Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

20 жовтня 2025 року до суду надійшла позовна заява позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - ТОВ "ФК "ЄАПБ", позивач) до відповідача [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В позовній заяві позивач зазначив, що 20 листопада 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] укладено кредитний договір позики № 42691-11/2024 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 9 500 гривень, які вона зобов`язалася повернути Кредитодавцю протягом 120 днів та сплатити проценти за користування ними (далі - Договір позики) в розмірі 1,00 % на добу. Кредитодавець на виконання умов Договору позики надав [PERSON] грошові кошти. Проте позичальник своїх зобов`язань за Договором позики належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яка станом на 27.05.2025 року становить 16 905 гривень, з яких: 9 350 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2 805 гривень - сума заборгованості за процентами, 4 750 - сума заборгованості за штрафом. 27 травня 2025 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 270520025, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 42691-11/2024 від 20 листопада 2024 року. Крім того, 08 січня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитнів» та [PERSON] укладено кредитний договір № 8413218 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 8 500 гривень, які вона зобов`язалася повернути Кредитодавцю протягом 30 днів та сплатити проценти за користування ними (далі - Договір позики) в розмірі 0,75 % на добу. Кредитодавець на виконання умов Договору позики надав [PERSON] грошові кошти. Проте позичальник своїх зобов`язань за Договором позики належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яка станом на 27.05.2025 року становить 10 220,62 гривень, з яких: 4 058,12 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 24,65 гривень - сума заборгованості за процентами, 4 250 гривень - сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом, 1 887,85 - сума заборгованості за комісією. 27 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитнів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/25, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 8413218 від 08 січня 2025 року. За наведеного, позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь загальну заборгованість за наданими кредитами в розмірі 27 125,62 гривень та судовий збір в розмірі 3 028 гривень. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В позовній заяві просив здійснювати розгляд справи у відсутність представника позивача та надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання: 03.12.2025 року та 29.01.2026 року не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення та поштовим конвертом, який повернувся до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", а також оголошенням на веб-сторінці суду. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не подала, про причини неявки не повідомила суд, відзиву на позовну заяву чи заперечення щодо позову до суду не подала. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не повідомила суд про причини неявки в судові засідання, відзиву на позовну заяву не подала, та те, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, 20 листопада 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] укладено кредитний договір позики № 42691-11/2024, що підтверджується копією зазначеного договору. Договір позики підписано одноразовим електронним ідентифікатором як аналог власноручного підпису позичальника. Згідно з договором позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту, основними умовам кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. За умовами договору відповідачу надано кредитні кошти в сумі 9 500 гривень, які вона зобов`язався повернути Кредитодавцю протягом 120 днів та сплатити проценти за користування ними (далі - Договір позики) в розмірі 1,00 % на добу. На думку позивача відповідач свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 27.05.2025 року становить 16 905 гривень, з яких: 9 350 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2 805 гривень - сума заборгованості за процентами, 4 750 - сума заборгованості за штрафом. 27 травня 2025 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 270520025, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 42691-11/2024 від 20 листопада 2024 року, що підтверджується копією договору факторингу, копією акту прийому-передачі реєстру боржників, витягом з реєстру боржників. Крім того, судом встановлено, що 08 січня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитнів» та [PERSON] укладено кредитний договір № 8413218, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 8 500 гривень, які вона зобов`язалася повернути Кредитодавцю протягом 30 днів та сплатити проценти за користування ними в розмірі 0,75 % на добу, що підтверджується копією зазначеного договору. Вказаний договір підписано одноразовим електронним ідентифікатором як аналог власноручного підпису позичальника. На думку позивача відповідач свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 27.05.2025 року становить 10 220,62 гривень, з яких: 4 058,12 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 24,65 гривень - сума заборгованості за процентами, 4 250 гривень - сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом, 1 887,85 - сума заборгованості за комісією. 27 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитнів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/25, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 8413218 від 08 січня 2025 року, що підтверджується копією договору факторингу, копією акту прийому-передачі реєстру боржників, витягом з реєстру боржників. Також судом встановлено, що зазначені вище кредитні договори не оскаржені і є чинними. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За приписами ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення (ч.ч. 1, 2 ст. 631 ЦК України). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Первісний кредитор обов`язки за умовами договорів виконав, надавши кредитні кошти відповідачеві. Вказане відповідачем не спростовано. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію). Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису було підписано кредитні договори № 42691-11/2024 від 20 листопада 2024 року та № 8413218 від 08 січня 2025 року, таблиці обчислення загальної вартості кредиту. Таким чином, з відповідачем було погоджено всі істотні умови кредитування. Згідно з витягами з Реєстру боржників до договорів факторингу та розрахунків заборгованості, сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 42691-11/2024 від 20 листопада 2024 року станом на 27.05.2025 року становить 16 905 гривень, з яких: 9 350 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2 805 гривень - сума заборгованості за процентами, 4 750 - сума заборгованості за штрафом, а за кредитним договором № 8413218 від 08 січня 2025 року станом на 27.05.2025 року становить 10 220,62 гривень, з яких: 4 058,12 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 24,65 гривень - сума заборгованості за процентами, 4 250 гривень - сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом, 1 887,85 - сума заборгованості за комісією. Вказані докази не спростовані відповідачем і на думку суду є достатніми на підтвердження розміру боргу відповідача за кредитними договорами. Натомість, суд вважає, що штраф в розмірі 4 750 гривень та проценти за понадстрокове користування кредитом в розмірі 4 250 гривень, відповідачу нараховані безпідставно, з огляду на наступне. Згідно зі ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 69/2022 від 24.02.2022 року в Україні введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, який триває і на даний час. Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим. Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, починаючи з 24.02.2022 року та до завершення введеного на території України воєнного стану, нарахування процентів за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання забороняється. Таким чином, штраф в розмірі 4 750 гривень та проценти за понадстрокове користування кредитом в розмірі 4 250 гривень з відповідача не підлягає стягненню. Отже, внаслідок невиконання [PERSON] умов кредитних договорів утворилася загальна заборгованість позичальника перед позивачем як правонаступником первісних кредиторів, яка становить 18 125 гривень 62 копійки, яка складається із заборгованості за договором позики № 42691-11/2024 від 20.11.2024 року станом на 27.05.2025 року в розмірі 12 155 гривень, з яких: 9 350 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2 805 гривень - сума заборгованості за процентами, та із заборгованості за договором позики № 8413218 від 08.01.2025 року станом на 27.05.2025 року в розмірі 5 970,62 гривні, з яких: 4 058,12 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 24,65 гривень - сума заборгованості за процентами, 1 887,85 - сума заборгованості за комісією, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, враховуючи, що позов задоволено частково, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 2 023,34 гривні судового збору (18 125,62 гривні х 3 028 гривень / 27 125,62 гривні). На підставі викладеного,

Outcome: partial