Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в загальному розмірі 108 985,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 01 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 8343768. 17 липня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 17072025, відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги до відповідачки у розмірі 53 800,00 грн, з яких: 20 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 23 800,00 грн сума заборгованості за відсотками; 10 000,00 грн сума заборгованості за пенею, штрафами. Також, 30 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 1913086. 16 липня 2025 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 1607-25, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідачки у розмірі 55 185,00 грн, з яких: 13 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 35 685,00 грн сума заборгованості за відсотками; 6 500,00 грн сума заборгованості за пенею. Позивач указує, що за відповідними договорами факторингу він набув право вимоги за двома кредитними договорами, а тому, оскільки відповідачка взяті на себе зобов`язання щодо погашення кредитів та сплати відсотків за наведеними кредитними договорами не виконує, у неї виникла заборгованість за кредитами, що порушує права позивача, у зв`язку із чим позивач просить стягнути із відповідачки на свою користь заборгованість в загальному розмірі 108 985,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує ст. ст. 509, 512, 516, 525, 526, 530, 549, 599, 610-612, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 639, 641, 642, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦКУ. Посилаючись на наведене, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив справу розглядати за його відсутності, в якій також зазначив, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, хоча про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзиву на позов не подала, про причини неявки суду не повідомила, а тому суд уважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у справі, які є належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов такого висновку. Встановлено, що 01 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 8343768, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачці кредит в сумі 20 000 гривень строком на 360 дні, відповідачка також взяла на себе зобов`язання сплачувати проценти: стандартна процентна ставка 1,00% в день, знижена процентна ставка 0,95% в день, орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2333,95% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки: 2253,44%. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 92 000,00 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 91 700,00 грн. 17 липня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 17072025, відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги до відповідачки у розмірі 53 800,00 грн. Крім цього, 30 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 1913086. Відповідно до умов цього договору товариство надало споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір): 13 000,00 грн. Тип кредиту кредит. Строк кредиту: 360 дні. Тип процентної ставки фіксована. Підвищена процентна ставка становить 15% в день та застосовується за перший день користування кредитом (за календарний день в якому надано кредит). Стандартна процентна ставка становить 3% в день та застосовується з другого дня користування кредитом (включно) до 28.11.2024 року включно. Знижена процентна ставка 0.15% в день та застосовується в період дії стандартної процентної ставки. Пільгова процентна ставка становить 0,75% в день та застосовується з 29.11.2024 року (включно) до останнього дня строку кредиту (включно). Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору: 13 574,76% річних, якщо застосовано стандартну процентну ставку протягом періоду її дії; або 1 027,71% річних, якщо застосовано знижену процентну ставку, протягом періоду її дії. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: 58 435,00 грн, якщо застосовано стандартну процентну ставку протягом періоду її дії; або 47 690,50 грн, якщо застосовано знижену процентну ставку, протягом періоду її дії. Також установлено, що 16 липня 2025 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 1607-25, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідачки у розмірі 55 185,00 грн. Судом установлено, що свої зобов`язання за вказаними вище кредитними договорами установи виконали у повному обсязі, оскільки видали [PERSON] вказані у договорах кредитні кошти. Також установлено, що відповідачка не виконує свої зобов`язання перед позивачем за вказаними двома кредитними договорами, в яких позивач набув право вимоги від кредиторів. З наданих позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунків заборгованості вбачається, що відповідач має заборгованість: - за кредитним договором № 8343768 від 01 жовтня 2024 року в розмірі 53 800,00 грн, з яких: 20 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 23 800,00 грн заборгованість за відсотками; 10 000 грн заборгованість за пенею, штрафами. - за кредитним договором № 1913086 від 30 жовтня 2024 року в розмірі 55 185, 00 грн, з яких: 13 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 35 685,00 грн заборгованість за відсотками; 6 500,00 грн заборгованість за пенею. Відповідно до ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно висловленої Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року в справі № 6-979цс15 правової позиції «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Відповідачка не здійснювала свого зобов`язання зі сплати кредитних заборгованостей і на рахунки первісних кредиторів, які вказані у кредитному договорі. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором ст. 612 Цивільного кодексу. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зі змісту ст. 526 ЦК України вбачається, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача спростувати розмір існуючої заборгованості. Відповідачка [PERSON] на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості не надала альтернативного розрахунку, який би спростовував поданий стягувачем розрахунок. Також відповідачкою не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували погашення суми боргу. Крім цього, надавши оцінку аргументам позивача, щодо стягнення за кредитним договором № 8343768 суми заборгованості за пенею, штрафами в розмірі 10 000,00 грн та кредитним договором № 1913086 в розмірі 6 500,00 грн, суд зауважує, що нарахування та стягнення вказаної суми заборгованості є неправомірним, а позов в цій частині не підлягає задоволенню, оскільки загальновідомою обставиною є те, що з 24.02.2022 по цей час в Україні діє воєнний стан. Враховуючи, що кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, то на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія пункту 18 Перехідних положень ЦК України. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК України). Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та Перехідні положення ЦК України (згідно з висновками у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23, пр. 61-8279св23). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). В постанові Верховного Суду від 31.01.2024 №183/7850/22, пр. 61-14740св23, вказано, що тлумачення п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, вимоги позивача в частині стягнення за вказаними договорами суми заборгованості за пенею, штрафами в розмірі 10 000,00 грн та 6 500,00 є необґрунтованими, відповідно, не підлягають задоволенню, що зумовлює часткове задоволення позову. Таким чином, за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають задоволенню частково, а саме у спосіб, визначений позивачем, шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором у визначеній судом сумі. Щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого. Згідно з ч. 1,2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, на користь позивача, як сторони у справі, чиї позовні вимоги задовольняються частково, із відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у сумі 2 569,57 грн, тобто пропорційно до розміру заборгованості, що підлягає стягненню. На підставі наведеного,

Outcome: partial