Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

[PERSON] через свого представника 25.11.2025 року звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON] набула право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0560 га., кадастровий номер 4610166300:02:002:0182 на підставі договору дарування від 06.09.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Корпало Г.В. Свою заяву мотивує тим, що з наявного у неї Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №7311021603, виданого Брюховицькою селищною радою 07.10.1996 року, який було зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1606 вбачається, що [PERSON] набула право власності на зазначену земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 06.09.1996 року, проте у зазначених документах було зроблено описку, адже 06.09.1996 року цю земельну ділянку було прийнято нею в дар та укладено відповідний договір, який було посвідчено приватним нотаріусом Корпало Г.В. Наявність такої помилки у вказаних документах робить неможливою державну реєстрацію права власності на земельну ділянку у Державному реєстр речових прав на нерухоме майно, що необхідно заявниці для подальшого відчуження такої земельної ділянки, через невідповідність даних вказаних у Державного акті на право приватної власності на землю із фактичними обставинами та наявними у заявниці документами, зокрема договором дарування від 06.09.1996 року, а внести виправлення у такий акт у позасудовому порядку неможливо з огляду на те, що законодавство на даний час не передбачає видачу таких документів впринципі. З огляду на наведене, просить суд встановити факт набуття нею права власності на земельну ділянку на підставі договору дарування, оскільки. встановлення такого факту безпосередньо дозволить забезпечити її право на розпорядження власним майном. В судове засідання заявник не з`явилася, однак представник заявника 29.01.2026 року подав заяву у якій просив суд проводити розгляд справи у його відсутності, що суд, з огляду на положення ч.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе. Заінтересована особа - Львівська міська рада не забезпечила явку свого уповноваженого представника у судове засідання, проте від представника заінтересованої особи 29.01.2026 року надійшла заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутність заперечень щодо задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Зі змісту ст.4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження абов паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам дано роз`яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №7311021603, виданого Брюховицькою селищною радою 07.10.1996 року, земельна ділянку за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0560 га. належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06.09.1996 року (а.с.5-5зв.). Крім цього, судом також було досліджено договір дарування земельної ділянки від 06.09.1996, згідно з даними якого [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар, земельну ділянку, площею 560 метрів квадратних, розміщену на землях, що знаходяться у віданні Брюховицької селищної ради с.м.т. Брюховичі, м.Львова, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (а.с.12). Суд враховує, що заявник вказала метою встановлення факту, що має юридичне значення бажання в подальшому зареєструвати право власності на зазначену земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та виходить із того, що відповідно до п.1, 8 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, серед іншого, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката та державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року. Згідно з ч.4 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельні ділянки, що здійснюється з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Державного земельного кадастру про наявність/відсутність зареєстрованих речових прав щодо відповідної земельної ділянки до 1 січня 2013 року. При цьому, з витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-9983128742025 від 23.10.2025 року вбачається, що відносно земельної ділянки з кадастровим номером 4610166300:02:002:0182, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0560 га. відомості про право власності з ДРРП не надходили (а.с.6-11). Окрім цього, суд також бере до уваги те, що заявник позбавлена можливості виправити помилку у Державному акті на право приватної власності на землю у позасудовому порядку, оскільки у січні 2013 року було внесено зміни до Земельного кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими було змінено процедуру реєстрації права власності на земельні ділянки та зупинено видачу Державних актів на право приватної власності на землю як таких. Таким чином аналіз наведених доказів дає підстави для висновку про те, що у Державному акті на право приватної власності на землю серії ЛВ №7311021603, виданого Брюховицькою селищною радою 07.10.1996 року було зроблено помилку у графі, яка встановлювала підстави набуття права власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що створює перешкоди заявнику у реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку у Державному реєстрі права власності на нерухоме майно. Враховуючи наведене, суд вважає, що факт набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0560 га., кадастровий номер 4610166300:02:002:0182 на підставі договору дарування від 06.09.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Корпало Г.В.є доведеним, а тому є достатньо підстав для задоволення заяви, оскільки встановлення даного факту породжує для заявника певні правові наслідки.

Outcome: approved