Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

08 жовтня 2025 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати відповідача батьком її малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] та внести зміни до актового запису №21 про народження дитини, вчиненого 26.02.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деражнянського районного управління юстиції у Хмельницькій області, де у відомостях про батька вказати батьком дитини [PERSON] , [INFO] .. В обґрунтування позову зазначила, що у період з вересня 2014 року до 2018 року вона та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Під час державної реєстрації народження запис про батька було внесено зі слів матері, відповідно до ч.1 ст.135 СК України, оскільки сторони не перебували в шлюбі, а відповідач не подав заяви про визнання батьківства. Незважаючи на неодноразові звернення [PERSON] з пропозицією добровільно визнати батьківство, відповідач жодних дій не вчинив. Звертає увагу суду на те, що в ході розгляду іншої справи між сторонами Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду було встановлено факти, що мають преюдиційне значення для цього спору, а саме було підтверджено спільне проживання сторін однією сім`єю з 2014 по 2018 рік, наявність спільної дитини та відсутність заперечень відповідача щодо його біологічного батьківства. Враховуючи те, що відповідач не бажає в добровільному порядку визнати батьківство, позивач звертається до суду з означеним позовом. Крім того, просила стягнути з відповідача судові витрати. 10.10.2025 року ухвалою судді відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено по справі підготовче судове засідання. 27.11.2025 року через систему ЄСІТС підсистеми «Електронний суд» представник відповідача [PERSON] адвокат Іваницький А.М. направив до суду відзив, у якому вказав, що [PERSON] обставини наведені в позовній заяві визнає в повному обсязі, однак, заперечує щодо стягнення судових витрат на правову допомогу, вважає їх необґрунтованими, просить відмовити у їх задоволенні. Водночас у відзиві просить стягнути на свою користь витрати на правову допомогу. 16.12.2025 року судом постановлено закрити підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні. Представник позивача [PERSON] адвокат Мушинська О.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Водночас представник позивача заявила про відмову від вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, зазначивши, що позивач більше не наполягає на її задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позову, крім того, також відмовився від раніше заявленої вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу з позивача. Суд, протокольною ухвалою прийняв вищезазначені заяви сторін. Представник третьої особи - Деражнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явилась, натомість 20.01.2026 року подала заяву про розгляд справи у її відсутності, при винесенні рішення покладається на думку суду. За таких обставин, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності представників третьої особи. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у період з вересня 2014 року до 2018 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] . При цьому, відомості щодо батька дитини були внесені на підставі ч.1 ст.135 СК України, яка встановлює, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові дитини записуються за її вказівкою. Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України від 27.04.2022 року №00035452797. Так, згідно актового запису про народження №21, зробленого в Книзі реєстрації народжень від 26.02.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деражнянського районного управління юстиції у Хмельницькій області № 268727, батьком дитини записаний [PERSON] , громадянин України. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п.9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved