Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами в загальній сумі 102344,58 грн., а саме: за кредитним договором № 2001525068901 від 15.01.2020 року в сумі 36010,08 грн., яка складається з: 21955,18 грн. заборгованості за кредитом та 14054,90 грн. заборгованості по процентах; за кредитним договором № 1001955873401 від 26.08.2021 року в сумі 66334,50 грн., яка складається з: 39415,74 грн. заборгованості за кредитом, 12,35 грн. заборгованості по процентах та 26906,41 грн. заборгованості за комісією. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами не виконувала, у зв`язку з чим станом на 03.06.2025 року допустила виникнення заборгованості по кредитних договорах в загальній сумі 102344,58 грн., яку слід стягнути на користь банку. Також просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати та справу розглядати без участі представника позивача. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 15.12.2025 року ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання нею відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання нею заперечення, а позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Представник позивача АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив просив розгляд справи провести у його відсутності та не заперечив проти заочного рішення по справі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, відзиву на позовну заяву суду не надала, причин неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в порядку ст. 128 ЦПК України, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідачка про причини неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву суду не надала, а позивач подав докази, які вважав достатніми для розгляду справи, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи за наявними у справі матеріалами. Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України щодо зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України «Кредит». Судом встановлено, що 15.01.2020 року між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі - АТ «ПУМБ») (позивач) та [PERSON] (відповідачка) було укладено кредитний договір № 2001525068901, шляхом підписання заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно з умовами якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 5000,00 грн. з процентною ставкою 47,88% річних. Також до матеріалів позовної заяви позивачем долучено паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачкою. У зазначеному паспорті споживчого кредиту міститься інформація необхідна для укладення договору про споживчий кредит. Так з вказаного паспорту споживчого кредиту вбачається, що [PERSON] (відповідачка) буде відкрито кредитну лінію на суму 5000,00 грн., з стандартною та реальною річною процентною ставкою 47,88%, строком на 12 місяців, зі спливом якого строк продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін (а.с. 13 зворот, 14). Відповідно до довідки АТ «ПУМБ» кредитний ліміт по вказаному кредитному договору було неодноразово збільшено та зменшено, зокрема: 15.01.2020 року встановлено кредитний ліміт 5000,0 грн.; 29.05.2020 року - збільшено до 9500,0 грн.; 11.09.2020 року збільшено до 14500,0 грн.; 20.01.2021 року збільшено до 19500,0 грн.; 21.04.2021 року збільшено до 20000,0 грн.; 24.11.2021 року збільшено до 22000,0 грн.; 27.02.2022 року зменшено до 19366,0 грн.; 03.03.2022 року збільшено до 22000,0 грн (а.с. 30 зворот). Відповідачка одержала та використала за цільовим призначенням кредитні кошти в сумі 22000,0 грн., про що свідчить виписка про рух коштів по особовому рахунку [PERSON] за період з 15.01.2020 року 03.06.2025 року (а.с. 39-52). Також 26.08.2021 року між АТ «ПУМБ» (позивач) та [PERSON] (відповідачка) було укладено кредитний договір № 1001955873401, шляхом підписання заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно з умовами якого відповідачка отримала споживчий кредит в розмірі 52934,0 грн. строком на 24 місяці з процентною ставкою 0,01% річних та щомісячною комісією за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 %. Також до матеріалів позовної заяви позивачем долучено паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачкою. У зазначеному паспорті споживчого кредиту міститься інформація необхідна для укладення договору про споживчий кредит. Так з вказаного паспорту споживчого кредиту вбачається, що [PERSON] (відповідачка) буде видано кредит на суму 52934,0 грн., з річною процентною ставкою 0,01% та щомісячною комісією за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 %, строком на 24 місяці (а.с. 11 зворот - 13). Відповідачка одержала та використала кредитні кошти в сумі 52934,0 грн., про що свідчить платіжна інструкція № TR.51711328.70049.8810 від 26.08.2021 року (а.с. 31) та виписка про рух коштів по особовому рахунку [PERSON] за період з 26.08.2021 року 03.06.2025 року (а.с. 37 зворот 38 зворот). Матеріали справи також містять публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 16-27). Пунктом 2.2.1 публічної пропозиції визначено, що договір вважається укладеним, а умови Публічної пропозиції акцептованими клієнтом з моменту оформлення заяви на приєднання до договору за умови подання клієнтом документів і відомостей, необхідних для з`ясування його особи, суті діяльності та фінансового стану, перелік яких визначається відповідно до вимог чинного законодавства України, якщо інший порядок не встановлений будь-яким іншими умовами договору. У разі надання фізичною особою необхідних банку документів чи відомостей або умисного надання неправдивих відомостей про себе, вважається що такі дії фізичної особи позбавляють банк можливості надання цій особі банківських послуг, у зв`язку із чим банк відмовляє такій особі в укладенні з нею договору та її обслуговуванні. У п. 2.1.2 публічної пропозиції визначено, що згідно з умовами цього договору банк, у разі акцепту клієнтом публічної пропозиції на укладення договору, зобов`язується надати клієнту визначені договором послуги, а клієнт зобов`язується їх оплатити в розмірах і порядку, передбачених договором і тарифами. Клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором (п. 5.1.7 публічної пропозиції). Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідачка не виконала своїх договірних зобов`язань за кредитними договорами та станом на 03.06.2025 року допустила перед позивачем заборгованість в загальній сумі 102344,58 грн., а саме: за кредитним договором № 2001525068901 від 15.01.2020 року в сумі 36010,08 грн., яка складається з: 21955,18 грн. заборгованості за кредитом та 14054,90 грн. заборгованості по процентах; за кредитним договором № 1001955873401 від 26.08.2021 року в сумі 66334,50 грн., яка складається з: 39415,74 грн. заборгованості за кредитом, 12,35 грн. заборгованості по процентах та 26906,41 грн. заборгованості за комісією(розрахунки заборгованості, а.с. 31 зворот 37). 05.06.2025 року позивач направив відповідачці письмову вимогу, в якій просив протягом 30 календарнихднів з моменту отримання цього листа погасити заборгованість за кредитними договорами в загальній сумі 102344,58 грн. (а.с. 28-28 зворот). Однак, як зазначає позивач, вказана заборгованість погашена не була. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаними договорами, відповідачкою по справі суду не представлено. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Частиною першою статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Згідно із статями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, які виникли внаслідок укладання кредитних договорів № 2001525068901 та № 1001955873401. Через порушення умов договорів з боку позичальника своєчасне погашення зобов`язань не відбулося, внаслідок чого виникла заборгованість за договорами, яку відповідачка у добровільному порядку не погасила, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитними договорами № 2001525068901 та № 1001955873401 в загальній сумі 102344,58 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При такому вирішенні позову, з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. (платіжна інструкція № 39 від 20.06.2025 року, а.с. 61). На підставі викладеного, відповідно ст.ст. 207, 526, 530, 611, 612, 626, 628, 631, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved