Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 грудня 2016 року відповідачка [PERSON] приєдналася до умов та правил надання банківських послуг в А-банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної анкети-заяви відповідачці надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом і видано платіжну картку. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з Умовами та правилами і тарифами, які викладені на сайті банку, складає між нею і банком кредитний договір. Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі, визначеному договором. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, відповідачка станом на 12 жовтня 2025 року має заборгованість у розмірі 28 367,50 грн, яка складається із: 17 484,52 грн заборгованість за кредитом, 10 882,98 грн заборгованість по відсоткам. Просив стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 28 367,50 грн і понесені судові витрати. За ухвалою суду від 28 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; відповідач відзив на позов суду не направила. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, поданої відповідачем 08 грудня 2016 року, АТ «Акцент-Банк» надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, який неодноразово збільшувався та станом на 25 квітня 2024 року становив 17 500 грн (а.с. 11, 31, 32, 41 зворотній бік - 42). В анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування складають між нею і банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і погодилася з його умовами. До заяви банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті в розділі «Умови та правила», Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» (а.с. 34-41). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 12 жовтня 2025 року становить 28 367,50 грн і складається із: 17 484, 52 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 10 882, 98 грн загальний залишок заборгованості за процентами (а.с. 6-10, 12-30). У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, позивач просить стягнути у судовому порядку з відповідачки заборгованість у розмірі 28 367, 05 грн разом із понесеними судовими витратами в розмірі 2 422,4 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України, а також відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). [PERSON] з метою отримання банківських послуг і відкриття карткового рахунку 08 грудня 2016 року підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. У анкеті-заяві зазначено, що заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування складають між нею і банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася із договором про надання банківських послуг до його укладення і погодилася з його умовами. На підставі укладеного договору відповідач [PERSON] отримала кредитну картку, на яку зарахований кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В анкеті-заяві позичальника від 08 грудня 2016 року процентна ставка не зазначена. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості станом на 12 жовтня 2025 року за анкетою-заявою від 08 грудня 2016 року, посилався на Умови та правила надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», які викладені на банківському сайті: https://a-bank.com.uа/terms, як невід`ємну частину спірного договору. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», які викладені на банківському сайті : https://a-bank.com.uа/terms, що надані позивачем до позову на підтвердження позовних вимог, визначені тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна Gold», у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, надані Витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна Gold» і Витяг з Умов та правил надання банківських послуг позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Аналіз викладеного свідчить про неможливість застосування до вказаних правовідносин правил ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, могли неодноразово змінюватися самим АТ «Акцент-Банк» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Зазначений висновок узгоджується з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З огляду на викладене, враховуючи відсутність правових підстав для нарахування на рахунок відповідача відсотків за користування кредитними коштами, суд, частково задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 17 484,52 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 гривень.

Outcome: partial