Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

АТ «А-Банк» 07 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» звернувся до Новокодацького районного суду міста Дніпра з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який зареєстрований судом 10 грудня 2025 року. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 15 грудня 2025 року позовну заяву було прийнято до провадження суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 02 лютого 2026 року було постановлено про розгляд справи в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що 09 вересня 2024 року між позивачем і [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н шляхом підписання анкети-заяви, що складає між банком і ним кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав споживчий кредит у розмірі 1 500 грн. і сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,8 %. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 07 грудня 2025 року становить 10 281 грн. 82 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 7 801 грн. 66 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 1 930 грн. 16 коп. та пені у розмірі 550 грн. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 281 грн. 82 коп., а також судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 09 вересня 2024 року між АТ «Акцент-Банк» і [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н шляхом отримання кредитних коштів на платіжну карту, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 7-8). Даний договір був укладений шляхом підписання анкети-заяви про надання банківських послуг. Відповідно до умов договору, відповідачеві було відкрито картковий рахунок в національній валюті України та встановлено кредитний ліміт у розмірі 1 500 грн., який згодом було змінено (а.с. 11), а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за користування коштами у розмірі 40,80 % річних. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, внаслідок чого станом на 07 грудня 2025 року, як стверджує позивач, виникла заборгованість у розмірі 10 281 грн. 82 коп. (а.с. 12). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як вбачається із кредитного договору № б/н від 09 вересня 2024 року (а.с. 7-8) та копії паспорту споживчого кредиту (а.с. 8-9), [PERSON] підтвердив свою згоду на отримання кредитних коштів та сплату відсотків за користування ними, про що свідчить його підпис. Стосовно позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені 550 грн., умовами кредитного договору не передбачено сплату позичальником пені за порушення умов кредитного договору, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» за кредитним договором № б/н від 09 вересня 2024 року підлягає стягненню заборгованість у розмірі 9 731 грн. 82 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 7 801 грн. 66 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 1 930 грн. 16 коп. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме, судовий збір. Суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 292 грн. 82 коп. (9 731 грн. 82 коп. х 2 422 грн. 40 коп. / 10 281 грн. 82 коп. = 2 292 грн. 82 коп.). Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк», складає 12 024 грн. 64 коп. (9 731 грн. 82 коп. + 2 292 грн. 82 коп. = 12 024 грн. 64 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial