Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: 26.12.2024 року в Сколівський районний суд Львівської області засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» через представника позивача згідно довіреності Гусєва П.В. надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія „Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія „Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 313 684,63 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судові витрати. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2024 року у провадження судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. передана дана справа. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2025 року у провадження судді Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І. передана дана справа. Зазначений спір відповідно до вимог ст..19 ЦПК України належить до компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, оскільки ч.1 ст.19 ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції. Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності. Підсудність є розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду. Територіальна підсудність є підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа. Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо. Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 року №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», яка набрала чинності 19.07.2020 року, в Україні утворено 136 нових та ліквідовано 490 районів, в тому числі, ліквідовано Турківський район Львівської області та утворено Самбірський район (з адміністративним центром у місті Самбір) у складі територій Бісковицької сільської, Боринської селищної, Добромильської міської, Новокалинівської міської, Ралівської сільської, Рудківської міської, Самбірської міської, Старосамбірської міської, Стрілківської сільської, Турківської міської, Хирівської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3.1 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів встановлено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року №807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, який неодноразово продовжувався і діє на цей час. Позовна заява подана особою, яка згідно вимог ст.47 ЦПК України наділена цивільною процесуальною дієздатністю. Відповідно до статті 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. Справа підсудна Турківському районному суду Львівської області, оскільки ст.ст.23,27 ЦПК України передбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування такої особи. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ СТОРІН ПО СПРАВІ. Позиція особи, яка подала позов. Позивач свої вимоги мотивує тим, що 22.02.2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Сканія Кредіт Україна" та приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було укладено Генеральний договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) №06/02-069407, яким забезпечено транспортний засіб «SCANIA R410» держаний реєстраційний номер [NUMBER] . 20.12.2021 року о 15.00 год на автодорозі М06 Київ-Чоп 622 км+100 [PERSON] , керуючи транспортним засобом «FIAT DUCATO» держаний реєстраційний номер [NUMBER] скоїв зіткнення з транспортним засобом «SCANIA R410» держаний реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом «KRONE SAR 27» держаний реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «SCANIA R410». Зіткнення відбулося в результаті порушення відповідачем [PERSON] Правил дорожнього руху, що підтверджено рішенням суду про визнання відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 04.01.2022 року позивач розрахував суму страхового відшкодування яка склала 313684,63 гри і яка була виплачена потерпілій стороні. Водночас водій [PERSON] , який керував автомобілем «FIAT DUCATO» держаний реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП не застраховав відповідальність, то відповідно винуватець ДТП несе відповідальність за заподіяну шкоду. Просить стягнути шкоду та судові витрати. Позиція відповідача. Відповідач не забезпечив самопредставництво, водночасч забезпечив представництво своїх інтересів повноважним представником адвокатом Лемеха Р.І. Представник відповідача заперечив проти висунутого позову, просив призначити по справі комісійну судову транспортно-товарознавчу експертизу. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивачем 26.12.2024 року подано позовну заяву. 23.04.2025 року сторона відповідача заявила клопотання про призначення експертизи експертам Івано-Франківського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. 15.05.2025 року на адресу Турківського районного суду Львівської області надійшов лист Івано-Франківського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 934/991-4-5-25/28 від 09.05.2025 та матеріали цивільної справи у зв`язку з неможливістю виконання експертизи. 17.06.2025 року сторона відповідача заявила клопотання про призначення експертизи експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. 16.07.2025 року на адресу Турківського районного суду Львівської області надійшов лист Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 253/19/вих.-25/леп від 14.07.2025 року та матеріали цивільної справи для вирішення питань проведення оплати згідно рахунку №25-3087-Е від 14.07.2025 року на загальну суму 40287,60 грн, а також надання в розпорядження експертної установи додаткових матеріалів і доказів, які відображені в клопотанні 13.08.2025 року на адресу Турківського районного суду Львівської області надійшли матеріали сторони позивача на виконня вимог клопотання експерта. 19.08.2025 року на адресу Турківського районного суду Львівської області надійшли матеріали сторони відповідача в частині оплати вартості експертизи. 03.10.2025 року на адресу Турківського районного суду Львівської області надійшли матеріали цивільної справи та висновок комісійної судової транспортно-товарознавчої експертизи №3087-Е від 29.09.2025 року. Від представника позивача інших клопотань і заяв на адресу суду не надходило. Відповідач відзиву та документів до суду не надсилав, письмових пояснень з приводу позовних вимог не надав, заяви із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надсилав. Процесуальні дії у справі. Судом вживалися заходи до отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача, з приводу чого постановляється ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. Згідно вимог ст.187 ЦПК України скеровано запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Відповідно до ч.8 ст.187 ЦПК України судом 03.04.2024 року засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» отримано відповідь №1079692 з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до якої відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 09.01.2025 року матеріали справи передано за територіальною юрисдикцією на розгляд до Турківського районного суду Львівської області з підстав, які вказані в ухвалі суду. Ухвалою суду від 31.01.2025 року прийнято до розгляду заяву, відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 23.04.2025 року провадження у справі зупинено, призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження у справі зупинено. Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 23.05.2025 року поновлено провадження у цивільній справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 17.06.2025 року провадження у справі зупинено, призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 17.07.2025 року поновлено провадження у справі за позовом, призначено підготовче судове засідання . Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 19.08.2025 року клопотання №308-Е експертів Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи в цивільній справі від 14.07.2025 року яке надійшло 16.07.2025 року згідно листа № 253/19/вих.-25/леп від 14.07.2025 року задоволено, долучено до матеріалів справи додані матеріали сторони позивача та відповідача. Призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадженняму справі зупинено до часу проведення експертизи. Ухвалою суду 10.10.2025 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 26.11.2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено до судового розгляду по суті цивільну справу, визначено дати судових засідань. Судові засідання про справі призначалися 18.02.2025 року, 11.03.2025 року, 19.03.2025 року, 01.04.2025 року, 23.04.2025 року, 30.04.2025 року, 05.06.2025 року, 17.06.2025 року, 23.07.2025 року, 24.07.2025 року, 19.08.2025 року, 29.10.2025 року, 19.11.2025 року, 26.11.2025 року, 04.12.2025 року, 23.12.2025 року, 07.01.2026 року, 20.01.2026 року, 28.01.2026 року. Сторони по справі про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином і в передбачений законом порядок, що підтверджується судовою повісткою скерованою на їхнє ім`я. Враховуючи неявку учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд керується вимогами ч.1 ст.223 ЦПК України, якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно вимог ст..131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному ст.19 ЦПК України за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. Згідно з п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Вимогами ст.128 ЦПК України передбачено, що відповідач викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Суд враховує те, що рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" доставлятимуться відповідно до вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, а згідно п.82 згаданих Правил Рекомендовані листи з позначкою Судова повістка, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з адресатом (одержувачем). У разі відсутності адресата (одержувача), будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Судова повістка. Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого (реєстрованого) листа з позначкою Судова повістка, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до суду. Суд вважає, що немає порушення прав сторін, оскільки справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані щодо своєчасного повідомлення особи про місце і час розгляду справи та якщо не надійшло клопотання про відкладення цього розгляду. Враховуючи норми процесуального закону, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за того, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому ст.280 ЦПК України. 28.01.2026 року по справі постановлено вступну та резолютичну частину рішення суду. Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність сторін по справі, суд враховує практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків, поведінку заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у справі даних і доказів. Окрім цього, як зазначив ЄСПЛ у справі "Каракуця проти України" (заява №18986/06; п.57) суд зазначив, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, №47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, №69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, №326/03.). Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у п.35 рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Подібна позиція цього суду викладена, також у рішеннях у справах "Олександр Шевченко проти України" (заява N 8371/02, п.27, та "Трух проти України" заява N 50966/99), де суд наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Судом при розгляді даної справи враховано позицію Верховного Суду відображену в п.34 постанови від 12.03.2019 року по справі №910/9836/18 де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ "Богонос проти Росії" від 05.02.2004 року). Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Водночас, відповідно до вимог ч.2 ст247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи, відповідні до них правовідносини та зміст спірних правовідносин. Мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у встановленні прав і обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів. Вирішуючи питання щодо доказів, суд враховує інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що 22.02.2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Сканія Кредіт Україна" та приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було укладено Генеральний договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) №06/02-069407, яким забезпечено транспортний засіб «SCANIA R410» держаний реєстраційний номер [NUMBER] . 20.12.2021 року о 15.00 год на автодорозі М06 Київ-Чоп 622 км+100 [PERSON] , керуючи транспортним засобом «FIAT DUCATO» держаний реєстраційний номер [NUMBER] не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «SCANIA R410» держаний реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом «KRONE SAR 27» держаний реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «SCANIA R410» держаний реєстраційний номер [NUMBER] з вини [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого, як водія транспортного засобу «FIAT DUCATO» держаний реєстраційний номер [NUMBER] не була застрахована на дату ДТП. Зіткнення відбулося в результаті порушення відповідачем [PERSON] Правил дорожнього руху, що підтверджено відповідно до схеми місця ДТП, протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №259778 від 20.12.2021 року та постанови Турківського районного суду Львівської області від 01.03.2021 року по справі №456/20/22 про визнання відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. ДТП мала місце з вини водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 04.01.2022 року приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» розрахувало суму страхового відшкодування по даній страховій справі на підставі рахунку № SL- 2104368 від 21.12.2021 року. Згідно з умовами Договору на підставі страховою акту № 210000506744 від 03.01.2022 року, акту огляду транспортного засобу, рахунку № SL-2104368 від 21.12.2021 року та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «SCANIA R410» держаний реєстраційний номер [NUMBER] склала 313684,63 гри. Виконуючи свої зобов`язання за Договором страхування (КАСКО) №06/02-069407, яким забезпечено транспортний засіб «SCANIA R410» держаний реєстраційний номер [NUMBER] , приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 313684,63 грн, що підтверджується платіжним дорученням №ЗР000577 від 05.01.2022 року. Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» сплатило за ремонт автомобіля «SCANIA R410» держаний реєстраційний номер [NUMBER] страхове відшкодування в сумі 313684,63 грн, що підтверджується платіжним дорученням №ЗР000577 від 05.01.2022 року, а можливості регресу до Страховика винного немає, оскільки його цивільно-правова відповідальність була не застрахована, то ціна позову становить 313684,63 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , який керував автомобілем «FIAT DUCATO» держаний реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП не була застрахована, то відповідно винуватець ДТП несе відповідальність за заподіяну шкоду. Відповідачу було направлено претензію щодо добровільної сплати коштів в порядку регресу, станом на день подачі позову кошти на рахунок позивача не надходили. Згідно висновку комісійної судової транспортно-товарознавчої експертизи №3087-Е від 29.09.2025 року вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу «SKANIA R410» державний реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом «KRONE SAR 27», державний реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок дорожньою транспортної пригоди, що мала місце 20.12.2021 року о 15 год 00 хв на автодорозі М06 Київ Чоп 622 км + 100 на дату пошкодження становила 289134,54 грн. Окрім цього експерти вказали, що виходячи з даних, що містяться в представлених матерілах, немає підстав стверджувати заявлені страховою компанією «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» витрати на ремонт транспортного засобу «SKANIA R410» державний реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом «KRONE SAR 27», державний реєстраційний номер [NUMBER] відповідають витратам на усунення цого пошкоджень, отриманих при ДТП. Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази позивача на обгрунтування заявлених вимог, суд, вирішуючи спір між сторонами, виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 6 Конвенції, яка з огляду на приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Суд встановив, що між сторонами у справі виникли правовідносини, які у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які врегульовані Законом України №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон України «ОСЦПВВНТЗ»). Так, згідно із ст..1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. [PERSON] , як сторона відповідача не довів, що шкода завдана не з його вини. Також [PERSON] не надав доказів того, що шкода завдана правомірними діями. Окрім цього, наявними доказами, - рішенням суду, яке вступило в законну силу, яке згідно ч. 1 ст. 129-1, ст. 68 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, - постанови Турківського районного суду Львівської області від 01.03.2021 року по справі №456/20/22 про визнання відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП доведено провину [PERSON] . Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Як роз`яснено у п.п.26,27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01.03.2013 N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил ст..933 ЦК України. На підставі ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом,. механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом «FIAT DUCATO» держаний реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі ст..526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1.4. Закону України «ОСЦПВВНТЗ» особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які експлуатують забезпечений транспортний засіб на законних підставах. Відповідно до положень ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Суд встановив, що особою, відповідальною за завдані 20.12.2021 року [PERSON] , який керував транспортним засобом «SCANIA R410» держаний реєстраційний номер [NUMBER] матеріальні збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є відповідач [PERSON] , що підтверджено дослідженими доказами. Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було виплачено по терпілому власнику транспортного засобу «SCANIA R410» держаний реєстраційний номер [NUMBER] товариству з обмеженою відповідальністю «Сканія Кредіт Україна" (власник транспортного засобу «SCANIA R410»),відповідно до Страхового акту матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля виплату страхового відшкодування в розмірі 313684,63 грн, що підтверджується платіжним дорученням №ЗР000577 від 05.01.2022 року. Відповідач [PERSON] керував незастрахованим транспортним засобом, що підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення та постановою Турківського районного суду Львівської області. Водночас суд приймає до уваги висновок комісійної судової транспортно-товарознавчої експертизи №3087-Е від 29.09.2025 року, яким поставлено під сумнів заявлені страховою компанією «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» витрати на ремонт транспортного засобу «SKANIA R410» державний реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом «KRONE SAR 27», державний реєстраційний номер [NUMBER] в розмірі 313684,63 грн., оскільки експертами встановлено вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу «SKANIA R410» державний реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом «KRONE SAR 27», державний реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок дорожньою транспортної пригоди, що мала місце 20.12.2021 року о 15 год 00 хв на автодорозі М06 Київ Чоп 622 км + 100 на дату пошкодження 20.12.2021 року - 289134,54 грн. У зв`язку з чим підлягає до стягнення в користь приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з [PERSON] 289134,54 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Решта вимог приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в розмірі 24550,09 грн не підгягає до задоволення. З урахуванням норм чинного законодавства з відповідача на користь позивача підлягає стягненню шкода у розмірі 289134,54 грн, оскільки спростовується висновком комісійної судової транспортно-товарознавчої експертизи. Відповідно до положень ст..22 Закону України «ОСЦПВВНТЗ» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до Закону України «ОСЦПВВНТЗ» потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну. Відповідно до ч. 2 ст.38 Закон України «ОСЦПВВНТЗ» приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, а в даному випадку з [PERSON] . Розглядаючи спір по суті, суд враховує наведені положення законів та роз`яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та дійшов висновку про застосування до спірних правовідносин регресу як порядку відшкодування шкоди. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11,599,1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за ст..1191ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Отже, первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. Викладене узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05.04.2017 року в справі №6-2806цс16, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2018 року у справі N 199/1848/16 (провадження N 61-13031св18), у постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №200/13392/13-ц (провадження N 61-41615св18) та інших, які згідно зі ст. 263ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Загальна позовна давність згідно вимог ст..257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом, згідно вимог ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідач, [PERSON] не відшкодував заподіяну ним шкоду, яку в подальшому відшкодував потерпілому позивач, тому позивач отримав право вимоги до відповідача в межах фактичних затрат. Враховуючи те, що внаслідок компенсації приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» шкоди потерпілим стороні у ДТП товариству з обмеженою відповідальністю «Сканія Кредіт Україна" (власник транспортного засобу «SCANIA R410» державний реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом «KRONE SAR 27», державний реєстраційний номер [NUMBER] ), приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», позивач набув право вимоги саме у порядку регресу, а тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з [PERSON] в користь позивача суми компенсації встановленою експертною установою. Розподіл судових витрат між сторонами. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору. Згідно з ч. 1ст.141 ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В поданому позові позивач просить стягнути з відповідача судові витрати. Вимогами ч.2 п.1 ст.141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Окрім цього, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, зважаючи вимогу позивача про стягнення з відповідача оплачений ним судовий збір, суд задовольняє таку вимогу, і приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача оплачений ним судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Також відсутні підстави для скасування заходів забезпечення позову, оскільки такі не обиралися. На переконання суду, враховуючи подані докази і наведені аргументи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення. Водночас, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04), що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 58 рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994 року, серія A, №303-A, п. 29). Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Приймаючи до уваги вище вказане, на підставі викладеного,

Outcome: partial