Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

30 жовтня 2025 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» звернувся через систему «Електронний суд» до Новокодацького районного суду міста Дніпра до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який зареєстрований судом 10 грудня 2025 року. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 15 грудня 2025 року заяву було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 15 грудня 2025 року клопотання ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» про витребування доказів було задоволено. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 27 січня 2026 року вирішено питання про заочний розгляд справи. Позивач у своєму позові посилався на те, що 11 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» і відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 7056702 про надання споживчого кредиту, згідно з умовами якого позивач надав позичальникові кредит у розмірі 5 000 грн. 00 коп. строком на 360 днів і сплатою платежів за відсотками кожні 30 днів. Зазначений Кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку [PERSON] . Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 Договору. 11 жовтня 2023 року [PERSON] свої зобов`язання перед кредитором в частині здійснення оплати процентів та тіла кредиту згідно з графіком платежів не виконала, надалі оплату за кредитним договором не здійснювала. Розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 7056702 від 11 вересня 2023 року станом на 05 вересня 2024 року становить 24 203 грн. 50 коп. 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги, у тому числі за кредитним договором № 7056702 від 11 вересня 2023 року, про що було повідомлено відповідача шляхом направлення на його електронну пошту відповідного повідомлення. Рішенням єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25 листопада 2024 року змінено найменування на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 7056702 від 11 вересня 2023 року у розмірі 24 203 грн. 50 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 000 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 9 154 грн. і процентів, нарахованих за 101 календарний день, у розмірі 10 049 грн. 50 коп., а також витрати судові витрати по справі зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Також просили органу (особі), який здійснюватиме примусове виконання рішення, нарахувати інфляційні втрати і три відсотки річних відповідно до ст. 625 ЦК України за формулою та роз`яснити цьому органу (особі), що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і три відсотки річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Просив розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлялася в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 11 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» і відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 7056702 про надання споживчого кредиту, згідно з умовами якого позивач надав позичальникові кредит у розмірі 5 000 грн. 00 коп. строком на 360 днів зі сплатою відсотків у розмірі 1,99 % за кожен день користування коштами у строк кожні 30 днів (а.с. 22-24). Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом директора № 205-ОД від 10 лютого 2022 року і розміщених на офіційному сайті https://creditplus.ua. Згідно з п.п. 1.3, 1.4, 1.5 кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 5 000 грн., строк кредиту 360 днів, тип процентної ставки фіксована. Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % на день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. Згідно з п. 3.1 кредитного договору № 7056702 від 11 вересня 2023 року нарахування процентів за кредитним договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. 11 вересня 2023 року ТОВ «Авентус Україна» здійснило зарахування на картковий рахунок [PERSON] грошових коштів у розмірі 5 000 грн. (а.с. 38), що також підтверджується випискою про рух коштів по картковому рахунку [PERSON] , відкритому в АТ «Акцент Банк», наданій на виконання ухвали судді про витребування доказів. [PERSON] оплату заборгованості за договором не здійснила, свої зобов`язання за кредитом не виконує. 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набула право грошової вимоги за кредитним договором № 7056702 від 11 вересня 2023 року, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] (а.с. 42-44, 46, 47, 48, 51). Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» відповідача було повідомлено шляхом направлення на адресу електронної пошти, зазначену при укладенні кредитного договору № 7056702 від 11 вересня 2023 року (а.с. 49). На підставі рішення № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було змінено назву на ТОВ «ФК «Фінтраст Каптіал» (а.с. 54, 55). Частиною 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом С7018 (а.с. 24), який зазначений у тексті договору у розділі «Реквізити та підписи сторін», а також додатках до кредитного договору про сукупну вартість кредиту і графік погашення (а.с. 25). Таким чином, між ТОВ «Авентус Україна» і [PERSON] було укладено кредитний договір на умовах фінансового кредиту. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 7056702 від 11 вересня 2023 року у розмірі 24 203 грн. 50 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 000 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 9 154 грн. і процентів, нарахованих за 101 календарний день, у розмірі 10 049 грн. 50 коп. Стосовно позовних вимог в частині органу (особі), який здійснюватиме примусове виконання рішення, нарахувати інфляційні втрати і три відсотки річних відповідно до ст. 625 ЦК України за формулою та роз`яснити цьому органу (особі), що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і три відсотки річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню з огляду на таке. Згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Тому у задоволенні вимог позивача щодо нарахування інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили, до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості, стягнення отриманої суми інфляційних втрат та 3% річних з відповідача на користь позивача, слід відмовити. З приводу вимоги позивача про стягнення з [PERSON] витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, а також те, що представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав, тому заявлена сума у 10 000 гривень є завищеною. Крім цього, збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви та подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта не можна віднести до професійної правничої допомоги, оскільки подання позовної заяви не вимагає спеціальних знань у сфері юриспруденції, а збір доказів фактично не здійснювався, оскільки доказами по даній справі є сам кредитний договір № 7056702 від 11 вересня 2023 року, договір факторингу, які були наявні у позивача, а також картка обліку договору, виконана за допомогою комп`ютерної програми. Крім цього, суд зауважує, що кількість годин, витрачених на складання позовної заяви про стягнення заборгованості, зазначена у рахунку на оплату, є завищеною, оскільки позовна заява є типовою та не вимагає витрат тривалого часу на її підготовку. Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідачки, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною, у даній категорії справ наявна узгоджена та установлена судова практика, також існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ. Таким чином, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3 500 грн. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», складає 30 125 грн. 90 коп. (24 203 грн. 50 коп. + 3 500 грн. + 2 422 грн. 40 коп. = 30 125 грн. 90 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial