Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири в якому зазначила, що вона є власницею квартири [ADDRESS] , квартира розташована на другому поверсі. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] , розташованої на третьому поверсі. [INFO] квартиру [PERSON] - стелю кухні, коридор, санвузол та кімнату, було залито каналізаційними стоками. За заявою ОСББ «Ладозька, 20А20», що займається обслуговуванням будинку, створено комісію, якою за наслідками залиття квартири 16.01.2024 року проведене обстеження та складено відповідний акт. В акті за наслідками залиття житлового приміщення № 2 від 16.01.2024 року, при проведенні обстеження належної [PERSON] квартири, зазначено, що були залиті (постраждали) стеля кухні коридору, санвузлу і кімнати (39 м2), стінки кухні, санвузлу та коридору, шафа у коридорі, диван у кухні. В квартирі панує стійкий запах каналізаційних стоків. В кімнаті безпосередньо була залита стеля; в коридорі, сумісному з кухнею часткова деформація та відшарування штукатурки стін коридору 1,5 м2, замокання стіни 3,6 м2. Затікання каналізаційних стоків на натяжну стелю кухні та коридору що викликало її провисання і деформацію, що призвело до замикання електромережі та порушення її функціонування. Пошкоджено задню бічну стінки полицю. Стоками замочено диван. Відчувається стійкий неприємний запах. В санвузлу, сумісному з ванною кімнатою каналізаційні стоки залили натяжну стелю санвузла, на кахельних стінах залишились брудні плями. На час складання акту пошкодження водопостачання (холодної та гарячої води) та водовідведення (каналізації) не виявлено. Причиною залиття квартири [PERSON] сталося витікання в квартирі відповідача фекалій з унітазу внаслідок засмічення каналізації. Розмір заподіяних [PERSON] матеріальних збитків за фактом затоплення квартири визначено, відповідно до висновку експерта експертизи з будівельно-технічного дослідження наслідків залиття квартири № 0089 від 01.03.2024 року і, на дату проведення оцінки становить 84295,86 грн. Окрім безпосередніх матеріальних збитків, оплата вартості самої експертизи становила 12000 грн., та вартість хімічної чистки залитого дивану - 1050 грн. Загальний розмір завданих матеріальних збитків становить - 97 345,86 грн. Крім того, залиттям квартири [PERSON] завдано моральну шкоду, яку оцінено у розмірі 30000 гривень. Завдана [PERSON] моральна (немайнова) шкода полягає у постійних душевних стражданнях з приводу того, що було пошкоджено її майно, порушена її нормальна життєдіяльність, оскільки в наступні після затоплення квартири дні, вона вимушена була покинути всі свої справи, не піти на роботу, відмінити заняття зі студентами та займатися проблемою затоплення. Через хвилювання у неї стався сердечний напад, загострилась гіпертонічна хвороба, вона була змушена звернутися за медичною допомогою. Окрім того, залиття квартири каналізаційними стоками призвело до створення небезпечних санітарно-гігієнічних умов, які створили потенційну небезпеку для її здоров`я. Утворення нальоту на поверхнях і стелі (після висихання), а також умови для розвитку небезпечних бактеріальних і паразитарних інфекцій та алергічних захворювань шкіри, бронхо-легеневої системи, очей, шлунково- кишкового тракту, та ін., що в свою чергу потенційно може привести до втрати працездатності. Ухвалою суду від 25.03.2024 року суд відкрив провадження по даному позову в порядку загального позовного провадження. Копію ухвали про відкриття провадження по справі надіслано відповідачу одночасно з копією позовної заяви та копіями доданих до неї документів. Роз`яснено про право на подання протягом п`ятнадцяти днів відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. У підготовче судове засідання, призначене не з`явився. Будь яких заяв, клопотань про відкладання розгляду справи суду не заявляв. З вищенаведених підстав, ухвалою суду від 27 червня 2024 року закрито підготовче судове засідання. 22 липня 2024 року суд, розглянувши матеріали справи, ухвалив заочне рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири у розмірі 84295 (Вісімдесят чотири тисячі двісті дев`яносто п`ять) гривень 86 копійок, відшкодування моральної шкоди внаслідок залиття квартири у розмірі 5000 (П`ять тисяч) гривень 00 копійок, відшкодування вартості експертизи з будівельно-технічного дослідження наслідків залиття квартири у розмірі 12000 (Дванадцять тисяч) гривень 00 копійок, відшкодування вартості хімічної чистки дивану внаслідок залиття квартири у розмірі 1050 (Одна тисяча п`ятдесят) гривень 00 копійок, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 (Дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок. 29 жовтня 2024 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про перегляд заочного рішення, оскільки він не був обізнаний про день та час розгляду справи, а звідси не був учасником судового засідання, не міг подавати свої заперечення. 15 січня 2025 року, заочне рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 22 липня 2024 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири скасовано. Справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Скориставшись правом на подання відзиву на позовну заяву, відповідач зазначав, що вимоги позивача є незаконними та необґрунтованими, а тому є такими, що не підлягають задоволенню. Обґрунтовуючи свої заперечення відповідач доводив суду, що по-перше, позивачем не дотримано порядку досудового врегулювання спору: На момент події (14.01.2024 року) та складання Актів №1 та №2 про залиття квартир від 16.01.2024 року, позивач до відповідача не зверталась та не висувала жодних обвинувачень у залитті її квартири та вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також не вчиняла жодних дій для визначення причини цієї прикрої події. Після 14.01.2024 р. позивач також не вчиняв будь-які спроби здійснити заходи досудового врегулювання спору. По-друге, у матеріалах справи відсутні підстави для цивільно-правової відповідальності Відповідача 1, оскільки, [PERSON] фактично з 2011 року не проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою Голови ОСББ №1 від 24.10.2024 року та не заперечується позивачем, а тому не міг здійснити будь-яких дій, які б могли призвести до залиття квартир. Залиття квартир Відповідача [PERSON] та Позивача відбулось через засмічення каналізаційного стояку, який є сантехнічним обладнанням будинку, тому є спільним майном, яке перебуває у спільній власності усіх мешканців багатоквартирного будинку. Отже, відповідач вважає не доведеним факт наявності самої події (залиття квартири Позивача); наявність шкоди (у тому числі і її розмір); наявність протиправної поведінки Відповідача 1.; факт того, що шкоду позивачу заподіяв саме Відповідач [PERSON] ; причинний зв`язок між шкодою та поведінкою Відповідач 1.; а також вина Відповідача 1 у залитті квартири Позивача. З вищенаведених підстав, відповідач просив суд відмовити Позивачу у задоволенні позовної заяви до Відповідача [PERSON] у повному обсязі та стягнути з позивача судові витрати. 24 березня 2025 суд за клопотанням представника позивача, суд залучив ОСББ «Ладозька 20А20» у якості співвідповідача по даній справі. Копію ухвали та позовної заяви надіслано на адресу співвідповідача з роз`ясненням права для подання відзиву на позов. Скориставшись своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, представник ОСББ «Ладозька 20А20» стверджує, що затоплення квартири [ADDRESS] каналізаційними стоками сталося з причини порушення правил користування водопроводом та каналізацією мешканцями квартири [ADDRESS] ОСББ «ЛАДОЗЬКА20А20» є лише виконавцем комунальних послуг, зокрема, послуг з утримання будинків та прибудинкових територій будинку [ADDRESS] . Свої послуги ОСББ «ЛАДОЗБКА20А20» виконує у відповідності до норм чинного законодавства. Отже, на переконання представника ОСББ «ЛАДОЗЬКА20А20» відшкодовувати шкоду позивачу має саме власник квартири [ADDRESS] [PERSON] відповідач 1 по справі. Під час підготовки справи до судового розгляду, 08 жовтня 2025 року Дніпровський районний суд міста Запоріжжя витребував від КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради (69006, м. Запоріжжя, вул. Фанатська, 23-а, код ЄДРПОУ 22144952) додаткову письмову інформацію щодо усіх осіб які виїжджали на ліквідацію аварії 14.01.2024 року по зверненням № 1156684, 1156656 із зазначенням їх персональних даних для можливості їх допиту у даному судовому засіданні. На виконання ухвали суду, до матеріалів справи долучені усі необхідні письмові докази. Ухвалою суду від 28 жовтня 2025 року суд закрив підготовче судове засідання, призначивши справу до судового розгляду по суті. Інших процесуальних дій не вчинялось. У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог [PERSON] з підстав викладених у позові та письмових доказів, долучених до матеріалів справи. Позивачка підтримала позицію свого представника. Відповідач у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні вимог [PERSON] з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив суд взяти до уваги, що він не є користувачем вказаної квартири, не користується комунальними послугами ОСББ «Ладозька 20А20». Особисто він не вчиняв дії щодо затоплення квартири позивача, тому не має відповідати за заподіяну шкоду. Представник відповідача надав свої заперечення проти позову та вважає, що вимоги позивача є необґрунтовані та безпідставні. Вони не відповідають вимогам ЦК України, зокрема щодо відшкодування шкоди винною особою, оскільки вина [PERSON] недоведена. Просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та стягнути з позивача судові витрати. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. ст.13, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ст. 179 Житлового кодексу України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла. Судом встановлено, що 14.01.2024 року в вечірній час через аварію, яка сталася в квартирі [ADDRESS] , а саме через витікання фекалій з унітазу квартири [ADDRESS] , було затоплено квартиру [ADDRESS] цього ж будинку. Мешканці квартири [ADDRESS] двічі викликали в той вечір аварійну бригаду КП «Запоріжремсервіс», працівники якої проводили дії з ліквідації аварії. Аварію було ліквідовано. За даним фактом встановлено наступне: 14.01.2024 року власницею квартири [ADDRESS] , [PERSON] , було зафіксовано залиття її квартири фекаліями з унізату вищерозташованої квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] на В результаті прочищення внутрішньобудинкового стояку каналізації та каналізаційного випуску працівниками Муніципальної аварійної служби КП «Запоріжремсервіс» аварію було ліквідовано та затоплення припинилось. До правління ОСББ мешканці квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] звернулись наступного дня, 15.01.2024 року з повідомленням про залиття квартири позивачки. 16.01.2024 року комісія в складі членів ОСББ «Ладозька 20А20» провела огляд квартири [ADDRESS] , а потім квартири [ADDRESS] . В результаті огляду було встановлено, що квартира [ADDRESS] постраждала в результаті аварії, яка сталася в квартирі [ADDRESS] , а саме витік каналізаційних мас з унітазу квартири [ADDRESS] . На момент огляду квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] комісією ОСББ «Ладозька 20А20» аварію було ліквідовано. Причиною затоплення квартир [ADDRESS] стало засмічення каналізаційної труби стояка побутовими предметами мешканцями квартири [ADDRESS] . Це підтверджується актом № 2 про наслідки залиття квартири [ADDRESS] від 16.01.2024 року, який наданий позивачкою як доказ до позовної заяви. Як стало відомо під час судового розгляду, на момент аварії, в квартирі [ADDRESS] фактично, тривалий час (приблизно 2-3 роки), за згодою та відома власника [PERSON] ( відповідача 1), проживала родина з чотирьох осіб: чоловік з дружиною та двоє малолітніх дітей. Зазначені особи постійно користувались водою, каналізацією, санвузлом. В день аварії мешканці квартири [ADDRESS] були в квартирі, самі викликали аварійну бригаду, однак в ході ліквідації аварії працівників Муніципальної аварійної служби не пустили до квартири та не дали доступ до місця аварії, а саме санвузлу. Комісією ОСББ після звернення мешканців квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , 15.01.2024 р. було оглянуто вище розташовані квартири по стояку за [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] та встановлено відсутність ознак залиття та втручання у каналізаційну систему будинку з боку мешканців зазначених квартир. Дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема актами, які складені комісією ОСББ «Ладозька20А20», зазначено, що під час залиття квартири [ADDRESS] постраждали: підлога кухні, коридору, сан.вузлу та вітал. кімната, стіни кухні санвузлу та коридору, кухонний гарнітур від витоку каналізаційних стоків (акт №1). В акті № 2 від тіє ж дати зазначено, що під час обстеження квартири [ADDRESS] на предмет залиття з вище розташованої квартири [ADDRESS] постраждали: стеля кухні, коридору і санвузлу та кімната (39м2), стіни кухні, санвузлу та коридору, шафа у коридорі, диван у кухні. Стійких запах каналізаційних стоків панує в квартирі. Порушення норм технічної експлуатації будівель - засмічення каналізації. Причиною залиття квартири стало витікання фекалій, сечі, зливних водів у квартирі [ADDRESS] . Таким чином, в обох актах вказані факти залиття квартир як [ADDRESS] так квартири [ADDRESS] . Разом з тим, причиною залиття квартири [ADDRESS] зазначена - витікання в квартирі [ADDRESS] , а причиною залиття квартири [ADDRESS] зазначено витік каналізаційних стоків з унітазу (через засмічення головного стояку у наслідок дій невстановлених третіх осіб з верхніх поверхів.) Представник відповідача просив суд визнати акт №2 про наслідки залиття жилого приміщення від 16.01.2024 року таким, що складений з порушенням правил його складання. Відповідні правила складання таких актів, затверджені Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76. Порушення правил складання таких актів тягне за собою визнання такого доказу неприпустимим. При цьому, представник відповідача наполягав на тому, що до уваги слід брати акт №1 про наслідки залиття жилого приміщення від 16.01.2024 року, в якому зазначено, що під час залиття квартири [ADDRESS] постраждали: підлога кухні, коридору, сан.вузлу та вітал. кімната, стіни кухні санвузлу та коридору, кухонний гарнітур від витоку каналізаційних стоків. Причина залиття - через засмічення головного стояку у наслідок дій невстановлених третіх осіб з верхніх поверхів. Твердження представника відповідача щодо недопустимість доказів по складанню актів про наслідки залиття, суд не приймає до уваги та ставиться до них критично з огляду на наступне: обидва акти №1 та №2 складені в один день 16.01.2024 року комісією з трьох осіб: [PERSON] заступником голови правління ОСББ «Ладозька 20А20», [PERSON] головою правління ОСББ «Ладозька 20А20» та мешканцем квартири [ADDRESS] (в акт №2) та мешканцем квартири [ADDRESS] (в акті №1). Різницею відповідних актів є лише причина залиття. Проте, різниця у причині затоплення була усунута в ході судового розгляду, шляхом допиту свідка [PERSON] , яка будучи обізнаною про свої права та обов`язки як свідка та приведена до присяги свідка, повідомила, що у літку 2025 року, до неї звернувся [PERSON] з проханням внести зміни в акт № 1 та дописати, що причиною залиття квартири [ADDRESS] став витік каналізаційних стоків з унітазу через засмічення головного стояку унаслідок дій невстановлених третіх осіб з верхніх поверхів. Вона задовольнила його прохання та внесла завідомо неправдиві дані. За таких обставин, суд визнає акт №1 про наслідки залиття жилого приміщення від 16.01.2024 року, в якому зазначено, що причиною залиття став витік каналізаційних стоків у наслідок дій невстановлених третіх осіб з верхніх поверхів, недопустимим доказом та бере до уваги акт №2. Висновок суду ґрунтується на досліджених доказах, зокрема: згідно представлених стороною Відповідача 2 - ОСББ «Ладозька 20А20» журналу технічного обслуговування та ремонту інженерних комунікації, у досліджуваний період - на 14.01.2024 року, жодних пошкоджень інженерних комунікацій не зафіксовано. Крім того, судом було досліджено докази виконання своїх обов`язків ОСББ «Ладозька 20А20», щодо належного технічного обслуговування жилих будинків відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 . Проведення робіт з технічного обслуговування інженерних мереж будинку підтверджується Договором технічного обслуговування № 2 від 12.09.2022 року, актами здачі-приймання виконаних робіт №11 від 30.11.2023року та № 12 від 31.12.2023 року, копіями журналів технічного обслуговування і ремонту інженерних комунікацій, планових оглядів та профілактичних робіт із записами про графік і результати огляду водопроводу та каналізації будинку [ADDRESS] . Як вже зазначалося вище, квартира [ADDRESS] постраждала в результаті аварії, яка сталася в квартирі [ADDRESS] , а саме витік каналізаційних мас з унітазу квартири [ADDRESS] . На момент огляду квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] комісією ОСББ «Ладозька 20А20» аварію було ліквідовано. Причиною затоплення квартир [ADDRESS] стало засмічення каналізаційної труби стояка побутовими предметами мешканцями квартири [ADDRESS] , що підтверджується актом № 2 про наслідки залиття квартири [ADDRESS] від 16.01.2024 року. Даний акт був визнаний судом як належний та допустимий доказ. В день аварії, мешканці квартири [ADDRESS] (чоловік з дружиною та двоє малолітніх дітей), які за згодою та відома власника [PERSON] проживали у квартирі [ADDRESS] , самостійно викликали аварійну бригаду, однак в ході ліквідації аварії працівників Муніципальної аварійної служби не пустили до квартири та не дали доступ до місця аварії, а саме санвузлу, що дає підстави вважати, що вони приховували засмічення каналізаційної труби, яке сталося з їх вини. Крім того, судом досліджено, що комісією ОСББ після звернення мешканців квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , 15.01.2024 р. було оглянуто вище розташовані квартири по стояку за [ADDRESS] та встановлено відсутність ознак залиття та втручання у каналізаційну систему будинку з боку мешканців зазначених квартир. Отже, з досліджених судом письмових доказів вбачається, що затоплення квартири [ADDRESS] каналізаційними стоками сталося з причини порушення правил користування водопроводом та каналізацією саме мешканцями квартири [ADDRESS] . Під час судового розгляду, відповідач [PERSON] підтвердив той факт, що він перерахував позивачу 1000 гривень на усунення неприємного запаху, що фактично свідчить визнання того факту, що залиття квартири позивача сталося саме з його квартири внаслідок дій людей які там проживали на той час. Також, провину відповідача [PERSON] , як власника квартири [ADDRESS] доводить той факт, що він відмовився від пропозиції [PERSON] про виклик слюсаря ОСББ та повідомив, що він викличе слюсаря самостійно. При цьому, [PERSON] йому повідомила, що при виявленні слюсарем ОСББ, що причиною залиття квартири буде з вини мешканців квартири - ця послуга буде платною. Викликані 14.01.2024 року співробітники КП «Запоріжремсервіс» безпосередньо до квартири [ADDRESS] допущені не були. Проте, прочистивши загальний каналізаційний колодязь та центральний стояк виявлено, що забруднення було між 2 та 3 поверхами, тобто від дій будь-кого, хто мешкає вище другого поверху по стояку. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] - мешканка квартири [ADDRESS] , розташованої нижче під квартирою Позивачки, пояснила, що пообідні 14.1.2024 року вона побачила, як в туалете тече вода по стояку. Позивачки [PERSON] вдома не було, тому вона піднялась до квартири [PERSON] та побачила, що на підлозі прихожої та кухні була вода. Проживаючі там чоловік та жінка вичерпували воду і виливали з балкону, сказавши що їх затопили. Вода була чистою. Окрім вище перелічених доводів, суд взяв до уваги, пояснення свідка [PERSON] , яка була попереджена судом за кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази, доводила суду, що на прохання відповідача [PERSON] , вона внесла в акт № 1 зміни, а саме, допис, що причиною залиття квартири [ADDRESS] став витік каналізаційних стоків з унітазу через засмічення головного стояку унаслідок дій невстановлених третіх осіб з верхніх поверхів. Своє прохання [PERSON] обумовив тим, що якщо в акті буде зазначено, що причиною залиття стало засмічення головного стояку у наслідок дій невстановлених третіх осіб з верхніх поверхів, він не буде нести відповідальність по відшкодуванню шкоди в суді. [PERSON] погодилася внести зміни до акту №1, про що наразі жалкує, оскільки причина залиття в акті №1 не відповідає дійсності. Таку поведінку відповідача суд розцінює як намір перекласти вину на інших осіб для уникнення нести відповідальність по відшкодуванню шкоди. Відповідач [PERSON] та його представник не надав суду належних та допустимих доказів на спростування його вини, тому, суд вважає доведеним той факт, що залиття квартири позивачки сталося саме з квартири Відповідача 1 [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. При вирішенні зазначеного позову необхідно керуватись нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, їхні права та обов`язки, та відповідними положеннями цивільного законодавства. Так, ст. 1 Закону визначено, що внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди. Виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Пунктами 1, 3 ст. 20 вищевказаного Закону встановлено, що споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг. ОСББ «ЛАДОЗЬКА20А20» є виконавцем комунальних послуг, зокрема, послуг з утримання будинків і прибудинкових територій будинку [ADDRESS] . Відповідно до ст.151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок/квартиру/, зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Ст.177 ЖК України встановлено, що громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання Такий же обов`язок на власників квартир, наймачів та орендарів квартир покладено і п.п.18 та 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, згідно з якими останні зобов"язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків. При наявності несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силам Відповідно до п.2.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 р., система технічного огляду жилих будинків включає проведення планових та позапланових оглядів. Планові огляди житлових будинків розподіляються на загальні та профілактичні. Порядок, періодичність та мету проведення профілактичних оглядів визначено п.2.1.5 Правил та Додатком №2 до Правил, а саме: один раз на 3-6 місяців. Графіки профілактичного обслуговування елементів жилих будинків та їх результати записуються в відповідних журналах. Відповідно до пунктів 5.3.1 - 5.3.4 цих Правил, водопровідно-каналізаційна система жилого будинку повинна забезпечувати можливість безперебійного подання води до всіх санітарних приладів квартир, інших водорозбірних пристроїв, відводити використану воду в міську каналізаційну систему. Причинами, що погіршують роботу системи, є: - порушення правил експлуатації жилих приміщень і водопровідно-каналізаційних систем; несправність запірно-регулювальної арматури; незадовільне утеплення водопровідних і каналізаційних труб у неопалюваних приміщеннях; неякісний монтаж санітарно-технічних кабін чи осадові деформації частин будинку; несвоєчасне усунення протікання, випадкових засмічень, а також несвоєчасне проведення профілактичних робіт (оглядів, прочищень). Під час обслуговування системи водопроводу і каналізації необхідно: знати експлуатовану систему за кресленнями і в натурі (у разі відсутності креслень необхідно їх одержати чи скласти); регулярно проводити огляд санітарно-технічного устаткування, водопровідно-каналізаційних систем та будинкових засобів обліку та регулювання води на них, контролюючи промерзання трубопроводів, витік води та ін.; здійснювати не рідше одного разу на рік профілактичне обслуговування запірної арматури (з прогонкою вентилів кранів), прочищення дворової та не рідше двох разів у рік - будинкової каналізаційної мережі; оглядати колодязі дворової мережі, кришки яких необхідно очищати від землі, сміття чи снігу; вчасно виконувати роботи з ремонту внутрішньобудинкових водопровідно-каналізаційних систем за заявками мешканців; при необхідності заміняти прокладки водопровідних кранів та ремонтувати зливні бачки; усувати засмічення в системі; утеплювати трубопровід, що проходить у відкритих і охолоджених місцях; тримати в порядку поливальні пристрої. Відповідно до п.п. 9-10 Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затв. Постановою КМУ від 5 вересня 2018 р. № 712, послуга з управління включає: - забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо земельна ділянка, на якій розташований багатоквартирний будинок, а також належні до нього будівлі, споруди та прибудинкова територія, згідно з відомостями про таку земельну ділянку, що містяться у Державному земельному кадастрі, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; Під час надання послуги з управління управитель забезпечує виконання робіт та послуг з утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території, що входять до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території (далі - кошторис), з урахуванням обов`язкового переліку робіт та послуг, що затверджується Мінрегіоном, та з дотриманням: встановлених стандартів, нормативів, норм, порядків і правил щодо якості житлово-комунальних послуг; вимог до якості, в тому числі щодо періодичності виконання (надання) таких робіт (послуг), визначених договором управління. Відповідно п. 43 цих Правил, управитель зобов`язаний: забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору управління, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг. На виконання зобов`язань по утриманню каналізаційних систем будинків ОСББ «Ладозька 20А20», об`єднанням укладено договір № 2 від 12 вересня 2021 року з ФОП [PERSON] про надання послуг з технічного обслуговування інженерних систем холодного, гарячого водопостачання, систем опалення, водовідведення та електромереж будинків [ADDRESS] . За даним договором ФОП [PERSON] як Виконавець, здійснює прочищення внутрішньобудинкових каналізаційних труб у будинку [ADDRESS] щомісяця. Так, перед затопленням квартири позивачки 14.01.2024 року, виконавець 29.12.2023 року перевіряв технічний стан внутрішньобудинкового стояку каналізації та проводив його прочищення шляхом скидання гільз 29. 12.2023 року. Відповідачем ОСББ «Ладозька 20А20» надані суду докази виконання своїх обов`язків щодо належного технічного обслуговування жилих будинків відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 . Проведення робіт з технічного обслуговування інженерних мереж будинку підтверджується Договором технічного обслуговування № 2 від 12.09.2022 року, актами здачі-приймання виконаних робіт №11 від 30.11.2023року та № 12 від 31.12.2023 року, копіями журналів технічного обслуговування і ремонту інженерних комунікацій, планових оглядів та профілактичних робіт із записами про графік і результати огляду водопроводу та каналізації будинку [ADDRESS] . Відповідно до ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» власник, який заподіяв збитки майну, що перебуває у спільній власності або власності інших співвласників, зобов`язаний відшкодувати заподіяні збитки в повному обсязі. Власник несе відповідальність за збитки, заподіяні особою, яка проживає спільно з ним, а також будь-якою іншою особою, яка проживає у квартирі згідно з договором оренди або з відома власника, якщо інше не передбачено договором оренди або іншим договором між власником і цією особою. Відшкодування збитків може здійснюватися у грошовій чи в іншій формі за згодою сторін або за рішенням суду. Отже, на підставі вищевикладеного суд вважає, що ОСББ «Ладозька 20А20», як співвідповідач по справі не повинен нести відповідальність за залиття квартири позивача. Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що залиття квартири [PERSON] спричинено в результаті порушення правил користування системою водопостачання, водовідведення та каналізацією саме мешканцями квартири [ADDRESS] , тому саме відповідач [PERSON] зобов`язаний відшкодувати збитки позивачці [PERSON] . За змістом положень частини 3статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Згідно до статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частиною другою статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є : втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, як би її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, якою передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Заперечуючи проти звіту, наданого позивачем в обґрунтування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, стороною відповідача клопотань про призначення у справі будівельно-технічної експертизи, товарознавчої експертизи на предмет визначення матеріальної шкоди та причин залиття, не заявлялось, у тому числі не надавались письмові клопотання з цього приводу. Тому суд приймає до уваги наданий позивачем звіт на визначення матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, як доказ. Розмір завданих збитків підтверджуються висновком експерта № 0089 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження, відповідно до якого загальна вартість прямих матеріальних збитків становить 84295,86 грн., а також оплата вартості самої експертизи становила 12000 грн., та вартість хімічної чистки залитого дивану - 1050 грн.. Загальний розмір завданих матеріальних збитків становить - 97 345,86 грн., тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн., суд зазначає наступне. За загальним правилом, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України). У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Під час визначення підстав для стягнення моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для ви рішення спору. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Виходячи з положень статі 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Згідно роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, з урахуванням вимог позивача в частині стягнення на її користь моральної шкоди, яка завдана внаслідок залиття належної їй на праві власності квартири, та пов`язана з розладом нормального життя, нервовою напругою та переживаннями, пов`язаними з необхідністю проведення відновлюваного ремонту квартири, витратою часу на проведення обстеження квартири для визначення розміру матеріального збитку, зверненням до суду за захистом порушених прав, неможливістю врегулювання питання мирним шляхом, суд дійшов висновку, що відповідачем має бути відшкодовано на користь позивача моральна шкода у розмірі 5 000 грн. Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем, судові витрати на оплату судового збору.

Outcome: partial