Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Позивач КП «Харківські теплові мережі» звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на свою користь заборгованість в розмірі 81 161грн 21 коп., з яких: 61 303 грн 11 коп за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.02.2017 по 30.09.2024; 823грн 20 коп за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 30.09.2024; 13 568 грн 03 коп за послуги з постачання гарячої води за період з 01.02.2017 по 30.09.2024; 477грн 12 коп. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 30.09.2024; 1800 грн 09 коп. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 30.09.2024; 585 грн 36 коп. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 30.09.2024; 1906 грн 23 коп інфляційні втрати; 698 грн 07 коп 3% річних, та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з постачання теплової енергії. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг, станом на 01.10.2024 у відповідачів утворилась заборгованість в розмірі 78 556 грн. 91 коп., з яких; 61 303 грн 11 коп за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.02.2017 по 30.09.2024; 823грн 20 коп за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 30.09.2024; 13 568 грн 03 коп за послуги з постачання гарячої води за період з 01.02.2017 по 30.09.2024; 477грн 12 коп. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 30.09.2024; 1800 грн 09 коп. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 30.09.2024; 585 грн 36 коп. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 30.09.2024. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за послуги з постачання теплової енергії з урахуванням індексу інфляції в сумі 1906 грн 23 коп. та трьох процентів річних в сумі 698 грн 07 коп. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.11.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 10.12.2024, позов було задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість в розмірі 81 161грн 21 коп., з яких: 61 303 грн 11 коп за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.02.2017 по 30.09.2024; 823грн 20 коп за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 30.09.2024; 13 568 грн 03 коп за послуги з постачання гарячої води за період з 01.02.2017 по 30.09.2024; 477грн 12 коп. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 30.09.2024; 1800 грн 09 коп. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 30.09.2024; 585 грн 36 коп. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 30.09.2024; 1906 грн 23 коп інфляційні втрати; 698 грн 07 коп 3% річних, та судовий збір. Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 06.01.2026, заяву відповідача [PERSON] задоволено. Заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 10.12.2024 скасовано. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. В позові просить розглянути справу без участі представника позивача. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку, про причини неявки в судове засідання не повідомили. В матеріалах справи мається заява [PERSON] про розгляд справи без її участі. Просить розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів та поданих нею письмових заяв. Задовольнити заяву про застосування строків позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з постачання теплової енергії, які надає позивач. Заборгованість відповідачів за вказані вище послуги станом на 01.10.2024 складає 81 161грн 21 коп., з яких: 61 303 грн 11 коп за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.02.2017 по 30.09.2024; 823грн 20 коп за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 30.09.2024; 13 568 грн 03 коп за послуги з постачання гарячої води за період з 01.02.2017 по 30.09.2024; 477грн 12 коп. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 30.09.2024; 1800 грн 09 коп. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 30.09.2024; 585 грн 36 коп. за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 30.09.2024; 1906 грн 23 коп інфляційні втрати; 698 грн 07 коп 3% річних, що підтверджується відомістю про нарахування і оплату за послуги з теплопостачання, відомістю про нарахування та оплату за обслуговування ВБС теплопостачання та обслуговування ВБС постачання гарячої води, відомістю про нарахування та оплату за абонентське обслуговування по послузі з постачання теплової енергії, по послузі з постачання гарячої води, розрахунок інфляційних втрат та 3 %річних за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води (а.с.5-9). Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Пунктом першим частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. У відповідності до ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію й ін. послуги) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ч.ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, розглядаючи справу на підставі наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми. Між тим, щодо розміру суми заборгованості, яка підлягає стягненню, суд виходить з такого. Відповідач [PERSON] звертаючись до суду із заявою про перегляд заочного рішення, заявляла про застосування строків позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина 4 статті 267 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина 3 статті 267 ЦК України). Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Подібний висновок висловлено у постановах Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22), від 19 квітня 2023 року у справі № 199/782/21 (провадження № 61-1323св23), від 31 травня 2023 року у справі № 938/632/20 (провадження № 61-16716св21). З цього випливає, що у разі закінчення строку, який припадає на період дії карантину, такий строк продовжується до закінчення дії карантину. Постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27 червня 2023року «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Разом з тим, з 24 лютого 2022 року дотепер в України діє воєнний стан, підставами якого є Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (з наступними змінами). Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України (на час подання позовної заяви), доповнено пунктом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259 (позовна давність), 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Вказаний Закон набрав чинності 17 березня 2022 року. Наведене свідчить, що законодавцем з метою забезпечення визначеного Конституцією України права на доступ до суду передбачено продовження на період дії воєнного стану строку, протягом якого особа може реалізувати своє право на звернення до суду з метою захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, перебіг строку позовної давності у рамках даної справи продовжений у порядку пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Зазначене відповідає висновкам щодо продовження строку позовної давності, викладеним у постановах Верховного Суду від 07 серпня 2024 року у справі № 337/1294/23, від 08 серпня 2024 року у cправі №921/612/23. З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії за період з 01 лютого 2017 року до 02 квітня 2017 року в розмірі 1342,91 грн, заявлені поза межами строку позовної давності, що є підставою для відмови у їх задоволенні. Як вбачається з відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежа, що складена КП «Харківські теплові мережі», за період з 02 квітня 2017 року по 30 вересня 2024 року заборгованість відповідачів за послугу з постачання теплової енергії становить 59 960, 20 грн (61 303,11 1342,91), та саме ця сума підлягає стягненню з них на користь позивача. Заборгованість за послугу з постачання гарячої води у розмірі 13568,03 грн нарахована за період з 01.01.2022 по 30.09.2024, тобто у межах строку позовної давності, як і заборгованість за абонентську плату і послуги з технічного обслуговування ВБС, та 3% річних і інфляційні втрати, тож до цих вимог наслідки спливу строку позовної давності не застосовуються. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує на користь позивача з відповідачів витрати, пов`язані зі сплатою ним при пред`явленні позову судового збору пропорційно до задоволених вимог 2967,44 грн.

Outcome: partial