Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпра надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 10.06.2011 року та після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 15.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Також просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » та судовий збір з відповідача не стягувати. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Зважаючи на наявні у справі матеріали та позицію сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У матеріалах справи наявна копія свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого 10.06.2011 року, відповідно до якої [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] уклали шлюб 10.06.2011 року, який зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 428. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 15.02.2013 року, Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 188. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що протягом останніх років стосунки між подружжям розладналися, зникло взаєморозуміння, кожен з них живе своїми особистими інтересами. За таких обставин позивач вважає, що збереження шлюбу та подальше проживання однією родиною є неможливим, а примирення недоцільним. Також позивач зазначила, що сторонами здійснювалися спроби досудового врегулювання спору шляхом роботи над покращенням стосунків, проте позитивного результату досягнуто не було, тому вона змушена звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач зазначила, що неповнолітня дитина зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Отже, на підставі частини 2 ст. 28 ЦПК України справа підсудна Індустріальному районному суду м. Дніпра. Судом встановлено, що розірвання шлюбу не порушує прав та законних інтересів неповнолітньої дитини. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд враховує, що відповідно до частини 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше сумісне життя сторін та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно з частиною 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно зі ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач висловила бажання після розірвання шлюбу й надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », суд, на підставі вимог закону, залишає позивачу прізвище « [PERSON] ». Згідно з положеннями ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд встановив обставини справи на підставі належних та достатніх доказів (ст. 76, 80, 81 ЦПК України). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Враховуючи заяву позивача, в якій вона просила не стягувати з відповідача на її користь судові витрати, суд вважає за необхідне понесені позивачем витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем та не стягувати їх з відповідача.

Outcome: approved