Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

12.12.2025 позивач ТОВ «Ел. Ен. Груп» звернулось суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 11.05.2024 між ТОВ «Незалежні фінанси», правонаступником якого є ТОВ «Ел. Ен. Груп», та [PERSON] укладено договір про споживчий кредиту №1923362, за умовами якого [PERSON] надано кредит у сумі 3000 грн. ТОВ «Незалежнв фінанси» взяті на себе зобов`язання виконало, надало [PERSON] кредит, в свою чергу останній взятих на себе зобов`язань не виконав, не повернув грошові кошти, відсотки. У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 10872,12 грн, з яких 3000 грн сума заборгованості за тіло кредитом, 3672,12 грн заборгованість за відсотками, 4200 грн пеня. Окрім того, позивач просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн та судовий збір 2422,40 грн. 12.12.2025 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями позовну заяву передано в провадження судді Семіряд І.В. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом направлено запит. 17.12.2025 ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання. Представник позивача Колеснікова І.О.у позові зазначила про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 11.05.2024 між ТОВ «Незалежні фінанси» та [PERSON] укладено договір надання споживчого кредиту №1923362. Відповідно до п. 1.1 договору Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) відповідно до Графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Згідно з п. 1.2, 1.3 сума кредиту 3000 грн. Строк кредиту 354 днів. П. 1.5 договору передбачено, що загальні витрати Позичальника за кредитом складають 10956.60 грн. Денна процентна ставка складає: (10956.60 грн. / 3000.00 грн.) / 354 днів * 100% = 1.03%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 3626.39 відсотків річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника складає 13956.60 грн. Загальні витрати Позичальника за кредитом, денна процентна ставка та орієнтована реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущення, що Кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та Позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема здійснить періодичніплатежі в останній день кожного розрахункового періоду (дату платежу) відповідно до Графіку платежів. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню, зокрема у випадку часткового дострокового погашення заборгованості, прострочення виконання або несвоєчасного виконання ним зобов`язань та в інших випадках, крім тих, коли законодавством прямо вимагається таке оновлення. Згідно з п. 1.5.2, 1.5.3, 1.6 договору - проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 3.65 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом. 1.5.3. Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 511.00 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів. Нараховані згідно п.1.5.2 та 1.5.3 Договору проценти за користування кредитом за весь строк кредитування, складатимуть: 10956.60 грн. 1.6. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування та сплати комісій та процентів, а також тіла кредиту встановлені п.п.2.2.2,2.2.3 цього Договору. Окрім того, умовами договору п. 2.1 визначено, що кредитні кошти позичальнику надаються безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Також, між сторонами погоджено графік платежів. Окрім того, [PERSON] заповнив та підписав заяву на отримання кредиту, у якій зазначив анкетні дані, майновий стан, вказав місце роботи, бажану суму кредиту. Договір сторонами підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до довідки від 18.03.2025 ТОВ «ФК «Контрактовий дім», згідно договору з ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» №120523/1, здійснило перерахування 3000 грн на рахунок [NUMBER] [PERSON] . Відповідно до платіжного доручення 36427310 від 11.05.2024 ТОВ «Контрактовий дім» здійснило виплату у сумі 3000 грн на рахунок [NUMBER] [PERSON] . За клопотанням позивача з АТ КБ «ПриватБанк» було витребувано інформацію щодо належності рахунку [NUMBER] [PERSON] та зарахування на вказаний рахунок коштів у сумі 3000 грн. З довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що [PERSON] у банку було емітовано картку [NUMBER] . Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за вказаної платіжної карткою 0507265322 був і є фінансовим. Відповідно до виписки, наданої АТ КБ «ПриватБанк» - 11.05.2024 на рахунок [PERSON] було здійснено зарахування 3000 грн. З довідки щодо нарахувань та погашень, наданої ТОВ «Незалежні фінанси» вбачається, що 11.05.2024 [PERSON] було надано кредит у сумі 3000 грн, жодної сплати за кредитом [PERSON] здійснено не було. 04.09.2024 між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» укладено договір факторингу № 04092024, у відповідності до умов якого клієнт відступає фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. У п. 2.1 договору факторингу між сторонами погоджено, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав вимоги відбувається в наступному порядку: 2.1.1. 2.1.2. Клієнт формує та надає Фактору інформацію згідно з Реєстром прав вимоги, необхідну для оцінки Заборгованостей Боржників, шляхом направлення такої інформації на електронну пошту Фактора за формою, погодженою Сторонами у відповідному додатку до цього Договору; У випадку погодження такої інформації, Фактор формує Реєстр права вимоги та надсилає Клієнту скан-копію підписаного Реєстру електронною поштою, а протягом наступного робочого дня надсилає два (2) примірники підписаного Реєстру в паперовому вигляді. 2.1.3. Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги відбувається в день підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо Боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Реєстр прав вимог в паперовому вигляді є невід`ємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав вимоги. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 04.09.2024 ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] у сумі 10956,60 грн. Отже, за договором факторингу право вимоги за кредитним договором, укладеним між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп». При цьому матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] був повідомлений про зміну кредитора за кредитним договором, проте неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Ел. Ен. Груп» за договором про надання фінансового кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому, матеріалами справи підтверджується, що відповідач [PERSON] порушив графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилами ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 12статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Отже, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» за договором № 1923362. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] має заборгованість 3000 грн тіло кредиту, 3672,12 грн відсотки та 4200 грн пеня (штрафи). При цьому суд погоджується з наданих розрахунком заборгованості та нарахованими відсотками, оскільки вони нараховані в межах строку кредитного договору та за ставкою, яка погоджена сторонами при укладені договору та яка не суперечить ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування». Що стосується вимоги про стягнення пені у розмірі 4200 грн. Відповідно до п.18 Перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до наданого розрахунку заборгованість позивачем здійснено нарахування пені під час діє воєнного стану, отже в цій частині позов задоволенню не підлягає. Позов ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, а саме 3000 грн тіло кредиту, 3672,12 грн відсотки. У позовній заяві ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» просив стягнути з [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. На підставі п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137ЦПК України). Нормою ч. 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Як вбачається з матеріалів справи інтереси ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» в суді предствляла адвокат Колеснікова І.О. на підставі ордеру, який долучено до матеріалів справи. Разом з тим, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем не надано договір про надання правової допомоги, доказів фактично понесених стороною витрат, пов`язаних з наданням цій стороні правової допомоги з урахуванням витраченого адвокатом часу, а також не подано детального опису робіт. Оскільки розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), а стороною позивача таких доказів не подано, суд дійшов висновку про відмову у стягненні з відповідача 7000 грн у якості витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог. При звернені до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Позов задоволено частково, а саме на 61,4%, судовий збір підлягає стягненню у розмірі 1487,40 грн (2422,40 грн*61,4%). На підставі викладеного,

Outcome: partial