Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

08.07.2025 року [PERSON] в особі представниці - адвоката Окольчишиної І.М. звернулася до суду із наданим позовом, мотивуючи тим, що з 26.07.2008 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу ними за спільні кошти було придбано гараж № [NUMBER] в автогаражному кооперативі «Автомобіліст» за адресою: Миколаївська обл., м. Первомайськ, загальною площею 21 кв.м. (реєстраційний номер майна 37692636), власником якого є відповідач. Ринкова вартість гаража згідно зі звітом про оцінку становить 68 700 грн. Легковий автомобіль «DAEWOO MATIZ», 2011 року випуску, бежевого кольору, номер шасі [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , також зареєстрований за відповідачем. Ринкова вартість автомобіля згідно зі звітом про оцінку становить 112 566 грн. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24.01.2018 року шлюб розірвано. Позивачка зазначає, що оскільки майно набуте за час шлюбу, воно є об`єктом права спільної сумісної власності, де частки сторін є рівними. На даний час вона користується автомобілем, а відповідач - гаражем. З огляду на неподільність автомобіля, позивачка пропонує такий порядок поділу: виділити автомобіль у її власність, а гараж - у власність відповідача, з виплатою на користь останнього грошової компенсації у сумі 21 933 грн. для досягнення рівності часток. Ухвалою суду від 14.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі; відповідачу копію позовної заяви з додатками. 21.07.2025 року до суду від представниці позивачки [PERSON] надійшло клопотання про долучення доказів, а саме копії банківської квитанції про сплату коштів у сумі 21 933 грн. на депозитний рахунок суду. Ухвалою суду від 12.08.2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача. 24.09.2025 року до суду від представниці позивачки [PERSON] надійшло клопотання, в якому вона з позивачкою не заперечують проти прийняття заочного рішення у наданій справі. Ухвалою суду від 25.09.2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача. Ухвалою суду від 23.10.2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача. Ухвалою суду від 01.12.2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача. Ухвалою суду від 30.12.2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача. 30.01.2026 року до суду від представниці позивачки [PERSON] надійшло клопотання, в якому з позивачкою позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти прийняття заочного рішення не заперечують. Сторони, їх представники про місце, день та час розгляду справи були повідомлені завчасно і належним чином. До початку розгляду справи будь-яких інших заяв, клопотань, доказів сторонами не подано. Відповідачу було направлено копію позовної заяви разом з доданими до неї документами та запропоновано подати відзив і докази, однак у визначений судом строк такі документи суду не подані. Судові повідомлення та документи відповідачу надсилалася за адресою його зареєстрованого місця проживання. Відповідач повідомлений про місце, день та час розгляду справи шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади. Відзиву на позов не подав. Ухвалою суду від 30.01.2026 постановлено проводити заочний розгляд справи. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.07.2008 року, який розірвано 24.01.2018 року рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області /а.с.6-7/. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 431849442 від 18.06.2025 року [PERSON] під час шлюбу було придбано гараж за адресою: Миколаївська область, м. Первомайськ, «Автомобіліст» автогаражний кооператив, гараж [NUMBER] , який належить йому на підставі свідоцтва Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області про право власності, [NUMBER] від 24.09.2012 року /а.с.8/. Також під час шлюбу 22.08.2012 року [PERSON] придбав автомобіль DAEWOO MATIZ, 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , кузов [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 22.08.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу виданого Первомайським ВРЕР УДАІ УМВС України в Миколаївській області /а.с. 9/. Так, на даний час позивачка фактично користується вищевказаним легковим автомобілем, а відповідач - гаражем. Згідно з наданими суду звітами про вартість майна від 24.06.2025 року, ринкова вартість гаража становить 68 700 грн. /а.с. 10-18/, а ринкова вартість автомобіля склала 112 566 грн. /а.с. 20-22/, що в загальній сумі становить 181 266 грн. спільного майна, де частка кожного з подружжя у грошовому еквіваленті відповідає сумі 90 633 грн. Враховуючи, що транспортний засіб є неподільною річчю, а також беручи до уваги сталість та порядок фактичного користування майном, що склався між сторонами, суд вважає за доцільне здійснити поділ майна шляхом визнання за позивачкою права власності на автомобіль, а за відповідачем право власності на гараж. Оскільки вартість майна, що виділяється позивачці, перевищує вартість її частки у спільному майні на 21 933 грн. (90 633 - 68 700 = 21 933), дана різниця підлягає компенсації відповідачу для дотримання принципу рівності часток подружжя. Так, судом встановлено та підтверджено квитанцією АТ «Райффайзен Банк» №-2515460094 від 18.07.2025, що на виконання вимог ст. 365 ЦК України позивачкою попередньо внесено грошову суму 21 933 грн. на депозитний рахунок суду для виплати компенсації відповідачу, а тому обраний спосіб поділу майна забезпечує дотримання балансу інтересів сторін, відповідає фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства щодо неподільності речі та захисту права власності кожного з подружжя. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Крім того, в п. 23 Постанови № 11 від 21.12.2007 року Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі і садові будинки; земельна ділянка та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними; присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України; присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до частин 1 та 2 статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно з ч.2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У постанові Верховного Суду від 03.12.2020 року у справі № 367/7792/16-ц зазначено, що рішеннями Європейського суду з прав людини неодноразово (зокрема, у справі «Андрій Руденко проти України», заява № 35041/05), зроблено висновок про порушення національними судами ст. 1 Першого протоколу до Конвенції з тих підстав, що суди за вимогою інших співвласників позбавили особу права власності на належну їй частку квартири з порушенням правил щодо попереднього внесення суми відшкодування вартості такої частки на депозит суду, не врахувавши, що встановлена ст. 365 ЦК України вимога про попереднє внесення на депозитний рахунок суду вартості частки в спільному майні в разі припинення права власності за вимогою інших співвласників, є однією з основних умов ухвалення рішення про позбавлення особи майна без її згоди. Таким чином, придбаний у шлюбі гараж та транспортний засіб є сумісною власністю подружжя [PERSON] ,у якому частки кожного з подружжя є рівними, а тому враховуючи встановлені обставини щодо фактичного користування майном та внесення позивачкою на депозитний рахунок суду грошової компенсації за перевищення вартості її частки, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню в силу ст. ст. 60, 69, 70, 71 СК України та ст. 365 ЦК України.За таких обставин, суд вважає за необхідне здійснити поділ майнашляхом виділення зі спільного майна подружжя у власність [PERSON] право власності на автомобіль, а [PERSON] - гаража, із одночасним стягненням з позивачки на користь відповідача грошової компенсації у сумі 21 933 грн. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати за судовий збір у сумі 968 грн. 96 к., що підтверджується квитанцією про сплату №8903-0326-3190-3325 від 08.07.2025 року та витрати щодо оцінки майна у сумі 3 200, що підтверджується квитанцією АТ «Райффайзен Банк» про оплату 328248642 від 27.06.2025 року.

Outcome: approved