цей договір діє протягом одного року(ів), (а.с. 24). 03.04.2025 року [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е578 підписав Заявку кредитного договору № 03.04.2025-100001818 (кредитної лінії), (а.с. 25-26). Згідно із заявкою кредитодавець, відповідно до умов договору № 03.04.2025-100001818 від 03.04.2025 року надає позичальнику кредит у сумі 3 000 грн. Строк, на який надається кредит становить 168 днів з дати його надання. Дата повернення кредиту 17.09.2025 року (а.с. 25). Пунктом 6 заявки визначено, що процентна ставка «Стандарт» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів (надалі «чергові періоди»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Відповідно до пункту 7 заявки процентна ставка «Економ» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Пунктом 8 заявки передбачено, що комісія, пов`язана з наданням кредиту 5% від суми кредиту та дорівнює 150 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно графіку платежів. Відповідно до пункту 9 заявки комісія за обслуговування кредитної заборгованості 150 грн. у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно графіку платежів. Крім того, 23.04.2025 року [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором К878 підписав примірну пропозицію про укладення додаткового договору (оферта) до кредитного договору (кредитної лінії) та примірну відповідь кредитодавця про прийняття пропозиції (акцепт) про укладення додаткового договору до кредитного договору (кредитної лінії), (а.с. 29-31). Відповідно до п. 1 пропозиції сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту, в зв`язку з чим внести наступні зміни до договору: 1.1. Сума кредиту з дати укладення даного додаткового договору становить 7 500 грн. 00 коп., яка складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених в договорі (1-й транш) та в укладених сторонами додаткових договорах (чергові транші). 1.2. За даним додатковим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальнику 2-й транш у розмірі 4 500 грн. 00 коп.; дата надання/видачі кредиту (2-го траншу) 23.04.2025. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту (2-го траншу): перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11ХХ-ХХХХ-5505. Строк, на який надається кредит (а саме 2-й транш) 148 днів з дати його надання. 1.3. Сторони домовились, що позичальник відповідно до даного додаткового договору зобов`язаний сплатити комісію, пов`язану з наданням 2-го траншу (частини суми кредиту) 5% від суми 2-го траншу (частини суми кредиту), що дорівнює 225 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми 2-го траншу (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитодавцем та обліковується в день видачі траншу, сплачується згідно графіку платежів. 1.4. Комісія за обслуговування з дати укладення даного додаткового договору встановлюється у розмірі 375 грн. 00 коп., починаючи з комісії за обслуговування, яка сплачується у тому черговому періоді (у черговому періоді № 2), у якому надається транш. Кількість і порядкові номери чергових періодів, у яких сплачується комісія за обслуговування, не змінюються даним додатковим договором, комісія за обслуговування сплачується у чергові періоди NN 2-4. Грошова сума у розмірі різниці між комісією за обслуговування у черговому періоді (у черговому періоді № 2), у якому надається транш, встановленою до та з дати укладення даного додаткового договору, становить 225 грн. 00 коп., нараховується та обліковується в день укладення даного додаткового договору та сплачується у складі відповідного чергового платежу згідно графіку платежів, встановленого даним додатковим договором. Пуктом 1.6. пропозиції визначено, що в зв`язку зі збільшенням суми кредиту змінюється розмір денної процентної ставки та її розрахунок, які з дати укладення даного додаткового договору становлять: 0.9% (денна процентна ставка) = (10005/7500)/148 ? 100 %. При цьому РРПС 4255.4%, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 17 505 грн., загальні витрати за споживчим кредитом 10 005 грн. На підставі договору про переказ коштів, укладеного між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» та ТОВ «Споживчий центр» ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 року за допомогою системи іPay.ua за договором кредиту № 03.04.2025-100001818 від 03.04.2025 року на картку [NUMBER] перераховано кошти на суму 4 500,00 грн. (а.с. 11). Відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме проведена часткова сплата по кредитному договору на суму 570,00 грн. від 16.04.2025 року, на суму 1 380 грн. від 30.04.2025 року, на суму 1 425,00 грн. від 14.05.2025 року. Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 03.04.2025-100001818 від 03.04.2025 року заборгованість [PERSON] становить 18 450,00 грн., з яких: 7 500 грн. основний борг; 6 825 грн. проценти; 375 грн. комісія за обслуговування; 3 750 грн. неустойка. Проценти по кредиту нараховані за період з 03.04.2025 року по 17.09.2025 року (а.с. 33). Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] , взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем (ТОВ «Споживчий центр») за кредитним договором № 03.04.2025-100001818 від 03.04.2025 року, внаслідок чого утворилась заборгованість. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статтею 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 вищевказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із статтею 64 ЦПК України докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом на підставі досліджених у справі доказів встановлено, що 03.04.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 03.04.2025-100001818, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора Е578 та, в подальшому, 23.04.2025 року укладено додатковий договір № 03.04.2025-100001818-1, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора К878. Відповідно до умов яких [PERSON] надано кредит в розмірі 7 500 грн., який він зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ним на визначених у кредитному договорі та додатковому договорі умовах. Позивачем були надані докази про перерахування відповідачу кредитних коштів на його картковий рахунок. Разом з тим, відповідач належним чином взяті на себе обов`язки за кредитним договором не виконав, чим допустив заборгованість перед позивачем в розмірі 18 450,00 грн., з яких: 7 500 грн. основний борг; 6 825 грн. проценти; 375 грн. комісія за обслуговування; 3 750 грн. неустойка. 23.12.2025 року на електронну адресу суду надійшла заява [PERSON] , до якої додано квитанцію про сплату кредиту в сумі 1 505,27 грн. Однак, суд не бере до уваги квитанцію № М849-0851-2ВНР-А23А від 10.12.2025 як доказ часткового погашення [PERSON] заборгованості, оскільки неможливо ідентифікувати одержувача коштів, що це саме ТОВ «Споживчий центр», крім того, дана квитанція не містить призначення платежу. Враховуючи те, що за умовами договору відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, однак їх у встановлені строки не повернув та враховуючи правові висновки Верховного Суду у постановах від 05.03.2023 у справі № 910/4518/16, від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту. При цьому, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, крім заборгованості за основним боргом, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за процентами, комісію за обслуговування кредиту, та неустойку. Відповідачем не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст.ст. 76-81 ЦПК України на спростування вказаних вище обставин. Суд, у даному випадку аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, встановлює, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем договору та додаткового договору з ТОВ «Споживчий центр», після підписання яких між сторонами договору виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникли зобов`язання повернути грошові кошти відповідно до умов кредитного договору та сплатити проценти, комісію, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача процентів та комісії підлягають задоволенню. Водночас, вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за вказаним договором, суд зазначає наступне. Так, згідно з доданим розрахунком заборгованості за кредитним договором № 03.04.2025-100001818 від 03.04.2025 року відповідачу до сплати нараховано неустойку у розмірі 3 750,00 грн. Разом з тим, відповідно до п. 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцевих та перехідних положення ЦК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23). В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31.01.2024 року по справі № 183/7850/22 вказано, що тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки з 24.02.2022 в Україні діє воєнний стан, тому нарахування позивачем неустойки за кредитним договором № 03.04.2025-100001818 від 03.04.2025 року у розмірі 3 750,00 грн. у період дії воєнного стану є безпідставним, тому в цій частині позовна заява задоволенню не підлягає. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2 422,40 грн). Позовна заява з доданими до неї матеріалами позивачем подана через систему «Електронний суд» та сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1 930,60 грн., що підтверджується документально (а.с. 35) та є пропорційним задоволеним вимогам.

Outcome: partial