Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Представник позивача звернувся з вказаним позовом та просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №104089936 від 06.02.2023р. у розмірі 20 950,00 грн. Позов мотивований тим, що 06.02.2023р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан») та відповідачкою було укладено Договору про споживчий кредит №104089936, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 5 000 грн., строком на 105 днів з 06.02.2023р. (дата надання кредиту), зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Пунктом 6.1 договору передбачено, що він укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Укладення товариством кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4 договору). Згідно п. 7.1 договору він набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Відповідно до довідки виданої ТОВ «Мілоан», [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , акцептувала договір про споживчий кредит №104089936 від 06.02.2023 року пройшла ідентифікацію за допомогою одноразового ідентифікатора «J47425». Згідно з копією платіжного доручення №58908961 від 06.02.2023, ТОВ «Мілоан» перерахувало [PERSON] кредитні кошти, відповідно до договору №104089936 в сумі 5 000,00 грн. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме перерахував грошові кошти в обсязі та у строк визначені умовами кредитного договору шляхом перерахування в безготівковій формі на рахунок позичальника. Згідно з договором відступлення прав вимоги №100-МЛ/Т від 27.06.2023 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»), ТОВ «Мілоан» передає (відступає) позивачеві ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників до договору. Згідно з Витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №100-МЛ/Т від 27.06.2023 року, сума заборгованості відповідачки [PERSON] за договором про споживчий кредит №104089936 від 06.02.2023 року становить 20 950,00 грн, з них: - 5 000,00 грн - прострочена заборгованості за сумою кредиту; - 15 000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків; - 950,00 грн - прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту. Заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом до відповідачки про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків та комісій, у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. Відповідачці було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідачки перед позивачем за договором про споживчий кредит №104089936 від 06.02.2023 року становить 20 950,00 грн. Посилаючись на викладене, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить суд стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості, а також витрати зі сплати судового збору та на правову допомогу. Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 12.11.2025 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачці визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачки направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи наявне клопотання представника позивача, в якому останній просить суд розглянути дану справу без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] до суду не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також відзиву на позовну заяву суду не надала. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказах, у відсутність нез`явившихся сторін. Дослідивши матеріали справи, клопотання представника позивача, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.02.2023р. відповідачка [PERSON] уклала з ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит №104089936, згідно з умовами якого отримала кредит у розмірі 5 000,00 грн, строком на 105 днів з 06.02.2023р. (дата надання кредиту). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом: 22.05.2023р. Згідно з п.1.5.1 комісія за надання кредиту 950,00 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово (а.с.7-12). Пунктом 6.1 договору передбачено, що він укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Укладення товариством кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4 договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору). Згідно п. 7.1 договору він набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. У анкеті-заяві на кредит №104089936, створеній 06.02.2023 зазначені сума кредиту 5000,00 грн, позичальник: [PERSON] , дата народження: [INFO] , номер мобільного телефону: [NUMBER] (а.с. 14 зворот). Додатками №1, №2 до Договору про надання фінансового кредиту №104089936 від 06.02.2023р. є Графік платежів та Паспорт споживчого кредиту №104089936, відповідно до яких дата платежу: 06.02.2023, сума кредиту: 5 000,00 грн, строк кредитування 105 днів, комісія за надання кредиту - 950,00 грн (а.с. 12 зворот - 13). Відповідно до довідки виданої ТОВ «Мілоан», [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , акцептувала Договір про надання фінансового кредиту №104089936 від 06.02.2023р. пройшла ідентифікацію за допомогою одноразового ідентифікатора «J47425» (а.с.14). Згідно з копією платіжного доручення №58908961 від 06.02.2023, ТОВ «Мілоан» перерахувало [PERSON] кредитні кошти, відповідно до договору №104089936 в сумі 5000,00 грн (а.с.15 зворот). Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» та виписки з особового рахунку за кредитним договором №104089936 від 06.02.2023р. позивача заборгованість [PERSON] становить 20 950,00 грн, з них: - 5 000,00 грн - прострочена заборгованості за сумою кредиту; - 15 000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків; - 950,00 грн - прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту (а.с.16 зворот - 17). Згідно з договором відступлення прав вимоги №100-МЛ/Т від 27.06.2023 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ТОВ «Мілоан» передає (відступає) позивачеві ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників до договору (а.с.17 зворот - 21). Як убачається з копії платіжної інструкції №71838 від 27.06.2023р. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ "МІЛОАН" 798 369,48 грн, як оплату згідно договору відступлення прав вимоги №100-МЛ/Т від 27.06.2023р. без ПДВ (а.с. 26 зворот). Згідно з Витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №100-МЛ/Т від 27.06.2023р., сума заборгованості відповідачки [PERSON] за кредитним договором №104089936 від 06.02.2023р. становить 20 950,00 грн, з них: - 5 000,00 грн - прострочена заборгованості за сумою кредиту; - 15 000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків; - 950,00 грн - прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту (а.с.27). Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст.. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Згідно з ч. 2ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд робить висновок, 06.02.2023 року виникли договірні відносини між первісним кредитором, правонаступником якого є позивач, та відповідачкою у зв`язку з укладенням договору про споживчий кредит №4536460 від 06.02.2023 року. Відповідачка, будучи вільною в укладенні вказаного кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим відповідачка погодилася, підписавши кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Остання отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до відповідачки і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Наданий позивачем розрахунок повністю відповідає умовам Договору про надання кредиту. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Надані позивачем копії договору про відступлення прав вимоги №100-МЛ/Т від 27.06.2023р. та Витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №100-МЛ/Т від 27.06.2023р., права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, то вони містить підписи сторін, укладені відповідно до вимог чинного законодавства, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта до Фактора - позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», за договором про споживчий кредит №104089936 від 06.02.2023 року, а тому суд вважає їх належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. 16.10.2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило на адресу відповідачки претензію про про те, що відбулось відступлення прав вимог за договором про споживчий кредит №104089936 від 06.02.2023 року до ТОВ «ФК Кредит-Капітал», яке в свою чергу стало новим кредитором та має право вимагати від відповідачки погашення кредитної заборгованості в сумі 20 950,00 грн, яку необхідно погасити протягом трьох днів (а.с. 27 зворот). Заперечень щодо правильності наданого позивачем розрахунку сум заборгованості відповідачка не заявляла; належних та допустимих доказів того, що заборгованість розрахована невірно та має інших розмір, ніж зазначено позивачем, не надала; власний розрахунок не надала. Як видно із змісту матеріалів справи, відповідачка не виконала своїх зобов`язань по кредитному договору, заборгованість, яка у неї виникла, добровільно у повній мірі на час розгляду справи нею не погашена, відзиву на позов відповідачкою надано не було. Аналізуючи вищезазначені норми права та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки фактично отримані та використані відповідачкою кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення прав останнього, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп. Ця обставина підтверджується платіжною інструкцією №27816 від 24.10.2025 року (а.с.1). Пред`явлений ним позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з відповідачки на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп. Щодо стягнення з відповідачки витрат за надання правничої допомоги, суд зазначає наступне. Позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи. За правилами ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Так, на підтвердження адвокатських повноважень та понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2093, копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АО «АПОЛОГЕТ», копію ордера про надання правничої допомоги серії ВС №1408806 від 20.10.2025 року, копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, копію акта №Д/5068 наданих послуг від 22.10.2025 року, згідно з яким вартість наданих послуг складає 8 000,00 грн, та копію детального опису наданих послуг до акта №Д/5068 від 22.10.2025 року за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, складеного 22.10.2025 року, згідно якого, у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №104089936 від 06.02.2023р., боржник [PERSON] надано всього 5 послуг (згідно переліку), на які витрачено 6 год 30 хв. (а.с. 28-32). У постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З огляду на характер правовідносин у цій справі, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 4000,00 грн, оскільки витрати саме на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Outcome: approved