Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

23.05.2025 року представник позивача [PERSON] - адвокат Железняк Л.В., використовуючи систему «Електронний суд» звернулась до Хортицького районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] , треті особи Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району як орган опіки та піклування, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав. Ухвалою судді Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 29.05.2025 року, справу за вищевказаним позовом було направлено за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя, оскільки згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг від 26.05.2025 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 20.06.2025 року справа надійшла до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя, протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено головуючого суддю Баруліну Т.Є. Позов обґрунтований тим, що позивач [PERSON] , перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу з [PERSON] ( [PERSON] ) вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Крім того у [PERSON] від першого шлюбу є донька [PERSON] , [INFO] . У свідоцтві про народження Софії батьком зазначений [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] діти знаходяться на його одноосібному утриманні та вихованні. За Наказом Служби (Управління) у справах дітей № 743 від 17.02.2025 року малолітня [PERSON] тимчасово влаштована в сім`ю позивача та проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Наказом № 1742 від 18.04.2025 року строк влаштування дитини в сім`ю продовжено. Відповідно до наданої характеристики зі школи, [PERSON] навчанням дочки не цікавиться, в школі жодного разу не був. Софія займається в школі карате. Відповідно до наданої довідки, [PERSON] в школі жодного разу не був, успіхами дочки не цікавився, на контакт з тренером не виходив, оплату не здійснював. Батько [PERSON] з 4х-місячного віку [PERSON] проживав з дочкою окремо, ніколи не висловлював бажання з нею зустрітись, не вчиняв для цього жодних дій. З 2014 року відповідач повністю усунувся від виконання батьківських обов`язків стосовно дочки, не підтримував з нею родинних стосунків. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2015 року у справі № 336/1580/15-ц з [PERSON] на утримання дочки [PERSON] стягнуті аліменти. До Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) був поданий виконавчий лист, однак [PERSON] аліменти не сплачував. Позивач не в змозі отримати довідку про заборгованість [PERSON] по аліментам, оскільки не є стороною у виконавчому провадженні. [PERSON] з 2018 року проживала у сім`ї позивача з [PERSON] , вони виховували та утримували дитину разом. [PERSON] називає та вважає позивача батьком. На даний час [PERSON] продовжує проживати в його родині разом зі своїм братом та бабусею. Так як [PERSON] умисно та безпідставно, з 2014 року, ухиляється від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 141, 150 СК України, щодо своєї дочки, фактично відмовився від неї, його належить притягти до передбаченої законом відповідальності - позбавити батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 23.06.2025 року було відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району як орган опіки та піклування, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09.09.2025 року, за клопотанням представника позивача [PERSON] , адвоката Железняк Лариси Володимирівни було виключено з числа третіх осіб районну адміністрацію Запорізької міської ради по Хортицькому району як орган опіки та піклування. Залучено до участі у справі в якості третьої особи районну адміністрацію Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування. 07.01.2026 року, від Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району надійшов Висновок про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] . Ухвалою суду від 12.01.2026 року, було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні 30.01.2026 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] просили задовольнити позовну заяву та позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] у жодне з призначених судових засідань не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. 05.11.2025 року від [PERSON] , засобами поштового зв`язку, надійшла заява, в якій він вказав, що з позовом згоден, з малолітньою донькою [PERSON] він не бачився майже з її народження, вона його не знає, він її не виховував. Дружина [PERSON] одружилась з чоловіком [PERSON] , який виховував [PERSON] , бажає щоб так було і далі. Представник третьої особи Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району Шустер О.В. в судове засідання не з`явилась, 29.01.2026 року, через систему «Електронний суд», надала заяву в якій просила розглянути справу без участі представника органу опіки та піклування, рішення просить прийняти з урахуванням інтересів дитини. Представник третьої особи Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району Парфенюк Л.П. в судовому засіданні вважала за доцільне задовольнити позовну заяву з урахування висновку органу опіки та піклування. Також у судовому засіданні, в присутності представника органу опіки та піклування [PERSON] було заслухано пояснення малолітньої [PERSON] , яка пояснила, що вона проживає наразі з [PERSON] , братиком та бабусею. [PERSON] називає татком, живе з ним з дитинства. Вказала, що хоче проживати і далі разом з [PERSON] , не заперечує, щоб її біологічного батька позбавили батьківських прав відносно неї. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що [PERSON] , перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] з 02 серпня 2013 року. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке видане 14.01.2014 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №50. (а.с.16) Рішенням Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 12 травня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 12.05.2015 року по справі №336/2132/15-ц. (а.с.22) Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 12.05.2015 року у справі № 336/1580/15-ц з [PERSON] на утримання дочки [PERSON] стягнуті аліменти. Встановлено, що дитина проживає з матір`ю. (а.с. 23). 19.07.2019 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом РАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 215, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.07.2019 року. (а.с. 13) У вказаному шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.12.2019 року. (а.с. 15) [INFO] [PERSON] у віці 40 років померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31.01.2025 року. (а.с. 14) Згідно Наказу Служби (Управління) у справах дітей № 743 від 17.02.2025 року, оскільки мати дитини [PERSON] померла, малолітня [PERSON] тимчасово влаштована в сім`ю [PERSON] , та проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 18) Наказом № 1742 від 18.04.2025 року строк влаштування дитини в сім`ю [PERSON] , [INFO] продовжено. (а.с.19). Зі слів позивача [PERSON] , відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини майже з її народження, не піклується про фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, ніколи не висловлював бажання з нею зустрітись, не вчиняв для цього жодних дій, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Згідно копії характеристики [PERSON] , 2014 року народження, яка видана директором Запорізької спеціалізованої школи фізичної культури № 18 Запорізької міської ради Запорізької області, [PERSON] характеризується як активна та старанна учениця. [PERSON] школу відвідує регулярно. Батько дитини [PERSON] не цікавиться успіхами дитини, в школі жодного разу не був, дитиною не займається. (а.с.20) Згідно довідки ГО «ЗС « Кіокушин Будо карате» №04/05 від 20.05.2025 року, [PERSON] займається тренуваннями з карате. На тренування її приводить [PERSON] , який приймає активну участь у житті дитини та школи. Батько [PERSON] в школі карате не з`являвся жодного разу, з тренером на зв`язок не виходив, успіхами дитини не цікавився, оплату не здійснював. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із ч.4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч.5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Згідно Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , який складено 26.12.2025 року, за вихідним номером №22.01/01-34/1347, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації ЗМР по Шевченківському району, районна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з висновку, відповідно до інформації районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 13.11.2025 №17.01./01-27/857, що [PERSON] 01.11..2025 року подав заяву до органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Батько не намагався боротись за своє право бути батьком, брати участь у спілкуванні з донькою, ігнорує можливість змінити своє ставлення до виховання дитини. Фактично батько самоусунувся від виконання своїх обов`язків, а саме: не відвідує доньку, не цікавиться її життям та розвитком, не забезпечує необхідне харчування, медичним доглядом, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення в дуже важливий для формування її особистості вік; не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі і не може бути для дитини прикладом та авторитетом; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умови для отримання освіти. Відповідач не розуміє батьківського обов`язку, не виявляє ніяких батьківських почуттів, не займається вихованням та утриманням доньки, не замислюється про долю та її майбутнє. Відповідно до частин першої та четвертої статті 15 СК України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим кодексом або домовленістю (договором сторін). Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Стаття 27 Конвекції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року передбачає, що батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 3 , п. 2 ст.6 Конвенції про права дитини про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою покладення на них відповідальності, передбаченої законом. Статтею 157 СК України передбачено обов`язок того із батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні і право на особисте спілкування з нею. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно з ч.1 ст.164 СК Українимати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У ст. 166 СК України визначено правові наслідки позбавлення батьківських прав. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , дитиною не цікавиться, не надає матеріального утримання, участь у вихованні дитини не приймає, хоча таких перешкод йому ніхто не чинив. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, дають суду підстави вважати, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, своєю винною поведінкою ухиляється від встановленого ст. 150 Сімейного Кодексу України обов`язку щодо виховання дитини, піклування про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а тому відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України суд приходить до висновку, що відповідача [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Таким чином, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, судовий збір сплачений за подачу позовної заяви у розмірі 986,96 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.ст. 15, 18, 141, 150, 155, 157, 164, 165, 166 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 1, 10,223, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved