Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

І. Суть справи. ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-8230293 від 02.06.2023 р. в розмірі 32400 грн, судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «ЕЙС» посилалось на те, що 02.06.2023 р. між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір №00-8230293. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Качай Гроші» надало відповідачу грошові кошти, а остання зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом у встановлений термін. Товариство свої зобов`язання виконало та надало грошові кошти, тоді як відповідач не виконала умови кредитного договору. У подальшому, за договором відступлення прав вимоги №1-18122023, укладеним 18.12.2023 р. між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «ФК «ЕЙС», до останніх перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №00-8230293. За вищенаведених обставин, позивач просив стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №00-8230293 в сумі 32 400 грн, а також 2662,4 судового збору та 7000,00 грн витрат на правничу допомогу. Відповідач відзиву на позов не подала. ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження у справі та матеріалів позовної заяви з додатками рекомендованим листом на адресу зареєстрованого місця його проживання, який повернувся з причин невручення "адресат відсутній за вказаною адресою". Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15.01.2026 р. відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, який належним чином був повідомленим про дату, час та місце судового засідання, ненадходження від нього відзиву на позовну заяву, суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом установлено, що на підставі Договору кредитної лінії № 00-8230293 від 02.06.2023 р., укладеного між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] , останній було надано кредит на суму 9000 грн строком на 120 днів з кінцевим терміном повернення 30.09.2023 р. або достроково /а.с.26-зворот 28/. Відповідно до п.п.1.1,1.2 Договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Виходячи з умов вказаного договору було визначено фіксовану процентну ставку за кредитом, зокрема, знижена процентна ставка 2.50 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом за умови сплати процентів не пізніше рекомендованої дати оплати, яка застосовується виключно в межах строку надання кредиту, але не більше 20 днів користування ним, тобто з 1 по 20 день включно. Стандартна процентна ставка 2.50% від суми кредиту за кожен день користування кредитом після 20 дня користування ним, починаючи з 21 дня користування ним по день повернення кредиту. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору становить 6941.67%. (п.1.7 договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту 36450 грн (п.1.8 договору). Відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладання договору кредитної лінії, ознайомилася з актуальною редакцією Правил надання грошових коштів у позику на офіційному сайті ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ», пройшла процедуру верифікації та підписала договір з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором /3408F, а.с.16/, зазначивши інформацію щодо себе та зобов`язавшись повернути суму позики та сплатити проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Окремо відповідачкою із використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора був підписаний паспорт споживчого кредиту та графік платежів /а.с.17-18, 28/. З інформаційної довідки ТОВ «Качай гроші» від 19.01.2024 №4043 з додатком, вбачається, що 02.06.2023 ТОВ «Качай Гроші» ініціювало переказ коштів у сумі 9000,00 грн. безготівковим зарахуванням на платіжну картку № [NUMBER] [PERSON] /а.с.12-15/. 18.12.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та Позивачем був укладений Договір факторингу №1-18122023, згідно з яким право вимоги щодо стягнення заборгованості з боржників, указаних у Реєстрі боржників було відступлено позивачеві /а.с.46-48/. Зокрема, відповідно до Реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» до договору факторингу №1-18122023 від 18.12.2023 р. та розрахунку заборгованості, позивач набув права грошової вимоги до відповідачки на суму 32400 грн., яка включає 9450 грн заборгованість за кредитом та 22 950 грн заборгованість за відсотками. ІV. Оцінка Суду. Згідно із Законом України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. В силу ст.18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. У Розділі 6 укладеного між сторонами договору №00-8230293 вказано, що цей Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника та підписаний ним електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Згідно ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст.1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Вирішуючи питання про стягнення основного боргу, суд зазначає, що хоча за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути суму отриманого кредиту, до стягнення підлягає лише фактично отримане відповідачем тіло кредиту (сума позики), без урахування прихованої комісії, яку було автоматично включено до суми боргу при його оформленні. Оскільки сума в розмірі 450 грн за своєю природою не є коштами, наданими у власність позичальнику, а є платою за послуги кредитора, її включення до основної суми кредиту суперечить суті договору позики. Відтак, стягненню підлягає реально надана сума кредиту в розмірі 9 000 грн та нараховані на неї відсотки. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Доказів погашення заборгованості або заперечень щодо її розміру суду не подано. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позичальник [PERSON] належним чином виконувала кредитні зобов`язання як щодо первісного кредитора, так і стосовно нового кредитора. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №00-8230293 на загальну суму 31 950 грн, яка складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту 9000 грн, простроченої заборгованості за сумою відсотків 22950 грн. V. Розподіл судових витрат. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку частковим задоволенням позовних вимог (98.6%) з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 2 625,12 грн. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У позовній заяві зазначено про понесення позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн, які представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача, на підтвердження чого надав копію договору про надання правової допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 р./а.с.39-40/, додаткова угода №25770675598 до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 /а.с.38/, акт прийому передачі наданих послуг №20/08/25-01 від 20.08.2025 /а.с.37/. Аналіз норм статей 137,141 ЦПК України дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи. Ураховуючи предмет і підстави заявленого позову, який розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження, незначну складність справи, усталену судову практику з розгляду даної категорії справи, відсутність необхідності в витребуванні доказів, обсяг виконаних адвокатом робіт, яка полягала у складенні позовної заяви, на підставі поданих позивачем документів, співмірність наданих послуг із складністю справи, суд вважає, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу є завищеним. Враховуючи принципи розумності і співмірності, складність справи, обсяг фактично наданих адвокатом послуг, обґрунтованість та пропорційність розміру заявлених витрат на правничу допомогу, які позивач поніс до предмета спору, суд дійшов висновку наявність підстав для часткового відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 гривень.

Outcome: partial