Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

В листопаді 2020 року позивач звернулась до суду із позовною заявою про виселення посилаючись на те, що вона набула у власність квартиру [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 21.04.2020 року, укладеного між нею та [PERSON] . Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В спірній квартирі було виявлено особу - [PERSON] , яка незаконно нею користується та проживає. На час підписання Договору купівлі-продажу квартири, в житлі ніхто, окрім продавця, не був зареєстрований. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.03.2016 року за позовом [PERSON] зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди у володінні, користуванні, розпорядженні квартири та звільнити її від речей. Дане рішення [PERSON] не виконала, вона та її близькі родичі (дочка з дітьми, син) продовжили проживати в квартирі. В травні 2020 року позивач ознайомила [PERSON] із документами про право власності на квартиру та попросила її звільнити. Однак, [PERSON] та і не звільнила спірну квартиру та продовжує в ній проживати. 15.04.2021 року у зв`язку з тим, що відповідачі не звільняють квартиру, було викликано патрульну поліцію. Дніпровським УП ГУ НПУ у м. Києві відкрито досудове розслідування за № 12021105040001905 від 11.06.2021 року, де містяться пояснення осіб, які проживають в квартирі, від 15.04.2021 року, що підтверджують незаконне проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, відповідачі продовжують незаконно та протиправно проживати в спірній квартирі, безпідставно користуватися комунальними послугами (електроенергією, водою, газом, тощо), чим грубо порушують її права власника, та завдають непоправимої моральної та значної матеріальної шкоди, а також порушують норми чинного цивільного, житлового, кримінального, сімейного законодавства. Враховуючи викладене, просила виселити зі спірної квартири [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , стягнути судовий збір. 12.11.2020 року матеріали справи зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва. 13.11.2020 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 20.11.2020 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідача. 26.11.2020 року надійшла відповідь з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». 27.11.2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. 14.09.2021 року за клопотанням представника позивача залучено до участі у справі в якості відповідачів [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] і [PERSON] , та в якості третьої особи Службу у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації. Залученим особам запропоновано подати відзив та позовну заяву та відповідні пояснення. 14.09.2021 року з урахуванням залучених осіб представником позивача подано позовну заяву в новій редакції. Оскільки відповідачі відзив на позовну заяву не подавали, розгляд проводився по матеріалах справи в заочному порядку. Дніпровським районним судом м. Києва у вказаній справі ухвалено заочне рішення від 07.07.2022 року, яким позов задоволено та виселити [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] (1993 року народження), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] (2008 року народження) та [PERSON] (2010 року народження) із житлового приміщення - квартири [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , адреса: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) судовий збір у розмірі 280,00 (двісті вісімдесят гривень 00 копійок) грн.; стягнуто з [PERSON] (1993 р.н., адреса: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) судовий збір у розмірі 280,00 (двісті вісімдесят гривень 00 копійок) грн.; стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , адреса: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) судовий збір у розмірі 280,00 (двісті вісімдесят гривень 00 копійок) грн. 20.07.2023 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Мамаєв Д.Ю. подав до суду заяву про перегляд заочного рішення від 07.07.2022 року. 28.07.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Мамаєва Д.Ю. про перегляд заочного рішення, залишено без руху. 09.08.2023 року на виконання вимог ухвали суду від 28.07.2023 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Мамаєв Д.Ю. подав до суду клопотання про усунення недоліків. 18.08.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Мамаєва Д.Ю. про перегляд заочного рішення, повернуто заявнику. 01.12.2023 року постановою Київського апеляційного суду, апеляційну скаргу представника [PERSON] - адвоката Мамаєва Дмитра Юрійовича задоволено частково. Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 18.08.2023 року скасовано. Справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] , 2008 року народження, [PERSON] , 2010 року народження, третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про виселення направлено до Дніпровського районного суду міста Києва для продовження розгляду. 13.12.2023 року вказана цивільна справа надійшла до Дніпровського районного суду міста Києва. 16.01.2024 року на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду цивільну справу № 755/17060/20 передано на розгляд судді Коваленко І.В., яку фактично отримано головуючим суддею 22.01.2024 року. 14.02.2024 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва визнано заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Мамаєва Д.Ю. про відвід головуючого у справі судді Коваленко І.В., необґрунтованою. Передано заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Мамаєва Д.Ю. про відвід судді Коваленко І.В., яка подана в межах розгляду цивільної справи № 755/17060/20, для її вирішення у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України. 14.02.2024 року поновлено представнику відповідача [PERSON] - адвокату Мамаєву Д.Ю. строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2020. Прийнято до розгляду заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Мамаєва Д.Ю. про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2022 у цивільній справі № 755/17060/20 та призначено її до розгляду на 21 лютого 2024 року на 17 год. 00 хв. 16.02.2024 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва під головуванням судді Катющенко В.П. відмовлено у задоволені заяви представника відповідача [PERSON] - адвоката Мамаєва Дмитра Юрійовича про відвід судді Коваленко І.В., подану у межах розгляду цивільної справи за заявою відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07.07.2022 року у цивільній справі № 755/17060/20. Цивільну справу за заявою відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07.07.2022 року у цивільній справі № 755/17060/20 передано для продовження розгляду в тому ж складі суду. 21.02.2024 року (вх.№10021) до Дніпровського районного суду міста Києва представник позивача - Кухарчук А.Ю. подала заперечення на заяву про перегляд заочного рішення з дотриманням вимог статей 127, 174, 178 ЦПК України з доказами направлення заперечень іншим учасникам справи. За змістом заперечень представник позивача висловила свою позицію щодо предмету та підстав заяви, просила відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення у зв`язку з необґрунтованістю. 06.03.2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва задоволено заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Мамаєва Дмитра Юрійовича про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2022 року. Скасовано заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07.07.2022 року, ухвалене в межах розгляду цивільної справи № 755/17060/20. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 14 годину 00 хвилин 16 квітня 2024 року. 27.03.2024 року (вх.№17515) представник позивача Кухарчук А.Ю. подала до суду заяву про належне повідомлення сторони по справі. 16.04.2024 року за клопотанням сторін підготовче засідання відкладено до 04.06.2024 року. 30.05.2024 року (вх.№30878) представник позивача Кухарчук А.Ю. подала до суду пояснення до позовної заяви про виселення по справі №755/17060/20, за змістом яких представник позивача просила задовольнити позов у повному обсязі. 04.06.2024 року за клопотанням представника позивача підготовче засідання відкладено до 16.07.2024 року. 04.06.2024 року (вх.№31648) представник відповідачів - адвокат Мамаєв Д.Ю. через систему «Електронний суд» подав відзив на позов, з доказами направлення відзиву іншим учасникам справи. За змістом відзиву представник відповідача висловив свою позицію щодо предмету та підстав позову, просив поновити строк на подання відзиву по справі та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позов. Представник відповідачів звертав увагу на наступне: Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом (номер спадкової справи №423) [PERSON] отримав у спадщину квартиру [ADDRESS] . На момент прийняття спадщини зазначена квартира [ADDRESS] мала загальну площу 28.5 м2, в тому числі житлова площа - 15,3 м2. [PERSON] за час перебування в шлюбі з Відповідачкою-1 та спільними дітьми, а саме Відповідач-2, та Відповідач-3, проживали разом сім`єю в зазначеній квартирі. Окрім того, за час перебування в шлюбі з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , фактично було здійснено добудову балкону в житловий будинок, а згодом відбулась добудова житлових кімнат. Станом на сьогодні квартира має загальну площу 96,5 м2. Проте фактично, зазначена добудова станом на сьогодні не зареєстрована у встановленому законом порядку. 29.04.2004 р. шлюб між [PERSON] та Відповідачкою-1 розірвано, про що зроблено в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу запис №490 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві. Зазначена обставина підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] . Фактично, після розірвання шлюбу між [PERSON] та Відповідачкою-1 було досягнуто усні домовленості щодо подальшого проживання Відповідачки-1 разом з, на той час неповнолітніми Відповідачем-2 та Відповідачем в зазначеній квартирі. Фактично до 2012 року жодних заперечень щодо проживання Відповідачки-1 разом з спільними дітьми в зазначеній квартирі та вимог про виселення з боку [PERSON] не було. Іншого житла Відповідачі не мають, пропозицій від [PERSON] щодо укладання будь-яких договорів найму вказаної квартири не було. Надалі, Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 13.02.2013 року у справі №2604/17632/12 позовну заяву [PERSON] про виселення Відповідача-1, Відповідача-2, Відповідача-3 було задоволено. Проте фактично, вже на день прийняття рішення у справі судом було проігноровано факт того, що в зазначені квартирі проживають неповнолітні діти Відповідача-3 [PERSON] 2008 р.н. та [PERSON] 2010 р.н. Вважають, що в даному випадку відбулось грубе порушення прав неповнолітніх дітей Відповідачки-3, в силу того, що виселення неповнолітніх дітей з єдиного житла, де вони могли проживати є незаконним та потребує попереднього дозволу органу опіки та піклування, якого фактично отримано не було. В свою чергу, судом також не було взято до уваги, що фактична площа квартири [ADDRESS] збільшилась внаслідок здійснення добудови розміром у 68 м2, про що Відповідач-1 неодноразово наголошувала в судових засіданнях. Окрім того, згідно Акту від 01.09.2023 р., Житлово-експлуатаційною дільницею №401 встановлено факт того, що [PERSON] не проживає у зазначеній квартирі з вересня 2003 року по теперішній час. 16.09.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лабутіною Ю.Ю. Відповідно до п.1 Договір купівлі-продажу квартири: «Квартира складається з однієї житлової кімнати: загальна площа- 28.5 м2, житлова площа 15,3 м2», що фактично не відповідало реальним розмірам житлової квартири, оскільки на моменту продажу квартира мала загальну площу вже 96,5 м2. Окрім того, фактично укладений Договір купівлі-продажу не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи. В силу того, що в п.3 Договору зазначено, що: «переобладнань, самовільних перепланувань квартира немає, реконструкції не проводились, добудови, перебудови відсутні.» Фактичні зазначені параметри квартири [ADDRESS] взагалі не відповідають реальним, тобто існуючим розмірам квартири. До матеріалів справи додається план квартири [ADDRESS] та фотознімки фактичного вигляду квартири станом на сьогодні, відповідно до змісту яких можливо встановити факт добудови житлових кімнат у розмірі 68 м2, що здійснено Відповідачкою-1. Збільшення площі квартири відбулось за кошти Відповідача-1. В свою чергу, за [PERSON] обліковувалась на момент продажу квартири заборгованість з сплати аліментів на утримання своїх дітей Віповідача-2 та Відповідача-3. До матеріалів справи додано копії повідомлень про прості перекази на ім`я Відповідачки-1, які вони отримувала за період 2007-2008 р., лише за 10 місяців, та виплати надалі припинились. Фактично постає питання яким чином відбувся продаж квартири за наявності заборгованості [PERSON] з сплати аліментів перед Відповідачкою-1 та фактично ухилення від їх сплати. Окрім того, в квартирі постійно проживали Відповідач-1 разом з дітьми Відповідачем-2 та Відповідачем-3. Фактично, як і на день продажу квартири так і станом на сьогодні в квартирі [ADDRESS] проживають неповнолітні діти Відповідача-3 [PERSON] 2008 р.н. та [PERSON] 2010 р.н. У разі виселення, Відповідачі з неповнолітніми дітьми, залишаться на вулиці. 21.04.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирпич Л.В. В розумінні положень п. 1.2 ст.1 Договору: «Квартира, яка є предметом цього договору, має загальну площу 88,3 м2 та житлову площу 73,6 м2». Відповідно до п.1.3 ст. 1 Договору «Документом, що підтверджує право власності Продавця на відчуження квартири є договір купівлі-продажу квартири, посвідчений Лабутіною Ю.Ю., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за індексним номером 43986226.» В даному випадку постає питання яким чином приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирпич Л.В. здійснював перевірку належності [PERSON] на квартиру. Фактично, відповідно до наданих документів, станом на 16.09.2015 року під час укладення між [PERSON] та [PERSON] Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] квартира складалась з однієї житлової кімнати: загальна площа- 28.5 м2, житлова площа 15,3 м2, проте станом на 21.04.2020 року на день укладення між [PERSON] та [PERSON] Договору купівлі-продажу цієї самої квартири [ADDRESS] , квартира вже мала загальну площу 88,3 м2 та житлову площу 73,6 м2. Зокрема, не зрозуміло яким чином фактично загальна площа квартири збільшено, оскільки право власності на здійснену добудову у розмірі 68 м2 не оформлено взагалі. Фактично, існують обставини вважати, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирпич Л.В. сфальсифікував та протиправно посвідчив договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Разом з тим, нотаріусом при посвідченні вказаного договору не дотримано правил нотаріальних дій, а саме не встановлена фактична площа належності квартири Продавцю [PERSON] , не встановлено коло осіб, що зареєстровані та проживають в квартирі та мають право на користування квартирою. Представник відповідачів акцентує увагу суд на факт того, що в квартирі [ADDRESS] фактично проживають неповнолітні діти Відповідача-3 [PERSON] 2008 р.н. та [PERSON] 2010 р.н. Після розірвання шлюбу між [PERSON] та Відповідачкою-1 було досягнуто усні домовленостей щодо подальшого проживання Відповідачки-1 разом з, на той час неповнолітніми Відповідачем-2 та Відповідачем в зазначеній квартирі. З дня розірвання шлюбу та по станом на сьогодні Відповідачка-1 проживає разом з Відповідачем-2, Відповідачем-3 разом з її неповнолітніми дітьми у цій квартирі, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що Відповідач-1, Відповідач-2, Відповідач-3 отримали право користування жилим приміщенням нарівні з [PERSON] . Фактично, право користування квартирою [ADDRESS] , Відповідачем-3 набуто правомірно. У даному випадку спір виник між новим власником квартири Позивачкою, та користувачами, які вселились в неї у визначений законом спосіб, з приводу користування квартирою. Вважає, що припинення права користування відповідачами спірним житлом не відповідає пропорційності переслідуваній легітимній меті у світлі статті 8 Конвенції, з огляду на те, що, квартира [ADDRESS] є єдиним місцем проживання Відповідачів, та неповнолітніх дітей котрі постійно в ній проживають. Окрім зазначеної квартири Відповідачі іншого житла не мають та змушені забезпечити належні умови не лише для себе, але і для неповнолітніх дітей, які проживають разом з ними. Також звертають увагу, що Відповідачі та неповнолітні [PERSON] 2008 р.н. та [PERSON] 2010 р.н. фактично зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Згідно Акту обстеження умов дитини №74 від 02.04.2018 р., було здійснено обстеження проживання дітей за адресою [ADDRESS] . Відповідно до якого встановлено, що: «Стан приміщень загального користування - незадовільний, що є загрозою для здоров`я дітей. В цих приміщеннях наявні ознаки грибка і плісняви (на стінах, стелі) і відчутний різкий запах, який розповсюджується по коридору та кімнатах. Внаслідок основні стіни втратили міцність, наявні тріщини, що спричиняє загрозу для життя дітей.» Окрім того, згідно Звіту до Договору №116-2018 від 26.07.2018 р. з «Обстеження приміщень загального користування житлового будинку на встановлення рівня контамінації мікроскопічними грибами за адресою [ADDRESS] » проведено дослідження стану приміщень та встановлено наступне: «Встановлено, що вміст мікроскопічних грибів у повітрі обстежених приміщень перевищує допустиму норм в 2,000-4,667 разів. Особливу небезпеку становить наявність в повітрі квартири ? виду Stachybotrys chartarum, який за даними літератури здатний провокувати гострі отруєння та геморагічну пневмонію. Всі виділення є небезпечними для здоров`я людини та є активними деструкторами деревини, паперу та ряду технічних та будівельних матеріалів». Вище викладеним фактично підтверджується, що іншого безпечного та придатного житла для проживання як і Відповідачів, так і неповнолітніх дітей немає. Таким чином, виселення Відповідачів та неповнолітніх дітей Відповідача-3 [PERSON] 2008 р.н. та [PERSON] 2010 р.н., суперечить правам, звужує обсяг існуючих майнових прав охоронюваних законом інтересів неповнолітніх дітей щодо жилого приміщення в котрому проживають їх батьки та порушенням гарантій збереження права на житло. Окрім того, фактично виникає питання стосовно того, яким чином могла бути продана квартира [ADDRESS] , фактично загальною площею 96,5 м2, якщо зазначена добудова станом на сьогодні не зареєстрована у встановленому законом порядку. З системного аналізу вище викладених фактичних обставин справи вважає, що позов є таким, що задоволенню не підлягає. 16.07.2024 року довідкою секретаря судових засідань цивільна справа №755/17060/20 знята з розгляду, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Коваленко І.В. на лікарняному. Розгляд справу призначено на 12.09.2024 року. 09.09.2024 року (вх.№48997) через систему «Електронний суд» представник відповідачів - адвокат Мамаєв Д.Ю. подав клопотання про долучення письмових доказів, а саме копію висновку експерта №1137/02/24 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 15.07.2024 р. та заяви на проведення експертизи від 19.06.2024 р. 12.09.2024 року (вх.№49816) через систему «Електронний суд» представник позивача - адвокат Кухарчук А.Ю. подала письмові пояснення позивача щодо поданих відповідачем-1 документів, за змістом яких просила повернути представнику відповідача клопотання про долучення доказів без розгляду. 12.09.2024 року за клопотанням представника відповідачів підготовче засідання відкладено до 22.10.2024 року. 22.10.2024 року (вх.№57838) через систему «Електронний суд» представник відповідачів - адвокат Мамаєв Д.Ю. подав заперечення на клопотання позивача про недопуск адвоката Мамаєва Д.Ю. до участі у розгляді у справі №755/17060/20. 22.10.2024 року представник позивача Кухарчук А.Ю. подала до суду клопотання про повернення поданого відзиву у справі, у зв`язку з пропуском встановленого строку на його подання. 22.10.2024 року протокольною ухвалою суду клопотання адвоката Кухарчук А.Ю. від 22.10.2024 року залишено без розгляду та повернуто. Визнано поважними причини пропуску подання відповідачами відзиву на позов, прийнято відзив до розгляду та приєднано до матеріалів цивільної справи. Клопотання представника позивача та представника відповідачів задоволено, визнано явку представника Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації до суду обов`язковою. 22.10.2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва відмовлено у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] - адвоката Кухарчук Анни Юріївни про недопуск адвоката Мамаєва Дмитра Юрійовича до участі у розгляді справи. 09.12.2024 року (вх.№67610) через систему «Електронний суд» представник позивача - адвокат Кухарчук А.Ю. подала додаткові пояснення до позовної заяви по справі №755/17060/20. 11.12.2024 року (вх.№68116) представник позивача - адвокат Кухарчук А.Ю. подала до суду клопотання про витребування інформації. 11.12.2024 року (вх.№68119) представник позивача - адвокат Кухарчук А.Ю. подала до суду клопотання про залучення належного органу опіки та піклування та витребування висновку щодо розв`язання спору. 11.12.2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва клопотання представника позивача - адвоката Кухарчук А.Ю. про залучення третьої особи та витребування доказів - задоволено. Залучено до участі у цивільній справі №755/17060/20 провадження №2/755/3615/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] , 2008 року народження, [PERSON] , 2010 року народження, третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про виселення, у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Орган опіки та піклування в особі Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації. Зобов`язано Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію як Орган опіки та піклування надати висновок щодо розв`язання спору, зокрема в частині можливості виселення неповнолітніх дітей, які залучені до участі у справі в якості відповідачів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належить позивачу [PERSON] . 29.01.2025 року (вх.№5295) представник позивача - адвокат Кухарчук А.Ю. через систему «Електронний суд» подала клопотання про залучення до справи №755/17060/20 співвідповідача. 29.01.2025 року за клопотанням представника відповідачів підготовче засідання відкладено до 13.02.2025 року. 30.01.2025 року (вх.№5500) від представника Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації - Поліщука О.В. через систему «Електронний суд» надійшла заява про долучення до матеріалів цивільної справи №755/17060/20 письмового висновку органу опіки та піклування. Враховуючи рекомендації Комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за недоцільне виселення неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з квартири за адресою: [ADDRESS] . 13.02.2025 року ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва частково задоволено клопотання представника позивача - адвоката Кухарчук А.Ю. про витребування доказів. Витребувано з Адміністрації Державної прикордонної служби України інформацію: про перетин державного кордону України у період з 01 січня 2022 року по теперішній час громадянкою України [PERSON] , [INFO] , разом з неповнолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з датами такого перетину (в`їзд/виїзд) та зазначенням країни вибуття. 13.02.2025 року ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва задоволено клопотання представника позивача - адвоката Кухарчук Анни Юріївни про залучення співвідповідача. Залучено [PERSON] (1964 року народження, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] ) до участі у цивільній справі у процесуальному статусі співвідповідача. 19.02.2025 року (вх.№ЕП-2017) та 21.02.2025 року (вх.№10381) з Адміністрації Державної прикордонної служби України на виконання вимог ухвали суду від 13.02.2025 року надійшов витяг з наявною у Базі даних інформацією щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України в період з 01.01.2022 року по 18.02.2025 громадянкою України [PERSON] . Головний центр обробки спеціальної інформації не може надати інформацію щодо перетинання державного кордону України [PERSON] та [PERSON] , оскільки в ухвалі не вказано інформацію за реквізитом «Громадянство», що унеможливлює проведення однозначної ідентифікації запитуваних осіб. 18.03.2025 року (вх.№15126) представник позивача - адвокат Кухарчук А.Ю. через систему «Електронний суд» подала заяву про залишення без розгляду частини позовних вимог та виключення учасників справи. 25.03.2025 року (вх.№16777) представник позивача - адвокат Кухарчук А.Ю. через систему «Електронний суд» подала заяву про поновлення пропущеного процесуального строку. 15.04.2025 року довідкою секретаря судових засідань цивільну справу №755/17060/20 знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді Коваленко І.В. на лікарняному. Справу призначено на 29.04.2025 року. 29.04.2025 року ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва частково задоволено клопотання представника позивача - адвоката Кухарчук Анни Юріївни про залишення без розгляду частини позовних вимог та виключення учасників справи, а також питання про прийняття позовної заяви в новій редакції. Прийнято відмову позивача [PERSON] від позову до відповідачів [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] , 2008 року народження, [PERSON] , 2010 року народження про виселення. Провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] , 2008 року народження, [PERSON] , 2010 року народження, [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про виселення - закрито в частині заявлених вимог до відповідачів [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] , 2008 року народження, [PERSON] , 2010 року народження, у зв`язку з відмовою позивача від позовних вимог. Прийнято в межах розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виселення, позовну заяву (в новій редакції), подану представником позивача - адвокатом Кухарчук А.Ю. 15 квітня 2025 року (Вх.№21152), у зв`язку з пред`явленням позовної вимоги до співвідповідача [PERSON] . У зв`язку з надходженням апеляційної скарги представника позивача [PERSON] - адвоката Кухарчук А.Ю. на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 квітня 2025 року на виконання вимог запиту Київського апеляційного суду від 13.05.2025 року матеріали цивільної справи № 755/17060/20 направлено до Київського апеляційного суду. 10.07.2025 року постановою Київського апеляційного суду частково задоволено апеляційну скаргу представника позивача [PERSON] - адвоката Кухарчук Анни Юріївни. Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 квітня 2025 року в частині прийняття відмови позивача [PERSON] від позову до відповідачів [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] , 2008 року народження, [PERSON] , 2010 року народження, про виселення, та в частині закриття провадження в частині заявлених вимог до відповідачів [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] , 2008 року народження, [PERSON] , 2010 року народження, у зв`язку з відмовою позивача від позовних вимог - скасовано. Цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] , 2008 року народження, [PERSON] , 2010 року народження, [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про виселення в цій частині направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 10.09.2025 року цивільна справа 755/17060/20 надійшла до Дніпровського районного суду міста Києва. 22.09.2025 року (вх.№55850) представник позивача Кухарчук А.Ю. через систему «Електронний суд» подала додаткові пояснення у справі. 22.09.2025 року відповідачка [PERSON] подала до суду заяву про відкладення розгляду справи. 22.09.2025 року представник позивача Кухарчук А.Ю. у підготовчому судовому засіданні просила провести підготовче засідання у відсутність відповідачів, просила закрити підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду по суті. Протокольною ухвалою суду визнано явку відповідача [PERSON] необґрунтованою, оскільки на підтвердження фактів, на які посилається відповідачка, не додано жодних доказів, та з урахуванням відсутності підстав, визначених статтею 222 ЦПК України, для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви, суд визнав за можливе, з метою не порушення процесуальних прав сторони позивача, продовжити проведення підготовчого судового засідання та вирішити питання про його закриття у відсутність відповідачів, які належним чином повідомлені про місце та дату судового засідання. З урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Київського апеляційного суду, суд першої інстанції, залишаючись на стадії розгляду клопотання позивача про залишення без розгляду в частині позовних вимог до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] , 2008 року народження, [PERSON] , 2010 року народження, постановив: клопотання представника позивача адвоката Кухарчук А.Ю про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог, пред`явлених до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] про виселення, задовольнити; на підставі пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України залишити без розгляду позовні вимоги, заявлені в частині до відповідачів [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] та продовжено проведення підготовчого засідання за позовними вимогами, висунутими до відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; у зв`язку з залишенням без розгляду позовних вимог, заявлених в частині до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , продовжити розгляд справи у відсутність третьої особи Органу опіки та піклування, оскільки за вимогами висунутими в позовній заяві в новій редакції, вимоги висунуті лише до повнолітніх фізичних осіб, а тому будь-яке ухвалене рішення у справі не буде впливати на права та обов`язки вказаних відповідачів. 22.09.2025 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача Кухарчук А.Ю. у судовому засіданні, яке відбувалось 29 січня 2026 року, підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві останньої редакції, вимоги просила задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , їх представник - адвокат Мамаєв Д.Ю. та співвідповідач [PERSON] у судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Вислухавши пояснення представника позивача - адвоката Кухарчук А.Ю., дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 16.09.2015 року [PERSON] та [PERSON] підписали Договір купівлі-продажу квартири, згідно якого [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом КМНО Лабутіною Ю.Ю., зареєстровано за № 3210. Право власності [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень 16.09.2015 року. З копії Довідки ЖЕД № 401 від 16.09.2015 року убачається, що в квартирі [ADDRESS] , зареєстрована лише одна особа - [PERSON] . 15.10.2015 року ЖЕД № 401 видано довідку за № 840, де вказано, що в квартирі [ADDRESS] , ніхто не зареєстрований. 24.03.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі № 755/788/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про витребування майна власником із чужого незаконного володіння, яким вирішено витребувати квартиру [ADDRESS] , із незаконного володіння [PERSON] ; зобов`язано [PERSON] звільнити квартиру від належних їй речей. В процесі розгляду даної справи судом було установлено, що [PERSON] є власником вказаної квартири згідно Договору купівлі-продажу квартири від 16.09.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . На час укладення договору в квартирі ніхто не зареєстрований. Однак, в квартирі проживала колишня дружина [PERSON] з дітьми, поселення відбулось у незаконний спосіб, із застосуванням насильства. Спірна квартира набута [PERSON] набута у власність шляхом прийняття спадщини. Рішення суду набуло законної сили. 21.04.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом КМНО Кирпич Л.В., зареєстровано за № 408. Право власності [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень 21.04.2020 року. З Довідок Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА про реєстрацію місця проживання особи № 13595916 та № 13595916 від 26.11.2020 року [PERSON] , [INFO] , в квартирі [ADDRESS] , зареєстрованою не значиться; зареєстрована з 27.01.2004 року по теперішній час в квартирі [ADDRESS] . З пояснень [PERSON] та [PERSON] , наданих 15.04.2021 року оперуповноваженому ВКП Дніпровського УП ГУНП у м. Києві убачається, що в квартирі [ADDRESS] , проживають: [PERSON] , її син - [PERSON] , її донька - [PERSON] , та онуки (діти доньки) - [PERSON] , 2008 року народження, і [PERSON] , 2010 року народження. [PERSON] з дітьми та чоловіком зареєстровані у поліклініці ( [PERSON] з 1994 року, її чоловік з 2008 року, її діти з 2008 року та 2010 року). Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно зі статтями 2, 4, 19 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду порушення має бути реальним стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Судова юрисдикція поширюється не загалом на всі суспільні відносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права, тобто на правовідносини. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держані та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 9 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбачених законом. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України). В суді встановлено, що спірна квартира належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Встановлено, що відповідачі не є членами сім`ї позивача, спільним побутом вони не пов`язані. Відповідно до частини п`ятої статті 403 ЦК України сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном. Згідно приписів пункту 4 частини першої статті 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Частиною другою статті 406 ЦК України визначено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Встановлено, що відповідачі користувалися спірною квартирою з дозволу колишнього власника - [PERSON] , який є колишнім чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] . В спірній квартирі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не зареєстровані. Інформація про те, що договори купівлі-продажу спірної квартири від 16.09.2015 року та 21.04.2020 року визнано недійсними, в матеріалах справи відсутня. У постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14 зроблено висновок, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Частиною першою ст. 109 ЖК України визначено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Враховуючи матеріали справи, норми діючого законодавства, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачі не скористалися процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити заперечення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 840,00 грн, дані кошти підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частках по 280,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved