Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Представник позивача Романенко М.Е. звернувся до суду з позовною заявою в інтересах ТОВ «Діджи Фінанс» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 15.02.2021 року між ТОВ "ФК "ІНВЕСТ ФІНАНС" та відповідачем [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 10003165801. Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав [PERSON] у користування кредитні кошти в розмірі 5 900,00 грн. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, тому має загальний розмір заборгованості складає 25 161,8 грн., зв`язку з чим ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до суду з даним позовом. 05.09.2022 р. згідно умов Договору факторингу № 556/ФК-22, ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 10003165801 від 15.02.2021 р. на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги до Відповідача. Представник ТОВ «Діджи Фінанс» в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, надала відзив від 13.06.2025 року в якому просить: відмовити у задоволенні позовних вимог у справі №650/2499/25 за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості - у повному обсязі. При цьому зазначає, що позовні вимоги не визнає та вважає, що слід застосувати позовну давність, яку як вважає, слід рахувати після внесення останнього платежу в 2021 року. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приймає до уваги наступне. Судом встановлено, що 15.02.2021 року між ТОВ "ФК "ІНВЕСТ ФІНАНС" та відповідачем [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 10003165801. Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав [PERSON] , кредит у сумі 5 900,00 грн., на споживчі (особисті) потреби, а відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення договору, на погоджених умовах шляхом особистого підписання Договору. Згідно п. 5.1. сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю введення, здійснюватимуться згідно Графіку платежів. 05.09.2022 р. згідно умов Договору факторингу № 556/ФК-22, ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 10003165801 від 15.02.2021 р. на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги до Відповідача. Договір кредитування є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачеві кредит у розмірі, встановленому договором. Однак зобов`язання за даним договором належним чином відповідачем не виконуються, що призвело до виникнення заборгованості, яка згідно з розрахунку до позовної заяви становить 25 161 грн. 8 коп., та складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту становить 5900 грн., заборгованість за відсотками становить 19261,8 грн., заборгованість за комісійними винагородами становить 0 грн., заборгованість за пенею становить 0 грн. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечує, щодо існування кредитних правовідносин з ТОВ «Інвест Фінанс». Нею не спростовано ні умови кредитування, ні сума кредитних зобов`язань. Ст. 256 ЦПК України визначено, що позовна давність, це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ст. 257 ЦПК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з того дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права. Згідно ч.5 ст.261 ЦПК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Договір позики № 10003165801відповідно до п.1.3 укладено строком на 30 днів, з можливістю його пролонгації. 02.04.2020 року набув чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових спеціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби», від 30.03.2020 року №540-ІХ, яким строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728,1293 ЦПК, продовжили на строк дії такого карантину (який тривав на території України до 30.06.2023 року). Таким чином загальні та спеціальні строки позовної давності відповідно до вищезазначеного були призупиненні до 30.06.2023 року. Крім того , 24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 у зв`язку з військовою агресією рф на території України введено воєнний стан станом на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє до цього часу. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовна заява подана в межах строку позовної давності. Що стосується вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, суд прийшов до наступного. Як установлено в частині другій статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, подані: договір про надання правничої (правової) допомоги № 42649746 від 01.01.2025 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Білецьким Б.М. із описом наданих послуг на загальну суму 9000,00 грн. та додаткову угоду № 10003165801 до Договору № 42649746 від 01.01.2025; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС№5618/10. Представником позивача надано детальний опис робіт, виконаних адвокатом на загальну суму 9000,00 грн. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009,пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Проаналізувавши надані матеріали, суд вважає що відображена у ньому інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) відповідає критерію розумності, обґрунтованості та реальності. Таким чином, встановленні судом обставини дають підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved