Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області, на підставі ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 30.09..2025 року, надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компаія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 21.07.2020 року між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 200280868, відповідно до умов якого відповідачу відкрито рахунок та надано кредит у сумі 47 259, 83 грн. на строк 1461 день у період з 21.07.2020 року по 21.07.2024 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом, відповідно до умов цього договору. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме перерахував грошові кошти в обсязі та у строк, визначені умовами кредитного договору. 25.07.2024 року АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір № GLIN426202/1 про відступлення прав вимоги. Згідно вищевказаного договору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Банк Форвард» включно і до [PERSON] за кредитним договором № 200280868. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідачки [PERSON] перед позивачем за кредитним договором № 200280868 від 21.07.2020 року становить 53 599, 35 грн., а саме: 37 082, 26 грн. заборгованість за тілом кредиту; 16 517, 09 грн. заборгованість за відсотками. Відтак, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 200280868 від 21.07.2020 року в розмірі 53 599, 35 грн., судові витрати в сумі 2 422, 40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000, 00 грн. Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розгляд справи просить проводити без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з"явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за зареєстрованою адресою проживання. За таких обставин, суд прийняв рішення про заочний розгляд за наявними матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача проти такого порядку не заперечує, а належним чином повідомлена відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, не повідомила причини своєї неявки та не подала відзиву. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, надані на підтвердження вказаних обставин, встановив наступне. 21.07.2020 року між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 200280868, відповідно до умов якого відповідачу відкрито рахунок та надано кредит у сумі 47 259, 83 грн. на строк 1461 день у період з 21.07.2020 року по 21.07.2024 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом, відповідно до умов цього договору (а.с. 4-5 на звороті) До матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості відповідачки [PERSON] за договором № 200280868 від 21.07.2020 року, згідно з яким заборгованість відповідачки складає 53 599, 35 грн. (а.с. 8 на звороті). На підтвердження своїх вимог позивачем надано виписку з особового рахунку за кредитним договором № 200280868 від 21.07.2020 року відповідачки [PERSON] (а.с. 10-15). 25.07.2024 року АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір № GLIN426202/1 про відступлення прав вимоги. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 200280868 від 21.07.2020 року, що укладений між АТ «Банк Форвард» та відповідачкою [PERSON] (а.с. 20 на звороті а.с 23). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № GLIN426202/1 від 25.07.2024 року, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] в сумі 53 599, 35 грн. (а.с. 23 на звороті). Окрім того, позивачем було надіслано відповідачці [PERSON] досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості за вих. № 23736320 від 09.06.2025 року з вимогою виконати зобов`язання перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», однак заборгованість відповідачем погашена не була (а.с. 24 на звороті). Статтею 55 Конституції України гарантовано право особи на судовий захист. Так, згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожен має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова відповідача від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). При цьому, порушенням зобов`язання в розумінні статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Так, за змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитом є грошові кошти, надані банком або іншою фінансовою установою позичальнику у відповідному розмірі, зобов`язання з повернення яких на умовах та в строки, встановлені договором, покладається на позичальника. У випадку порушення позичальником строків виконання таких зобов`язань вони стають простроченими. Окрім того, як встановлено в пункті 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В частині 2 статті 1050 ЦК України зазначено, що у випадку, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Так, за правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України). Таким чином, за встановлених судом обставин, відповідачка скористалась наданим банком кредитом, проте ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, що призвело до виникнення заборгованості на загальну суму 53 599, 35 грн. Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Судом враховано, що частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства визнано справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 2 ст. 2 ЦПК України). Як визначено ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. З урахуванням вказаного, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] скористалась наданим банком кредитом проте ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань. Доказів зворотного суду надано не було та в судовому засіданні їх не встановлено. Відтак, позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: договір про надання правової (правничої) допомоги № 0206 від 02.06.2025 року (а.с. 27); акт № 701 від 09.06.2025 року про надання послуг (а.с. 27 на звороті); детальний опис наданих послуг до акту № 701 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0206 від 09.06.2025 року (а.с. 28). Враховуючи викладене,

Outcome: approved