Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

09.12.2025 до суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.02.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено договір №4373725 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит в сумі 2400 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Всупереч умовам договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. В подальшому право вимоги за кредитним договором перейшло до позивача згідно укладеного договору факторингу. На підставі викладеного представник позивача прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 24000 гривень та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 16.12.2025 по справі відкрито провадження та призначено судове засідання. Представник позивача Дідух Є. О. в судове засідання не з`явився, у позовній заяві прохала справу розглядати без його участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суд не повідомила. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Суд, розглянувши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 09.02.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено договір №4373725 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а. с. 22-32). На умовах, встановлених Договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 2 400,00 гривень. Строк кредитування 360 днів. Стандартна процента ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту. Знижена процентна ставка становить 0,01% за кожен день користування кредитом та застосовується, якщо клієнт до 09.03.2024 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Суду також надано паспорт споживчого кредиту, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, а також Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна» від 21.11.2023 (а. с. 18-20, 32, 49-57). Згідно довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 03.10.2024 №1680-03100 на банківську картку № [NUMBER] перераховано грошові кошти у розмірі 2400 гривень 09.02.2024 (а. с. 44). Також згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-260120/37012-БТ на ім`я [PERSON] було емітовано банківську картку № [NUMBER] . 09.02.2024 на вказану картку перераховано грошові кошти у розмірі 2400 гривень (а. с. 145). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Лінеура Україна» заборгованість за кредитним договором №4373725 становить 17 280 гривень, з них за тілом кредиту 2400 гривень, за нарахованими процентами 13 680 гривень, за штрафними санкціями 1200 гривень (а. с. 61-65). 23.09.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем укладено договір факторингу №23/09/2024 (а. с. 102-110). Згідно копії реєстру боржників від 23.09.2024 до договору факторингу №23/09/2024 від 23.09.2024 позивач отримав право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4373725 (а. с. 57-58). Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» за кредитним договором №4373725 було нараховано проценти за користування грошовими коштами у розмірі 7920 гривень (а. с. 59-60). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Нормами ч. ч. 3, 6, 12 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути зі [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 24000,00 грн, яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 2400,00 грн, суми заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором 13680,00 грн, суми заборгованості за процентами нарахованими позивачем 7920 грн. Крім цього згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому зі [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути судовий збір. Щодо стягнення судових витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень суду надано: договір про надання правової допомоги №01-08-2024-А від 01.08.2024, акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору №01-08-2024-А від 01.08.2024, заявку №4373725 від 21.04.2025 на виконання доручення до договору №01-08-2024-А від 01.08.2024 (а. с. 34-37). Судом встановлено, що стороною позивача надано детальний опис наданих послуг, виконаних адвокатом, згідно якого позивачем було отримано наступний перелік послуг: зустріч адвоката та клієнта, надання адвокатом усної первинної консультації (0,5 години / 440 гривень), дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи (1 година / 840 гривень), аналіз чинного законодавства, судової практики (0,5 години / 440 гривень), підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання, узгодження обраної позиції з клієнтом (1 година / 840 гривень), письмова юридична консультація (1 година / 840 гривень), проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів (1 година / 840 гривень), складання позовної заяви (2 години / 1640 гривень), складання та оформлення додатків до позовної заяви (1 година / 840 гривень), складання та оформлення процесуальних документів (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви, клопотання про витребування доказів) (2 години / 1640 гривень), представництво інтересів клієнта, у тому числі в судових засіданнях (2 години / 1640 гривень). Водночас судом встановлено, що вказаний опис виконаних робіт не відповідає відомостям, що містяться в матеріалах справи. Так, в матеріалах відсутні відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви. Позивачем подано клопотання про витребування доказів. При цьому відповідачем відзив на позовну заяву не надавався, ухвалою суду від 03.02.2026 постановлено проведення заочного розгляду цивільної справи, а отже відсутні підстави для подання відповіді на відзив. Також судом встановлено, що судові засідання по справі не проводилися, що свідчить про відсутність витрат на представництво інтересів клієнта в судовому засіданні. Такі послуги як аналіз чинного законодавства та судової практики по суті передбачають підготовку (оформлення) позовної заяви, тобто такі послуги дублюють одна одну. Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 04.06.2021 року у справі № 380/887/20 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Сукупність наведених норм дає підстави для висновку, що витрати, понесені на професійну правничу допомогу, мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі N 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі N 300/941/19 та від 31 березня 2020 року у справі N 726/549/19. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу у розмірі 6720 гривень (з них зустріч адвоката та клієнта, надання адвокатом усної первинної консультації (0,5 години / 440 гривень), дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи (1 година / 840 гривень), підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання, узгодження обраної позиції з клієнтом (1 година / 840 гривень), письмова юридична консультація (1 година / 840 гривень), проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів (1 година / 840 гривень), складання позовної заяви (2 години / 1640 гривень), складання та оформлення додатків до позовної заяви (1 година / 840 гривень), складання та оформлення процесуальних документів (клопотання про витребування доказів) (0,5 години / 440 гривень).

Outcome: approved