Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

01.07.2025 позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила визнати останніх такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . 19.01.2026 рішенням Чугуївського міського суду Харківської області позовні вимоги задоволено; визнано [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] ; стягнуто (з врахуванням ухвали суду від 26.01.2026) з відповідачів в рівних частках судові витрати у розмірі 2422.40 грн. судовий збір. 23.01.2026 [PERSON] надала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначила наступне. У позові зазначено, що процесуальні витрати позивача складають орієнтовано 7000.00 грн. та складаються з суми сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу, поштових витрат. Договір про надання правової допомоги між позивачем та її представником укладено 14.04.2024. На виконання договору 18.06.2026 сторонами підписано акт приймання-передачі наданих послуг. 14.04.2025 позивачкою адвокату сплачено 2000.00 грн., 22.01.2025 1200.00 грн. Враховуючи викладене просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідачів 3200.00 грн. витрати на правничу допомогу. Дослідивши заяву та матеріали справи судом встановлено наступне. Відповідно до ч.4 ст. 270 ЦПК України (у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання) сторони в судове засідання не викликалися. Згідно ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Згідно ч.ч.3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, судом встановлено наступне. 01.07.2025 позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила визнати останніх такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . 19.01.2026 рішенням Чугуївського міського суду Харківської області позовні вимоги задоволено; визнано [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] ; стягнуто (з врахуванням ухвали суду від 26.01.2026) з відповідачів в рівних частках судові витрати у розмірі 2422.40 грн. судовий збір. Щодо витрат на правничу допомогу у позові зазначено наступне: «Судові витрати у справі орієнтовано становлять 7000.00 грн. і складаються з судового збору та витрат на правову допомогу, поштових витрат». Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Станом на день винесення рішення суду по справі №636/5535/25 щодо укладення договору про надання правничої допомоги у матеріалах справи наявний ордер на надання правничої допомоги від 04.11.2025, наданий до суду 19.01.2026 (а.с.51). Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1-6 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження розміру судових витрат на надання правової допомоги в розмірі 3200.00 грн. до суду надано копії наступних документів: договору №б/н про надання правничої допомоги від 14.04.2025, акт приймання-передачі наданих послуг від 22.01.2026, квитанцій до прибуткового ордеру від 14.04.2025 та 22.01.2026, рішення №13/1/7 від 21.07.2021 щодо розробки ставок адвокатського гонорару, ордер на надання правничої допомоги. При цьому суд звертає увагу на ті обставини, що позивачем станом на 19.01.2026 (дата ухвалення рішення) у відповідності до вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України не зроблено заяви щодо визначення розміру витрат на правничу допомогу та/або щодо надання доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed