Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Великолучківської сільської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що 28.11.2020 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Вказує, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, мають різні погляди на життя різний склад характерів, між ними відсутні взаєморозуміння, довіра та любов. Відповідачка більше року проживають окремо, відтак шлюб носить формальний характер, який просить розірвати. Також зазначає, що в позасудовому порядку вирішити питання з відповідачем про місце проживання дітей не можливо, тому просить визначити місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] разом з позивачкою [PERSON] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте від представника надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі, де зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки, суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву відповідача, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи та, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час місце його проведення повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 28.11.2020 року у Мукачівського міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис № 513, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.11.2020 року (а.с. 13). Від даного шлюбу сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-9). З витягу з реєстру Великолучківської територіальної громади від 15.03.2024 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Також з витягу з реєстру Великолучківської територіальної громади вбачається, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14,16). Зазначене підтверджує той факт, що діти проживають разом з матір`ю [PERSON] . Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із частиною п`ятою ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з частиною третьою ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. З доводів позивача вбачається, що спільне життя між ними з відповідачем не склалося, шлюб носить лише формальний характер. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Також, статтею 113 СК України, передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням думки позивача їй слід залишити прізвище « [PERSON] ». У відповідності до ч. 1 ст. 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають значення. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Великолучківської сільської ради від 31.10.2025 року № 669/02-19, останній вважає за доцільним визначити місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності та враховуючи висновок органу опіки та піклування Великолучківської сільської ради від 31.10.2025 року № 669/02-19, суд приходить до висновку щодо визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . При цьому визначення місця проживання дитини з матір`ю не позбавляє батька права виховувати дітей, утримувати їх та спілкуватися з ними, а мати не повинна чинити батькові у цьому перешкод. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved