Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

ТОВ «Бізнес Позика» звернулося у суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором № 401895-КС-001 від 11.11.2021 в загальному розмірі 11817,96 грн та суми сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.11.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір № 401895-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надало позичальнику грошові кошти в розмірі 5000 гривень шляхом їх перерахування на банківську карту відповідача. Свої зобов`язання відповідач не виконала та має непогашену заборгованість перед ТОВ «Бізнес Позика» за кредитним договором в сумі 11817,96 грн, з яких: 4864,37 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 6469,74 грн - сума прострочених платежів по процентах; 483,85 грн - сума прострочених платежів за комісією. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості та понесені ним судові витрати. Ухвалою суду від 18.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, письмово клопотав про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутності від відповідача до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні 29.01.2026 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення і у зв`язку зі складністю справи його ухвалення та проголошення відкладено, проголошення судового рішення призначено на 13 год. 45 хв.03.02.2026. Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку. Судом встановлено, що 11.11.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем укладено Кредитний договір № 401895-КС-001, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 11.11.2021 направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір № 401895-КС-001 про надання кредиту. 11.11.2021 відповідач прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 401895-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-0142, на номер телефону (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий [PERSON] було введено/відправлено, що підтверджується візуальною формою послідовності дій Клієнта. 11.11.2021 відповідач підписала одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту, в якому міститься інформація про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, що були надані виходячи із обраних відповідачем умов кредитування. Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає [PERSON] грошові кошти у розмірі 5000,00 гривень на засадах строковості, повторності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Строк кредиту - 24 тижні, термін дії договору - до 28.04.2022. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 0,8717 процентів в день. Пунктом 2 Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надало позичальнику грошові кошти в розмірі 5000,00 гривень шляхом перерахування на банківську карту № [NUMBER] . Згідно інформації, наданої АТ КБ «Приватбанк», підтверджено що в банку на ім`я [PERSON] була випущена банківська картка № [NUMBER] . Транзакція від 11.11.2021 в сумі 5000,00 грн була успішна та зарахована на рахунок вищезазначеної картки. Боржник свої зобов`язання за кредитним договором № 401895-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише частково сплатила кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за Договором № 401895-КС-001 позичальника, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Таким чином, [PERSON] станом на 30.10.2025 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Бізнес Позика» за кредитним договором № 401895-КС-001 від 11.11.2021 в сумі 11817,96 грн, з яких: 4864,37 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 6469,74 грн - сума прострочених платежів по процентах; 483,85 грн - сума прострочених платежів за комісією. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а ч. 1 ст. 625ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, а тому позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4864,37 грн та процентами в сумі 6469,74 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, безпідставними є позовні вимоги про стягнення заборгованості за комісією в розмірі 483,85 грн, оскільки відповідно до умов кредитного договору позичальнику кредит надавався на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін у даній частині визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». З Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6-2071цс16 та постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року по справі № 276/4216/16-ц, відповідно до яких, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Разом з тим, відповідно до п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд зробив висновки щодо застосування п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК Українидо зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23). Тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Так, з 24.02.2022 і дотепер в Україні діє воєнний стан. У зв`язку з вище вказаним, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісією в розмірі 483,85 грн не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає доведеним позов на суму 11334,11 грн, отже позов задоволено на 95,90% (11334,11 х 100% : 11817,96). Сума судового збору в даній справі становить 2422,40 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2323,08 грн судового збору, виходячи із наступного розрахунку: 2422,40 х 95,90% : 100 = 2323,08 грн.

Outcome: approved