Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 55184,94 грн, судового у розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 23.01.2024 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 100702437, за умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 18000,00 грн на умовах строковості, платності та зворотності. 25.06.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимог № 109-МЛ/Т, за умовами якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 100702437 від 23.01.2024. Посилаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі сторони позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 23.01.2024 між ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено Договір про споживчий кредит № 100702437, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 18000,00 грн строком на 105 днів і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачу кредиту та завершується 07.02.2024 (п. 1.3.1 договору). Поточний період складає 90 днів, що настає з дати наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 07.05.2024 (п. 1.3.2 договору). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 4590,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,70 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2 договору). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 37260,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,30 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3 договору). Згідно п. 1.5.1 договору, комісія за надання кредиту становить 1800,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] *69 (п. 2.1 договору). Згідно платіжного доручення № 81291967 від 23.01.2024 ТОВ «Мілоан» перерахувало [PERSON] грошові кошти в розмірі 18000,00 грн (картковий рахунок [NUMBER] *69, призначення платежу: кошти згідно договору 100702437. 25.06.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір про відступлення прав вимог № 109-МЛ/Т, за умовами якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 100702437 від 23.01.2024, що підтверджується: копія вказаного договору; копією витягу з Реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги № 109-МЛ/Т від 25.06.2024. В порушення умов Договору про споживчий кредит № 100702437 від 23.01.2024 відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 20.08.2025 становить 55184,94 грн. Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до відповідача відповідно до договору факторингу, укладеним з первісним кредитором. Вказаний договір факторингу у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні в тому числі через передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦПК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З виписки з особового рахунку за кредитним договором, наданої позивачем вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором становить 55184,84 грн, яка складається із: 15480,00 грн - заборгованість за сумою кредиту; 37904,00 грн - заборгованість за відсотками; 1800,00 грн - комісія. Проте суд не може погодитися із порядком та вказаним розміром її нарахування, з огляду на наступне. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24.12.2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. З огляду на те, що кредитний договір укладений 23.01.2024, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», суд приходить до висновку, що умови укладеного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами, які передбачені п. 1.5.2, п. 1.5.3 Договору про споживчий кредит № 100702437 від 23.01.2024, в розмірі 1,70 % щоденно (протягом пільгового періоду) та 2,30 % щодення (протягом поточного періоду), згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними. Суд розраховує заборгованість за відсотками за укладеним між стронами Договором про споживчий кредит № 100702437 від 23.01.2024, виходячи із встановленої ч. 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1 %, а тому за весь період користування кредитними коштами, розмір відсотків за користування кредитом повинен становити 18360,00 грн (18000,00 х1 % х 105 днів). З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про споживчий кредит № 100702437 від 23.01.2024 у розмірі 35640,00 грн, що складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 15480,00 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 18360,00 грн та комісії у розмірі 1800,00 грн. З урахуванням ціни позову, та розміру задоволених позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1564,45 грн (35640,00х 2422,40 ? 55184,94). Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial