Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позовну заяву тим, що 30.03.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем в електронній формі було укладено договора: - №2108907274474, за умовами якого товариство зобов`язалось надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 1800,00 грн., строком на один рік, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 2,00 % за кожен день користування кредитом; - №2108882260425, за умовами якого товариство зобов`язалось надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 5900,00 грн., строком на один рік, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 2,00 % за кожен день користування кредитом; - №2108882266457, за умовами якого товариство зобов`язалось надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 2300,00 грн., строком на один рік, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 2,00 % за кожен день користування кредитом; - №2108883831092, за умовами якого товариство зобов`язалось надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 1200,00 грн., строком на один рік, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 2,00 % за кожен день користування кредитом; - №2108900363593, за умовами якого товариство зобов`язалось надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 1200,00 грн., строком на один рік, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 2,00 % за кожен день користування кредитом; - №2108884894085, за умовами якого товариство зобов`язалось надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 1000,00 грн., строком на один рік, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 2,00 % за кожен день користування кредитом; - №2108901857891, за умовами якого товариство зобов`язалось надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 1200,00 грн., строком на один рік, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 2,00 % за кожен день користування кредитом. Товариство вконало свої зобов`язання за договором шляхом переказу грошових коштів відповідачу. 01.12.2021 року між первісним кредитором та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №1-12, відповідно до умов якого до останнього перейшло права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за вказаними вище сімома договорами. 10.01.2023 року було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за вказаними вище сімома договорами. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договорами відповідачем не погашається, у звязку з чим у нього обліковується прострочена заборгованість. Так, станом на день формування позовної заяви заборгованість становить: -за договором №2108907274474 31207,14 грн., з якої заборгованість за основним зобов`язанням 1800,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 29407,14 грн.; -за договором №2108882260425 29193,25 грн., з якої заборгованість за основним зобов`язанням 1632,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 27561,25 грн.; -за договором №2108882266457 39363,93 грн., з якої заборгованість за основним зобов`язанням 2254,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 37109,93 грн.; -за договором №2108883831092 20804,76 грн., з якої заборгованість за основним зобов`язанням 1200,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 19604,76 грн.; -за договором №2108900363593 20804,76 грн., з якої заборгованість за основним зобов`язанням 1200,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 19604,76 грн.; -за договором №2108884894085 17337,30 грн., з якої заборгованість за основним зобов`язанням 1000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 16337,30 грн.; -за договором №2108901857891 20804,76 грн., з якої заборгованість за основним зобов`язанням 1200,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 19604,76 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вказаними вище договорами становить 179515,90 грн. Оскільки заборгованість досі не погашена, то ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаними вище договорами у розмірі 179515,90 грн. та судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін у змішаній формі з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. У визначені судом строки, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було, судову кореспонденцію надіслано судом на зареєстроване місце проживання відповідача: [ADDRESS] . Конверт із судовою кореспонденцією повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченнямм встановленого строку зберігання». Враховуючи викладене вище та положення ст.ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 року № 63566/00 «Проніна протии України» § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп\\2003). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмові формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторонни домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сферіелектронної комерції. Так, ст. 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК Україниза користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом встановлено, що 30.03.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем в електронній формі було укладено договора про надання фінансових послуг «Стандартний»: - №2108907274474, за умовами якого товариство зобов`язалось надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 1800,00 грн., строком на один рік, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 2,00 % за кожен день користування кредитом; - №2108882260425, за умовами якого товариство зобов`язалось надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 5900,00 грн., строком на один рік, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 2,00 % за кожен день користування кредитом; - №2108882266457, за умовами якого товариство зобов`язалось надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 2300,00 грн., строком на один рік, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 2,00 % за кожен день користування кредитом; - №2108883831092, за умовами якого товариство зобов`язалось надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 1200,00 грн., строком на один рік, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 2,00 % за кожен день користування кредитом; - №2108900363593, за умовами якого товариство зобов`язалось надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 1200,00 грн., строком на один рік, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 2,00 % за кожен день користування кредитом; - №2108884894085, за умовами якого товариство зобов`язалось надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 1000,00 грн., строком на один рік, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 2,00 % за кожен день користування кредитом; - №2108901857891, за умовами якого товариство зобов`язалось надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 1200,00 грн., строком на один рік, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 2,00 % за кожен день користування кредитом. Вказані кредитні договора є аналогічними за змістом. Згідно з п. 1.2. кредитного договору, кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. Позичальник зобов`язаний вчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором та комісію, пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі за його юридичне оформлення (п. 2.2.2.1. кредитного договору). Так, п. 4.1. кредитного договору визначено, що невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текс яких розміщений на сайті. Сторони дійшли згоди, що цей договір укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг». Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (п. 4.15 кредитного договору). Інші розміри нарахування процентих ставок визначений п. 1.4. кредитного договору. Як вбачається з умов цих договорів, вони підписані електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора (W8, V3, Q6, W1, Н2, L7, Н6), які були надіслані на номер мобільного телефону відповідача [NUMBER] . Додаток №2 до кредитних договорів містять Графік платежів, який передбачає дати платежів, чисту суму кредиту, проценти за користування кредитом. Матеріали справи містять Паспорт споживчого кредиту, який містить відомості про кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інше. ТОВ «Служба миттєвого кредитування» свої зобов`язання за вказаними кредитними договорами виконало належним чином про, що свідчать листи ТОВ «ФК «Вей Фор Пей». Також факт отримання кредитів підтверджується наданими суду документами з АТ «Універсал Банк» (а.с. 43-47). Також з матеріалів справи вбачається, що 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №1-12, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив на користь останнього права вимоги за всіма кредитними договорами до відповідача [PERSON] з правом здійснювати нарахування та стягнення процентів процентів. Згідно з п. 6.1.4. договору факторингу, право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання реєстру боржників, який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношеню до боржників стосовно переданого права вимоги. ТОВ «Вердикт Капітал» виконало уову договору щодо оплати в повному обсязі фінансування за цим договором, що підтверджується платіжним дорученням від 03.12.2021 року та в цей же день між ними було підписано акт приймання-передавання реєстру боржників. Відповідно до витягів з реєстру боржників до договору факторингу №1-12 від 03.12.2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до відповідача за вказаними вище кредитними договорами, а саме, -за договором №2108907274474 на суму 14778,00 грн., з якої: 1800,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 12978,00 грн. - заборгованості по процентам; -за договором №2108882260425 на суму 14297,50 грн., з якої: 1632,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 12665,50 грн. - заборгованості по процентам; -за договором №2108882266457 на суму 18791,00 грн., з якої: 2254,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 16537,00 грн. - заборгованості по процентам; -за договором №2108883831092 на суму 9852,00 грн., з якої: 1200,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8652,00 грн. - заборгованості по процентам; -за договором №2108900363593 на суму 9852,00 грн., з якої: 1200,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8652,00 грн.- заборгованості по процентам; - за договором №2108884894085, на суму 8210,00 грн., з якої: 1000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7210,00 грн. - заборгованості по процентам; - за договором №2108901857891 на суму 9852,00 грн., з якої: 1200,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8652,00 грн. - заборгованості по процентам. Аналогічні суми заборгованості були визначена первісним кредитором у своїх розрахунках заборгованості. Договір факторингу є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність цього договору матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 06.02.2019 року у справі №361/2105/16-ц. Також, 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01-2023, за умовами якого на користь позивача відсутлено права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за спірними всіма договорами, боржником яких є [PERSON] . Відповідно до витягів з реєстру боржників до договору факторингу №10-01-2023 від 03.12.2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до відповідача за вказаними вище кредитними договорами, а саме, -за договором №2108907274474 на суму 31207,14 грн., з якої: 1800,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням, 29407,14 грн. - заборгованості по процентам; -за договором №2108882260425 на суму 29193,25 грн., з якої: 1632,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням, 27561,25 грн. - заборгованості по процентам; -за договором №2108882266457 на суму 39363,93 грн., з якої: 2254,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням, 37109,93 грн. - заборгованості по процентам; -за договором №2108883831092 на суму 20804,76 грн., з якої: 1200,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням, 19604,76 грн. - заборгованості по процентам; -за договором №2108900363593 на суму 20804,76 грн., з якої: 1200,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням, 19604,76 грн.- заборгованості по процентам; - за договором №2108884894085, на суму 17337,30 грн., з якої: 1000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням, 16337,30 грн. - заборгованості по процентам; - за договором №2108901857891 на суму 20804,76 грн., з якої: 1200,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням, 19604,76 грн. - заборгованості по процентам. Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема. передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, свої зобов`язання за кредитними договорами від 30.03.2021 року відповідач виконував не належним чином, внаслідок цього має непогашену заборгованість. Таким чином, до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право кредитора за вказаним вище кредитними договорами, що підтверджується дослідженими доказами. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Даючи юридичну оцінку доказам, суд вважає, що знайшов підтвердження той факт, що відповідач отримав кредитні кошти, але свої зобов`язання за кредитними договорами щодо їх повернення та сплати відсотків належним чином не виконував, а отже зобов`язаний повернути кредитні кошти в загальному розмірі 179515,90 грн., у зв`язку з чим позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 25000,00 грн., слід приймати до уваги викладене нижче. За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 року; заявку на надання юридичної допомоги №184; витяг з акту про надання юридичної допомоги. Згідно з п. 4.1. договору про надання правової допомоги, вартість послуг узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги, які є невідємними додатками до цього договору. Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги вартість послуг складає 25000,00 грн. Згідно з актом про надання юридичної допомоги, адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» надано наступні правові послуги позивачу: надання усної консультації з вивченням документів (витрачено 2 год. = 4000,00 грн.), підготовка пропозиції (витрачено 3 год. - 6000,00 грн.), складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (витрачено 5 год.- 15000,00 грн.). Як зазначено ВС в постанові від 17.01.2022 року № 756/8241/20, зустріч із клієнтом та погодження заперечень на касаційну скаргу мають організаційний характер, є складовими підготовки відзиву на касаційну скаргу та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окрема послуга, немає підтвердження, що клієнту разом із тим здійснювалося надання консультацій правового характеру, а тому такі витрати не підлягають компенсації. Суд зазначає, що надання представником позивача такої правничої послуги як надання усної консультації та підготовка пропозиції, не можуть включатися до витрат на правову допомогу, оскільки вони не підтвердженні належними доказами. Отже сума в загальному розмірі 10000,00 грн. не підлягає врахуванні судом. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 року у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 року № 640/8316/20, від 21.10.2021 року у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. При визначенні судом розміру витрат на професійну правничу допомогу судом враховується, що спори вказаної категорії є поширеними та не мають особливої складності, а обсяг наданих адвокатом послуг фактично складається лише зі складення позовної заяви, підготовки та друку необхідних документів. Отже, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуги двоката є неспівмірним зі складністю справи.

Outcome: approved