Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість в сумі 41752,83 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 вересня 2017 року між AT «ОТП Банк» та відповідачкою було укладено кредитний договір. Відповідачка підписала Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 337/980/019122544/17. Шляхом підписання Заяви-анкети відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з договором, правилами, тарифами банку, що розміщені на офіційному сайті банку. АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання за договором виконав e повному обсязі. Відповідачка отримала кредитні кошти та деякий час здійснювалось погашення кредитної заборгованості. 24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та позивачем було укладено договір факторингу №24/03/23, відповідно до умов якого позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками в розмірі портфеля заборгованості, зазначених у реєстрі боржників, зокрема за Заявою-Анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №337/980/019122544/17 від 27 вересня 2017 року. Станом на день відступлення права вимоги загальний розмір заборгованості становить 41752,83 грн (27015,01 грн заборгованість по тілу кредиту, 14737,82 грн заборгованість по відсотках). Позивачем було направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості за кредитним договором, проте вона була залишена без задоволення. Тому просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість та судові витрати по справі. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2025 року прийнято до розгляду справу та відкрито провадження у ній. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2025 року дану справу надіслано за підсудністю до Новоушицького районного суду Хмельницької області, так як зареєстрованим місцем проживання відповідачки є [ADDRESS] . Ухвалою судді від 10 грудня 2025 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи. Представник позивача надіслав до суду клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка повідомлена про розгляд справи належним чином, відзиву до суду не направила. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та відповідні спірні правовідносини. Так, 27 вересня 2017 року відповідачка звернулася до AT «ОТП Банк» та підписала Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 337/980/019122544/17. Відповідачці було відкрито картковий рахунок [NUMBER] , тип картки MC GOLD PayPass. Відповідачка погодилася із будь яким розміром кредитної лінії, встановленої банком (а.с.14, 17). Відповідачка підписала паспорт споживчого кредиту, в якому надана інформація щодо умов кредитування. Тип кредиту: кредитна лінія, сума кредиту 2000 грн (з можливістю збільшення відповідно до кредитного договору), строк кредитування 36 місяців (з правом пролонгації), спосіб надання кредиту: безготівково, шляхом встановлення кредитної лінії на поточний (картковий) рахунок споживача. За користування кредитом, банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається Тарифами банку та інформаційним листком. На дату укладення договору розмір процентної ставки становить 3,3% в місяць. На дату укладення договору розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01 % річних (а.с.15). Згідно із розпискою, відповідачка отримала картку [NUMBER] (а.с.16). 24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та позивачем укладено Договір факторингу №24/03/23, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою А.В., зареєстрований в реєстрі за №265 (а.с.7-13). Відповідно до умов договору факторингу АТ «ОТП Банк»передало, а позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, украденими між АТ «ОТП Банк»та боржниками, в розмірі портфеля заборгованості, зазначеної у реєстрі боржників. Таким чином, за вказаним договором факторингу до позивача перейшло право вимоги до відповідачки по вищевказаному договору №337/980/019122544/17. Станом на день відступлення права вимоги загальний розмір заборгованості відповідачки становить 41752,83 грн (27015,01 грн заборгованість по тілу кредиту, 14737,82 грн заборгованість по відсотках) (а.с.18-51). Випискою з рахунку приватного клієнта №337/980/019122544/17 підтверджується, що відповідачка користувалася кредитними коштами (а.с.52-63). Позивач надсилав відповідачці вимогу про погашення кредитної заборгованості за кредитним договором (а.с.64). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке. Згідно із ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 1 частини першої статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідачем факт отримання коштів не спростовано, доказів погашення кредитної заборгованості суду не надано, власного розрахунку заборгованості за кредитним договором не надано, не заявлено заперечень стосовно заміни кредитора у зобов`язанні. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Суд вважає, що обставини на які посилається позивач підтверджуються належними та допустимими доказами дослідженими судом в судовому засіданні, в той же час відповідачкою не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. Оскільки, отримані за кредитним договором №337/980/019122544/17, кошти в добровільному порядку відповідачкою не повернуті, враховуючи вимоги ч.1 ст.530 ЦК України, суд погоджується, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та нарахованих відповідно до умов угоди про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки відсотків. Згідно зі статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 статтею 12 ЦПК України. Згідно із статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. На час розгляду справи в суді відповідачка простроченої кредитної заборгованості не сплатила. В свою чергу відповідачка не надала до суду доказів, які б підтверджували хоча б часткове належне виконання ним зобов`язань, взятих перед позивачем, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Беручи до уваги те, що відповідачка належним чином не виконує умови кредитного договору, у зв`язку з чим вважається такою, що прострочила виконання зобов`язання, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим. Отже, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, з огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки, на користь позивача суму боргу за кредитним договором у розмірі 41752,83 гривень, тобто в межах заявлених позовних вимог. При розподілі судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 2422,40 грн пропорційно до задоволеної частини вимог (позов задоволено на 100 %). Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку. На підтвердження витрат правничої допомоги позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги №01/05-23 від 01 травня 2023 року, копію додатку №1 до договору від 01 травня 2023 року, копію акту про надання правничої допомоги №1512-25 від 15 грудня 2025 року, в якому зазначено вартість надання послуги в розмірі 8500,00 гривень, ордер серії АЕ №1421265, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Згідно із положеннями ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В свою чергу при встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved