Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно з тих підстав, що як стверджує, що він отримав постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та не може отримати свідоцтво про право на спадкове майно - земельну ділянку площею 1,7184 га з кадастровим номером 0520482800:01:992:0139 з цільовим призначенням землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] так як відсутній оригінал заповіту або його дублікат. Те, що він має право на спадщину свідчить наступним. За життя батька ним було складено заповіт, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Лісниченської сільської ради Колісниченко Г.І. 16.02.2018, згідно якого земельну частку (пай) розміром 1,7184 га батько заповів йому. За час існування Лісниченської сільської ради після посвідчення заповіту сільська рада вчасно його не внесла в спадковий реєстр заповітів. Відповідачам відомо про заповідальне розпорядження їх батька щодо нього. Так як вирішити в позасудовому порядку спір щодо спадкового майна неможливо, він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів щодо нерухомого майна, на яке він має право. Він являється спадкоємцем за заповітом на майно померлого батька, а також спадкоємцем за законом. Крім нього, спадкоємцями за законом є відповідачі, інших спадкоємців немає. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно померлого [INFO] [PERSON] на земельну ділянку площею 1,7184 га, кадастровий номер 0520482800:01:992:0139 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в с. Лісниче Гайсинського району Вінницької області та на 1/6 частки житлового будинку - А, загальною площею 82,3 кв.м, житловою площею 40 кв.м, з відповідною часткою господарських будівель та споруд: а - веранда, Б - будівля кухні, В - сарай, в - сарай, Г - гараж, Д - сарай, д - сарай, П - погріб, Ж - навіс, Т - вбиральня, 1-3 - огорожа, 4 - криниця, що розташовані по [ADDRESS] , що належить померлому [PERSON] та на 1/6 частки житлового будинку - А, загальною площею 82,3 кв.м, житловою площею 40 кв.м, з відповідною часткою господарських будівель та споруд: а - веранда, Б - будівля кухні, В - сарай, в - сарай, Г - гараж, Д - сарай, д - сарай, П - погріб, Ж - навіс, Т - вбиральня, 1-3 - огорожа, 4 - криниця, що розташовані по [ADDRESS] , що належить померлій [INFO] [PERSON] [PERSON] звернувся в суд з зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно тих підстав, що як стверджує, що він отримав у нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та не може отримати свідоцтво про право на спадкове майно, а саме земельної ділянки площею 1,8372 га, кадастровий номер 0520482800:01:002:0341 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , так як відсутній оригінал заповіту або його дублікат. Крім того, із-за помилки Державного земельного кадастру спадковому майну присвоєно не вірний кадастровий номер. Про вказане свідчить листом заступника начальника управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Усенко Я. № 1594/25-24 від 12.11.2024. Те, що він має право на спадщину свідчить наступним. Дійсно за життя батька ним був складений заповіт та посвідчений секретарем виконавчого комітету Лісниченської сільської ради Т.Г. Колісниченко 16.11.2011, згідно якого належну земельну частку (пай) розміром 1,872 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 181111, яка знаходиться на території Лісниченської сільської ради батько заповів йому. За час існування Лісниченської сільської ради після посвідчення заповіту сільська рада вчасно його не внесла в спадковий реєстр заповітів. Відповідачам відомо про заповідальне розпорядження їх батька щодо нього. Так як вирішити в позасудовому порядку спір щодо спадкового майна неможливо, він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів щодо нерухомого майна, на яке він має право. Він являється спадкоємцем за заповітом на майно померлого батька, а також спадкоємцем за законом. Крім нього, спадкоємцями за законом є відповідачі, інших спадкоємців немає. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно померлого [INFO] [PERSON] на земельну ділянку, площею 1,8372 га, кадастровий номер 0520482800:01:002:0341 з цільовим призначенням землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в с. Лісниче Гайсинського району Вінницької області. Представник позивача - зустрічного відповідача [PERSON] адвокат Янчук В.М. надав заяву, в якій первісний позов підтримав, зустрічний позов визнає, просить розглянути справу в його відсутність та у відсутність [PERSON] . Представник відповідача - зустрічного позивача [PERSON] адвокат Янчук О.В. надав заяву, в якій первісний позов визнає, зустрічний позов підтримує, просить розглянути справу без його участі та без участі [PERSON] . Відповідачі за первісним та зустрічним позовами [PERSON] та [PERSON] надали заяви, в яких первісний та зустрічний позови визнають, просять розглянути справу в їх відсутність. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд виходить з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] та частину спадкового майна оформив, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.11.2011. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно ч.ч. 1,5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Позивач - зустрічний відповідач [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , що підтверджується його заявою (про прийняття спадщини як за законом, так за заповітом), зареєстрованою в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 25, спадкова справа № 12/2024 20.02.2024. Відповідач - зустрічний позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , що підтверджується його заявою (про прийняття спадщини за заповітом), зареєстрованою в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 24, спадкова справа № 12/2024 20.02.2024. Відповідачка за первісним та зустрічним позовами [PERSON] відмовилась від спадщини її померлого чоловіка [PERSON] , що підтверджується її заявою про відмову від спадщини, зареєстрованою в книзі обліку та реєстрації спадкових справ № 26, спадкова справа № 12/2024 21.02.2024. Відповідач за первісним та зустрічним позовами [PERSON] відмовився від спадщини його померлого батька [PERSON] , що підтверджується його заявою про відмову від спадщини, зареєстрованою в книзі обліку та реєстрації спадкових справ № 27, спадкова справа № 12/2024 21.02.2024. Згідно ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Судом встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належну йому земельну ділянку (пай), кадастровий номер 0520482802010020139 розміром 1,7184 га - згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 181112, яка знаходиться на території Лісниченської сільської ради заповів своєму синові [PERSON] , що підтверджується копією архівного заповіту Лісниченської сільської ради, посвідченого 16.02.2018 секретарем виконкому Лісниченської сільської ради Бершадського району Вінницької області Колісниченко Г.І. [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: земельну ділянку (пай), розміром 1,8372 га згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку ВН № 181111 заповів [PERSON] , що підтверджується копією архівного заповіту Лісниченської сільської ради, посвідченого 16.11.2011 секретарем Лісниченської сільської ради Бершадського району Вінницької області Колісниченко Т.Г. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Приватний нотаріус Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Хмель Н.О., до якої звернулась представник довірителя (спадкоємця) [PERSON] - [PERSON] з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я її довірителя на земельну ділянку, що належала його батьку [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю оригіналу заповіту або його дублікату, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 217/02-31 від 16.08.2024. Приватний нотаріус Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Хмель Н.О., до якої звернулась представник довірителя (спадкоємця) [PERSON] - [PERSON] з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я її довірителя на земельну ділянку, що належала його батьку [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю оригіналу заповіту або його дублікату, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 218/02-31 від 16.08.2024. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача за первісним позовом [PERSON] та позивача за зустрічним позовом [PERSON] до суду з позовами про визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно, що відповідає положенню ст. 392 ЦК України. Статтею 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття права власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, власник не зобов`язаний у кожному випадку доводити іншим особам правомірність набуття права власності на належне йому майно. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Черкес Н.М., яка представляє інтереси [PERSON] та [PERSON] звернулась до Бершадської міської ради з заявою щодо внесення відомостей про заповіти до Єдиного реєстру заповітів та спадкових справ. У зв`язку з вищенаведеним, Бершадська міська рада звернулась до Вінницької регіональної філії державного підприємства "Національні інформаційні системи", як розпорядника Єдиного реєстру заповітів та спадкових справ з проханням підтвердити або спростувати наявність відомостей у Єдиному реєстрі заповітів та спадкових справ про заповіти [PERSON] , що підтверджується листом Бершадської міської ради № Ч-25-2 від 27.03.2024. Згідно повідомлення Вінницької регіональної філії державного підприємства "Національні інформаційні системи" (далі Філія), вона не є розпорядником Єдиного реєстру заповітів та спадкових справ. При цьому, зазначено, що реєстраторами є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які вносять відомості до Спадкового реєстру, перевіряють за даними Спадкового реєстру інформацію про наявність або відсутність посвідчених заповітів, спадкових договорів, заведених спадкових справ та виданих свідоцтв про право на спадщину і видають (виготовляють) відповідні витяги та інформаційні довідки. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Хмель Н.О. № 75897251 від 20.02.2024, відносно [PERSON] у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Так, підставою для відмови нотаріуса у видачі позивачеві за первісним позовом [PERSON] та позивачеві за зустрічним позовом [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за заповітами є відсутність оригіналів заповітів або їх дублікатів. Відсутність оригіналів заповітів є суттєвою перешкодою для оформлення спадщини за заповітом. Нотаріус діяв правомірно, відмовивши у видачі свідоцтв без оригіналу, оскільки саме оригінал є основним доказом волевиявлення спадкодавця. Копія заповіту, навіть нотаріально засвідчена, не має такої ж юридичної сили, як оригінал. Разом з тим, заповіти не визнавалися недійсними. Відсутні й підстави вважати, що архівні копії доданих до позовів заповітів не відповідають дійсному змісту оригіналів заповітів. Отже, позивач за первісним позовом [PERSON] та позивач за зустрічним позовом [PERSON] є спадкоємцями за заповітами після смерті [INFO] їх батька [PERSON] . Тому враховуючи, що померлий [PERSON] заповів [PERSON] та [PERSON] (кожному з них) по земельній ділянці, тому первісний позов в цій частині (визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом) та зустрічний позов у повному обсязі підлягають задоволенню. Крім того, згідно довідки відділу № 3 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, станом на 21.07.2016 в державному земельному кадастрі зареєстровано земельні ділянки з кадастровим номером 0520482800:01:002:0341 відповідно до технічної документації з землеустрою від 31.05.2016, розробленого Вінницькою регіональною філією ДП "Центр ДЗК"на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН 181111 від 04.03.2003 на території Лісниченської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого на ім`я [PERSON] . На час реєстрації в державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером 0520482802:01:002:0138, який зазначений у державному акті серії ВН 181111 від 04.03.2003 внесено до ДЗК іншу земельну ділянку, на яку видано та зареєстровано державний акт також із кадастровим номером 0520482800:01:002:0138, виданий на ім`я [PERSON] . Тому при реєстрації земельної ділянки в ДЗК кадастровим реєстратором було прийнято рішення присвоїти інший кадастровий номер вищезазначеній земельній ділянці [PERSON] , а саме взамін кадастрового номера 0520482800:01:002:0138, який зазначений в державному акті серії ВН 181111 від 04.03.2003 визначено новий 0520482800:01:002:0341. Крім того, станом на 29.08.2016 до державного земельного кадастру надійшла інформація про державну реєстрацію речового права № 16202741 за [PERSON] та відомості про оренду з ПП "Валентина" терміном на 15 років. Оскільки до системи ДЗК надійшли речові права на згадану земельну ділянку, відділ не в змозі внести зміни щодо інформації про власника та кадастровий номер земельної ділянки. Отже, враховуючи вищезазначене, відділ підтверджує те, що власником даної земельної ділянки, кадастровий номер 0520482800:01:002:0341 дійсно являється [PERSON] відповідно до вищезазначеного державного акту. Відповідно до довідки Бершадської міської ради № 01-14/2057 від 06.11.2023, згідно погосподарської книги № 7 особовий рахунок № [NUMBER] , житловий будинок [ADDRESS] відносився до дворів колгоспників. Станом на 15.04.1991 склад двору був слідуючий: 1. [PERSON] 1926 р.н. - голова двору; 2. [PERSON] 1951 р.н. - син; 3. [PERSON] 1956 р.н. - невістка; 4. [PERSON] 1975 р.н. - онук; 5. [PERSON] 1978 р.н. - онук; 6. [PERSON] 1986 р.н. - онук. Згідно роз`яснень, викладених в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у встановленому на час побудови порядку набули право власності кожен на 1/6 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованих по [ADDRESS] . А отже суд приходить до висновку, що зазначені перешкоди можуть бути усунуті в ході судового розгляду, оскільки вони перешкоджають спадкоємцеві оформити своє право на спадщину у встановленому законом порядку. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено і підтверджується доказами по справі, що належну [PERSON] 1/6 частку житлового будинку успадкував [PERSON] , тому після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку (1/6 + 1/6 = 2/6 (1/3)). Враховуючи вищезазначене, первісний позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 392, 1233, 1273, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved