Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Заявник [PERSON] , звернувся із заявою до Кременецького районного суду Тернопільської області про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить встановити неправильність у актовому записі про народження №13, складеному 03 липня 1957 року Старопочаївською сільською радою Кременецького району Тернопільської області щодо [PERSON] , виправити прізвище дитини та батьків дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] »; доповнити актовий запис по батькові дитини « [PERSON] »; доповнити актовий запис місцем народження дитини «держава Україна,Тернопільська область, Кременецький район, місто Почаїв». Встановити неправильність у актовому записі про шлюб № 51, складеному 19 травня 1986 року Почаївською міською радою Кременецького району Тернопільської області щодо [PERSON] , а саме: виправити прізвище нареченого до та після державної реєстрації шлюбу з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Ухвалою судді від 05 листопада 2025 року прийнято до провадження дану справу та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 19 листопада 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою судді від 01 грудня 2025 року задоволено заяву представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеокоференції. У судовому засіданні заявник [PERSON] пояснив, що в документах його прізвище зазначено правильно, а в самому актовому записі ні, тому просить заявлені вимоги задовольнити. Представник заявника [PERSON] у режимі відеоконференції просив задовольнити заяву на підставі поданих доказів. Представник заінтересованої особи [PERSON] вважає що актові записи формувались на підставі поданих заявниками документів . Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що в квітні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з даною заявою. Ухвалою головуючого судді Коротича І.А. від 08 травня 2025 року провадження у справі закрито, роз`яснено заявнику, що розгляд зазначеної справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду. 22.07.2025 постановою Тернопільського апеляційного суду вищевказану ухвалу скасовано та направлено справу для продовження розгляду. Ухвалою головуючого судді Шульгач Н.М. від 25 серпня 2025 року заяву [PERSON] залишено без розгляду. 15.10.2025 постановою Тернопільського апеляційного суду вищевказану ухвалу скасовано та направлено справу для продовження розгляду. [PERSON] Почаївським МВМ Кременецького РВ УМВС України в Тернопільській області 19.11.96 був виданий паспорт серії [NUMBER] , з відміткою про шлюб з [PERSON] . Свідоцтво про народження серії [NUMBER] видано на ім`я [PERSON] , [INFO] . Також на ім`я [PERSON] видані: картка фізичної особи - платника податків, свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька - [PERSON] . На виконання ухвали суду надано копії з актових записів: про шлюб №21 від 19 травня 1986 року, складений Почаївською міською радою Кременецького району Тернопільської області на [PERSON] та [PERSON] ; про народження №13 від 03 липня 1957 року, складений Старопочаївською сільською радою Кременецького району Тернопільської області на [PERSON] , [INFO] . 25 березня 2024 року заявник одержав відповідь (висновок) про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану, у зв`язку із виявленими розбіжностями оскільки існують розбіжності між актовими записами та паспортом заявника де прізвище вказано « [PERSON] ». На запит громадянина України [PERSON] від 22.01.2026 надано експертний висновок №056/140-п Українського бюро лінгвістичних експертиз згідно з яким: З практики лінгвістичних експертиз відомі численні випадки орфографічного розподібнення документальних записів українських прізвищ внаслідок неврахування походження цього прізвища, під впливом його російської вимови або через орфографічне посередництво відповідного запису російською мовою. У частині документів записи прізвища відповідають чинним правописним стандартам. Це призводить до орфографічного розподібнення записів прізвища в різних документах однієї родини. Лінгвістична ідентифікація таких записів грунтується на їхньому співвіднесенні з типовими девіаціями в практиці документування власних назв, зумовленими наведеними вище причинами. Прізвище [PERSON] - українського походження. Його орфографія регулюється чинними стандартами написання українських прізвищ. Субнормативний український запис [PERSON] виник при міжмовних перетвореннях через посередництво російського запису (рос. [PERSON] ) й графічно відтворює російську вимову цього прізвища, що є типовою девіацією в практиці документування в умовах українсько-російської міжмовної взаємодії. Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Метою звернення в суд із цією заявою, є захист особистого немайнового права заявника, права на ім`я, передбачене ст.294 ЦК України. Встановлення неправильності в актовому записі, що підлягає встановленню, має юридичне значення, тобто від нього залежить виникнення особистого немайнового права заявника з моменту народження. Згідно з частиною першою статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Частиною першою статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 (далі - Правила). Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Підпунктами 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 розділу II Правил визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, постанова адміністративного суду. Відповідно до абз. 2 п. 3, п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 "Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану"від 07.07.95 року, суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Так, згідно з статтею 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України належать: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну; тимчасове посвідчення громадянина України; до документів, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус належать: посвідчення водія; посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; посвідка на постійне проживання; посвідка на тимчасове проживання; картка мігранта; посвідчення біженця; проїзний документ біженця; посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту; проїзний документ особи, якій надано додатковий захист. Відповідно до п. 1 Положення про паспорт громадянина України (затверджений Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503- XII, (далі - Положення), паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження (п. 6 Положення). Отже, основним документом, що посвідчує правильне прізвище позивача є паспорт громадянина України. Проаналізувавши надані документи у їх сукупності, зіставивши їх дані, заслухавши сторони, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає до задоволення. За наведених обставин,

Outcome: approved