Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (надалі КПТМ «Криворіжтепломережа») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.07.2012 року по 01.09.2022 рік у розмірі 40211,33 грн., а також витрат по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії для опалення житла населенню, яке відповідно з вимогами ЖК України, зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Так, позивачем на виконання своєї статутної мети здійснюється постачання теплової енергії відповідачам за адресою: [ADDRESS] . Зазначений будинок є багатоповерховим, опалення до квартири відповідача здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку, які є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, що свідчить про те, що відповідачі фактично отримують теплову енергію. Позивач, виконуючи свої обов`язки, постійно надавав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, але боржники не здійснювали у повному обсязі оплату за отримані послуги, у зв`язку з чим виникла вказана заборгованість. Рух по справі Заочним рішенням суду від 24.01.2023 року ухвалено: позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити. Стягнути солідарно з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» (ЄДРПОУ 03342184) заборгованість за послугу з централізованого опалення за період з 01.07.2012 року по 04.11.2021 рік у розмірі 32972,35 грн. (тридцять дві тисячі дев`ятсот сімдесят дві гривні тридцять п`ять копійок), заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021 року по 01.09.2022 рік у розмірі 3487,42 грн. (три тисячі чотириста вісімдесят сім гривень сорок дві копійки), плату за абонентське обслуговування за період 05.11.2021 року по 01.09.2022 рік у розмірі 349,33 грн. (триста сорок дев`ять гривень тридцять три копійки), що разом складає 40211,33 грн. (сорок тисяч двісті одинадцять гривень тридцять три копійки). Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» (ЄДРПОУ 03342184) суму сплаченого судового збору у розмірі 1240,50 грн. (одна тисяча двісті сорок гривень п`ятдесят копійок). Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» (ЄДРПОУ 03342184) суму сплаченого судового збору у розмірі 1240,50 грн. (одна тисяча двісті сорок гривень п`ятдесят копійок) (а.с.92-94) (а.с.43-45). Ухвалою суду від 19.12.2025 року заочне рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.01.2023 року, ухвалене по справі №210/4097/22 за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги скасовано і призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. (а.с.95-97). Аргументи учасників Від відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON] до суду надійшли заяви про застосування строків позовної давності, згідно з якими зазначено, що стягненню підлягає заборгованість, яка виникла у період з 01.09.2019 по 01.09.2022 року. Відтак, просили суд у відповідності до ст.267 ЦК України, просили суд відмовити в задоволенні позову частково з підстав пропущення строку позовної давності. В судове засідання сторони не з`явились, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. До початку розгляду справи, 28.01.2026 року від представника КПТМ «Криворіжтепломережа» - Дениса Кривенко до суду надано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до початку судового засідання надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без фіксації технічними засобами. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження Судом встановлено, що згідно з довідки за відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади від 06.12.2022 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 25.09.1998 року по теперішній час. (а.с.32-33). Згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума боргу відповідачів за період з 01.07.2012 року по 01.09.2022 рік становить 40211,33 грн., з них: заборгованість за послугу з централізованого опалення у розмірі 32972,35 грн., заборгованість за послугу з постачання теплової енергії у розмірі 3487,42 грн., заборгованість за плату за абонентське обслуговування у розмірі 349,33 грн. (а.с.6). Починаючи з 2013 року за адресою: [ADDRESS] , була подана теплова енергія, що підтверджується актами про подачу та про припинення теплової енергії за період з 2013 по 2022 рік (а.с.7-26). Мотиви, застосовані норми права та оцінка суду Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За правилами частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню та гарячому водопостачанню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII). Встановлено, що КПТМ «Криворіжтепломережа», засновником та власником якого є орган місцевого самоврядування в особі Криворізької міської ради, по специфіці своєї виробничої діяльності надає послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води населенню, яке відповідно зі ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України зобов`язане робити оплату, відповідно до особового рахунка і тарифів, встановлених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (на кожен окремий період). Відповідно п.18 Постанови КМУ №630 від 21.07.2005р «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим...». З 05.11.2021р. згідно п. 35 Постанови КМУ №830 від 21 серпня 2019 р. «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. З 05.11.2021 року згідно з п. 11 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.06.2018 року встановлено розмір плати за абонентське обслуговування за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з витратами на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до частини шостої статті 19 Закону № 2633-IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Згідно пункту 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв.метр (куб.метр) опалювальної площі квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення згідно із законодавством. Нарахування за опалення по житловим квартирам в будинках, в яких не встановлено будинковому засобу обліку теплової енергії, виконується виходячи з вартості опалення в поточному місяці та опалювальної площі квартири. Виходячи з тарифу за 1Гкал кожного місяця виконується розрахунок фактичних витрат теплової енергії (з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря за поточний місяць згідно довідки авіаційної метеорологічної станції м. Кривого Рогу) та вартість опалення 1 кв.м. опалювальної площі. Крім того, відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16) визначено, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 25.09.1998 року по теперішній час. Таким чином, відповідачі [PERSON] та [PERSON] являються споживачами послуг з постачання теплової енергії, які надаються КПТМ «Криворіжтепломережа». Згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума боргу відповідачів за період з 01.07.2012 року по 01.09.2022 рік становить 40211,33 грн., з них: заборгованість за послугу з централізованого опалення у розмірі 32972,35 грн., заборгованість за послугу з постачання теплової енергії у розмірі 3487,42 грн., заборгованість за плату за абонентське обслуговування у розмірі 349,33 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Щодо клопотання відповідачів [PERSON] та [PERSON] про застосування позовної давності, суд зазначає наступне. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу». Частина четверта статті 267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Частиною 1 ст. 9 Закону "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Крім того, обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України Про теплопостачання. Як вже зазначалось судом, пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, оскільки позивачем не надано доказів погодження між сторонами іншого строку. У даній справі Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів 17 листопада 2022 року, тобто після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів за липень 2012 року включно. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України карантин, дію якого неодноразово продовжено. Отже, карантин в Україні безперервно встановлено з 12.03.2020 до 30.06.2023 року. Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Судом враховується, що згідно з пунктами 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято 11.03.2020 року постанову «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» за №211, якою установлено із 12 березня до 3 квітня 2020 року на усій території України карантин. У подальшому Кабінет Міністрів України неодноразово продовжував карантин на території України. З 1 липня в Україні завершилася дія карантину та режиму надзвичайної ситуації у зв`язку з пандемією коронавірусу. Це встановлено постановою Кабміну від 27 червня 2023 р. N 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Законом України № 2120-IX від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності 17.03.2022, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356) доповнено пунктами 18 і 19 такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії"». В редакції Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» № 3450-IX від 08.11.2023, який набрав чинності 30.01.2024, пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу викладено у наступній редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Оскільки, перебіг трирічної позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з листопада 2019 року закінчився під час дії карантину та воєнного стану, а тому ці строки продовжуються, що свідчить про дотримання позивачем позовної давності при зверненні до суду з даним позовом щодо стягнення заборгованості з відповідачів за період з 17 листопада 2017 року по 01 вересня 2022 (в межах заявлених вимог). Враховуючи вищенаведені вимоги закону, позовна заява КПТМ "Криворіжтепломеража" підлягає частковому задоволенню, як і заяви відповідачів в частині застосування строків позовної давності в межах заявлених позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за період з 2012 по 2022 рік. Позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.07.2012 по 17.11.2017 на суму 14724,02 гривень задоволенню не підлягають, враховуючи заяви відповідачів [PERSON] та [PERSON] про сплив позовної давності. Отже, позивачем не пропущено позовну давність щодо позовних вимог про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за період з 17 листопада 2017 року по 01 вересня 2022 року (в межах заявлених вимог), яка становить 25487,31 гривень, у зв`язку з чим, в даній частині вимоги щодо солідарного стягнення вказаної заборгованості з відповідачів у судовому порядку підлягають задоволенню. Щодо судових витрат Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При зверненні позивача до суду, ним заявлено позовні вимоги майнового характеру та сплачено судовий збір з урахуванням приписів пункту 1 частини 1 статті 176 ЦПК України у розмірі 2481,00 грн (100 %). У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог у розмірі 25487,31грн що становить 63,38 % від суми позову (40211,33 грн), з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі задоволеної частини, що становить 1572,46 грн (по 786,23 грн з кожного). На підставі викладеного,

Outcome: partial