Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказуючи, що 28.10.2024 року між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір А31ССТ155101343053, за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 72274,00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою процентів у розмірі 75,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. У свою чергу, відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 14.10.2025 року наявна заборгованість на загальну суму 93427,10 грн., що складається з: 65614,37 грн. - заборгованість за кредитом, 26140,69 грн. - заборгованість за відсотками, 0,00 грн. заборгованість за комісією, 1672,04 грн. заборгованість за пенею. Просять стягнути з [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість у розмірі 93427,10 грн. та судові витрати у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторінта надано відповідачу термін на подання відзиву до суду. 12.11.2025 року представник відповідача адвокат Дешко В.О. скерував до суду відзив на позовну заяву, у якому просив в позові АТ «Акцент-Банк» відмовити з огляду на наступне: вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Зазначив, що відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування регулює Закон України «Про споживче кредитування». Посилався на ст. 8 вказаного закону, та вказував, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5%; протягом наступних 120 днів 1,5%. Тому вважає необґрунтованим нарахування відсотків у тому розмірі, які просить стягнути позивач з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити з підстав, зазначених в позові, відносно ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Представник відповідача скерував до суду відзив на позовну заяву, та просив у позові відмовити з підстав, викладених у відзиві. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. 28 жовтня 2024 року між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір А31ССТ155101343053, за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 72274,00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою процентів у розмірі 75,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн. У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком кредитний договір, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. До кредитного договору банк додав Анкету-заяву, Заяву про надання послуги, Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», в якому сторонами погоджено суму кредиту, строк, відсоткову ставку. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 14.10.2025 складає 93427,10 грн., з яких: 65614,37 грн. - заборгованість за кредитом; 26140,69 грн. заборгованість по відсоткам; 0,00 грн. заборгованість за комісією, 1672,04 грн. заборгованість за пенею. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків. З розрахунку заборгованості за договором №А31ССТ155101343053 від 28 жовтня 2024 року, випливає, що проценти за користування грошовими коштами банк нараховував в межах узгодженої між сторонами процентної ставки в розмірі 75% річних в межах строку кредитування. Отже, сума заборгованості непогашеного тіла кредиту відповідачем перед банком становить 65614,37 грн., заборгованість за відсотками становить 26140,69 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, з яким погоджується й суд. Разом з тим, представник відповідача у відзиві посилався на Закон України «Про споживче кредитування», відповідно до якого на його думку повинні бути розраховані проценти за кредитом, зокрема відповідно до статті 8 даного Закону, положення якої регулюють обмеження максимального розміру денної процентної ставки. Однак, до даного твердження представника відповідача суд відноситься критично. Положення статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» у даному випадку не застосовуються, відсотки відповідачці розраховані за 36 місяців в розмірі 75% річних згідно умов Кредитного договору. Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що [PERSON] підписала заяву, якою висловила бажання отримати послугу «Швидка готівка». Заява датована 28.10.2024. При цьому в заяві відсутні відмітки про будь який інший розмір відсотків. У заяві зазначено, що заявник ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Встановлено, що позичальник 28.10.2024 підписала заяву про приєднання до умов банку та паспорт споживчого кредиту, а отже вона погодилася з викладеними в заяві умовами. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 65614,37 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 26140,69 грн. Водночас, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 1672,04 гривень, то суд зважає на таке. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, в частині стягнення пені за невиконання зобов`язань щодо повернення кредиту у розмірі 1672,04 гривень слід відмовити, оскільки [PERSON] відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України звільняється від її сплати внаслідок наявності військового стану в Україні з дня отримання кредиту та по день винесення рішення. Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає наступне. Згідно з платіжного доручення №6005315516229 від 14.10.2025 при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень відповідно. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2374 гривень. (98%)

Outcome: partial