Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

29.09.2025 року судом зареєстровано позовну заяву [PERSON] до Акціонерного товариства «Банк Альянс» про визнання кредитного договору неукладеним, яку мотивовано тим, що вона ніколи не зверталась до АТ «Банк Альянс» із заявами про відкриття рахунку та укладення кредитного договору, не користувалась мобільним застосунком банку, не отримувала жодних грошових коштів, не надавала згоди на обробку персональних даних, не проходила процедуру верифікації та не укладала жодного договору з цим банком. 26.07.2025 року невідомими особами відносно неї були вчинені шахрайські дії з використанням фішингового посилання та телефонного дзвінка. Внаслідок введення її в оману, психологічного тиску та примусу до «ідентифікації» через мобільний телефон її персональні дані стали доступними шахраям. Надалі, без її відома та волевиявлення, на її ім`я було оформлено кредитний договір в АТ «Банк Альянс» на суму 50 000 грн. В серпні 2025 року вона звернулась до поліції із заявою про вчинення шахрайських дій. Відомості за заявою внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відкрито кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 КК України. Крім того, після того, як їй стало відомо про наявність кредитного договору, оформленого від її імені та без її участі, позивач зверталась до АТ «Банк Альянс» із письмовою заявою та повідомляла про відсутність будь-яких правовідносин між нею та банком, заперечувала факт укладення договору, вказувала на можливі шахрайські дії третіх осіб, просила скасувати заборгованість та припинити неправомірні вимоги. Банк проігнорував звернення позивача, викладені нею факти не перевірив, жодного розслідування не провів, вчиняє дії щодо стягнення кредитних коштів. Позивач вважає, що така бездіяльність банку, за наявності повідомлень про можливе шахрайство, суперечить принципам добросовісності, належного виконання своїх зобов`язань та обов`язку дбати про безпеку клієнта, що прямо передбачено ЗУ «Про банки і банківську діяльність», ЗУ «Про захист прав споживачів». Оскільки так званий кредитний договір вона не укладала, договір не відповідає вимогам ст.ст. 203, 638, 215 ЦК України, не породжує жодних юридичних наслідків для неї, відтак, підлягає визнанню неукладеним, а вона особою, яка не є стороною будь-яких зобов`язань перед АТ «Банк Альянс». [PERSON] просила суд визнати неукладеним кредитний договір від 26.07.2025 року з АТ «Банк Альянс» та стягнути з відповідача судові витрати. Загальне позовне провадження у даній справі було відкрите ухвалою від 03.10.2025 року. 04.11.2025 року судом зареєстровано відзив на позовну заяву. 26.11.2025 року судом зареєстровано відповідь на відзив. 09.12.2025 року судом зареєстровано заперечення на відповідь на відзив. 09.12.2025 року закрите підготовче провадження і призначена справа до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов та відповідь на відзив підтримала в повному обсязі. Суду пояснила, що вона не приймала пропозицію АТ «Банк Альянс» на укладення кредитного договору, договір не підписувала, кредитні кошти не отримувала. Їй влітку зателефонувала невідома особа і повідомила, що з фонду ООН можна отримати 3 000 грн., а у підтвердження треба направити номер банківської картки, своє фото і підписати документи. Вона підтвердила здійснення операцій через застосунок «Дія», надала свої дані і отримала 3 000 грн. на свою картку. Але згодом з`ясувала, що шахраї таким чином оформили на її ім`я три кредити в АТ «ПУМБ», АТ «ПриватБанк» та АТ «Банк Альянс». Заяву про вчинення шахрайських дій подала в серпні 2025 року після того, як кредитори почали вимагати повернення коштів і на підставі її заяви розпочато кримінальне провадження, її визнано потерпілою. Наголосила, що наміру укладати кредитні договори не мала, кредитних коштів не отримувала, тому кредитний договір від 26.07.2025 року є неукладеним. Представник відповідача Гайдай Т.В. в судовому засіданні позов не визнала, підтримала відзив, заперечення на відповідь на відзив. Просила відмовити в задоволенні вимог [PERSON] , оскільки позивач уклала кредитний договір дистанційно, здійснила ряд необхідних дій, ввела фінансовий номер, ОТП-пароль, що був відправлений на цей номер, паспортні дані, її особа була верифікована і встановлена через застосунок Дія, а розпізнавання було через фотографію перед комп`ютером. Своє волевиявлення на укладення кредитного договору, ознайомлення з умовами позивач підтвердила електронним підписом, вона створила та використала особистий ключ для підписання договору 26.07.2025 року, тому банком на її рахунок в АТ «ПіреусБанк» були перераховані кредитні кошти 22 858 грн. і 27 014 грн. На даний час борг по тілу кредиту становить 50 000 грн., проценти 1 527 грн. і 1478 грн., проте з позовом про стягнення заборгованості банк не звертався. Підстав для задоволення позову [PERSON] немає, тому представник просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. В судовому засіданні було встановлено, що 26.07.2025 року між АТ «Банк Альянс» та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом підписання заяви-приєднання № 821459 до публічного договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Банк Альянс» та надання банківської послуги картка «Стартова». Підписанням заяви-приєднання позивачка акцептувала укладення договору, який розміщений на сайті банку за посиланням https://bankalliance.ua/rules, беззастережно приєдналась до умов договору, підтвердила, що ознайомилась та погодилась із умовами договору та тарифами банку, що заява про приєднання разом із тарифами банку, таблицею обчислення загальної вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням https://bankalliance.ua/rules, складають кредитний договір. Факт укладення позивачкою із банком кредитного договору, крім іншого, підтверджується її електронним підписом на заяві-приєднанні, запевненні клієнта до заяви-приєднання до публічного договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Банк Альянс» та надання банківської послуги картка «Стартова», яке є невід`ємною частиною заяви-приєднання та паспорті споживчого кредиту, а також даними фотофіксації особи, отриманими банком при віддаленому встановленні ділових відносин із [PERSON] (фото отримане банком при встановленні ділових відносин з [PERSON] за допомогою мобільного застосунку «Аlliance», відповідає фото електронній копії паспорта громадянина України, завіреного ДП «Дія», і отримано банком в порядку, визначеному законодавством України). Згідно п.п. 6.3.1.3, 6.3.1.4 п.6.3 договору, кредитний ліміт для картки «Стартова» розраховується та встановлюється банком, виходячи з внутрішніх процедур банку та законодавства України та повідомляється клієнту одним із способів, зазначених у договорі. Клієнт погоджується з тим, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. П.5.31.4 договору встановлено, що клієнт несе повну відповідальність за можливі втрати коштів на рахунку за другою та всіма наступними несанкціонованими операціями, здійсненими з використанням картки держателя, якщо у клієнта підключено послугу М-banking і йому надіслане відповідне SMS повідомлення про проведення несанкціонованої операції, але він негайно не повідомив про це банк, у т.ч. якщо послуга SMS взагалі не підключена клієнтом. Клієнт несе повну відповідальність за можливі втрати коштів на рахунку, за всіма несанкціонованими операціями (п.5.31.5 договору). Клієнт відповідно п.10.1.10 договору за допомогою СДО «Аlliance-оnline» ініціює, а банк виконує банківські операції відповідно до правил, з якими клієнт ознайомлювався перед здійсненням доступу до СДО «Аlliance-оnline». Клієнт погоджується, що ініціювання ним будь-якої операції через СДО «Аlliance-оnline» є достатнім підтвердженням того, що клієнт ознайомився з чинними на відповідний момент правилами, вони йому зрозумілі, він погоджується з ними (приймає їй) та підтверджує свою згоду з ними та свою готовність і бажання використовувати СДО «Аlliance-оnline». 26.07.2025 року позивачці на підставі кредитного договору був відкритий поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням картки «Стартова». У порядку, визначеному внутрішніми процедурами банку, встановлений кредитний ліміт 50 000 грн., про що [PERSON] повідомлена у спосіб, передбачений договором. 26.07.2025 року з поточного рахунку у гривні № [NUMBER] (який належить [PERSON] ), операції за яким можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів, відкритого в АТ «Банк Альянс», код 300119, за допомогою мобільного застосунку «Аlliance» були ініційовані платежі: -в сумі 26 000 грн. з нарахуванням комісії в сумі 1 014, 00 грн. згідно діючих тарифів на платіжну картку [NUMBER] , емітовану в АТ КБ «Піреус Банк МКБ» о 21.10.11; -в сумі 22 000 грн. з нарахуванням комісії в сумі 858, 00 грн. згідно діючих тарифів на платіжну картку [NUMBER] , емітовану в АТ КБ «Піреус Банк МКБ» о 21.07.22. Провівши перевірку на підставі заяви [PERSON] , банк повідомив, що цивільно-правові відносини з позивачкою встановлені віддалено, з використанням моделі «Дія». При першій реєстрації в програмно-апаратному комплексі СДО «Аlliance-оnline» клієнт: - вводить фінансовий номер мобільного телефону та підтверджує його ОТР паролем, відправленим на цей номер телефону; - обирає модель верифікації «Дія», що передбачає: - шерінг е-паспорта для виїзду за кордон (по позивачці передано ІД картку) через сервіс «Дія» з накладенням кваліфікованої електронної печатки «Дія» та кваліфікованої електронної позначки часу, що відповідає даті верифікації банком; - проведення розпізнавання особи в реальному часі порівнянням фото клієнта та документа; - накладення КЕП уповноваженої особи банку на отриманий е-документ. Після підтвердження мобільного номера телефону та проходження ідентифікації/верифікації клієнт створює ПІН-код (пароль) для входу в мобільний застосунок «Аlliance», який також використовується для доступу до віртуальних карток, що відкриваються в рамках обраної послуги. Умови договору та процедури банку передбачають наступний порядок (послідовність) оформлення кредитного договору/встановлення кредитного ліміту: 1.Реєстрація клієнта в СДО «Аlliance», підтвердження фінансового номера паролем. 2.Вибір методу верифікації «Дія». 3.Ідентифікація та верифікація особи. 4.Заповнення клієнтом анкети для оцінки фінансового стану та належної перевірки. 5.Перевірка банком чинності документів, відсутності статусу (втраченого, викраденого» документа; перевірка клієнта в санкційних списках; перевірка клієнта до публічних осіб, резидентності, фінансової репутації. Перевірка дійсності документів здійснювалась шляхом отримання е-документу через сервіс «Дія», що гарантує достовірність даних, підтверджених Міністерством цифрової трансформації України, та з використанням реєстрів МВС та ДМС на предмет чинності документа та відсутності статусу «втраченого або викраденого» (сервіс «Вкурсі»). 6.Формування УЕП/ЦВП клієнта. 7.Оформлення кредитного продукту в СДО «Аlliance». В мобільному застосунку автоматично формуються документи, які складають кредитний договір, з інформацією про істотні умови кредиту, з яким клієнт має можливість ознайомитись до їх підписання. 8.Підписання електронних документів, які складають кредитний договір: клієнтом - УЕП/ЦВП; банком КЕП уповноваженої особи банку. 9.Збереження справи в електронному вигляді. При здійсненні оцінки кредитоспроможності клієнта та встановленні кредитного ліміту по всім клієнтам проводиться збір та аналіз інформації з таких джерел: анкета клієнта, бюро кредитних історій, аналітична система «Вкурсі». Якщо за результатами перевірки встановлено, що на дату звернення клієнт має позитивну кредитну історію і достатній рівень доходу для обслуговування встановленої суми кредитного ліміту (боргове навантаження не перевищує 80% його доходів) системи банку розраховують розмір кредитного ліміту з урахуванням коефіцієнту скоринг-балу та поправочного коефіцієнту майна. За результатами перевірки кредитної історії та рівня доходу позивачки банком був розрахований та встановлений кредитний ліміт по рахунку позивачки в сумі 50 000 грн. (максимальна сума, що заявлялась 100 000 грн.). Для здійснення дистанційних операцій в СДО «Аlliance» застосовується багатофакторна автентифікація: введення фінансового номера моб.телефону + ОТП-пароль (фактор володіння номером); ПІН-код; підписання операції УЕП/ЦВП клієнта (удосконалений або кваліфікований електронний підпис), що генерується у захищеному середовищі пристрою клієнта. Моніторинг спірних операцій здійснюється в режимі реального часу відповідно до внутрішніх політик банку з використанням автоматизованої системи моніторингу поведінкових моделей та фінансових операцій; при виявленні нетипової (аномальної) поведінкової моделі, а також операцій, що не відповідають профілю клієнта, система формує відповідні сповіщення для відповідальних працівників. Моніторинг операцій, ініційованих з рахунку позивачки, не виявив нетипових (аномальних) витрат або нетипової (аномальної) поведінкової моделі платника. Транзакції з рахунку позивачки були ініційовані за допомогою мобільного застосунку «Аlliance» після завершення реєстрації в застосунку з використанням тієї ж ІР-адреси ( [NUMBER] ), яка використовувалась позивачкою при реєстрації. Згідно виписки по рахунку [NUMBER] в АТ «Банк Альянс», 26.07.2025 року на рахунок [PERSON] в АТ «Піреус Банк» (МФО 300658) були перераховані кошти 22 858 грн. і 27 014 грн. (а.с. 61). Згідно кредитного звіту, актуального на 10.09.2025 року, наданого Українським бюро кредитних історій по клієнту [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , нею, зокрема, 26.07.2025 року укладено кредитний договір з ПУМБ (кредитна картка) на суму 70 000 грн. на термін до 26.07.2026 року, а також з АТ «Банк Альянс» кредитний договір на суму 50 000 грн. на термін до 25.07.2026 року (а.с. 20-26). 23.09.2025 року [PERSON] письмово звернулась до АТ «Банк Альянс» та повідомила, що 26.07.2025 року невідомими особами було вчинено відносно неї шахрайські дії шляхом використання фішингового посилання та телефонного дзвінка. Після проходження процедури «ідентифікації» через мобільний телефон, яка відбувалась під психологічним тиском та введенням її в оману, її персональні дані стали доступні шахраям. У результаті цього на її ім`я без її відома та волевиявлення було оформлено кредитний договір на суму 50 000 грн. Наголошувала, що не мала волевиявлення на укладення договору з АТ «Альянс Банк», кредитних коштів не отримувала і їх не використовувала, тому не є стороною договору. Зауважила, що згоди на використання її даних для укладення договору не надавала, тому сам факт використання її даних банком без її згоди є незаконним. Вважає договір неукладеним, а дії банку щодо стягнення з неї заборгованості за неукладеним договором протиправними, оскільки підстави для визнання її стороною договору відсутні (а.с. 27-29). Згідно витягу з ЄРДР, 07.08.2025 року зареєстроване кримінальне провадження № 12025020040000517 на підставі заяви [PERSON] від 06.08.2025 року про те, що 26.07.2025 року о 19.40 по спецлінії «102» до відділу поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення [PERSON] , [INFO] , мешканки [ADDRESS] , про те, що невідомі особи шахрайським шляхом, використовуючи фішингове посилання, заволоділи грошовими коштами заявниці на загальну суму 99 000 грн. (а.с. 16, 17), які 26.07.2025 року були списані з належної їй банківської картки «ПриватБанк» № [NUMBER] перераховані на банківську картку АТ КБ «ЕкоБанк» [NUMBER] та в подальшому перераховані на банківську картку АТ КБ «ПіреусБанк» [NUMBER] . Також 26.07.2025 року на [PERSON] було відкрито кредитний рахунок в АТ «ПУМБ», з якого шахрайським шляхом було списано грошові кошти на загальну суму 70 000 грн. Доказів звернення до правоохоронних органів із заявою про списання з кредитного рахунку в АТ «Банк Альянс» грошових коштів [PERSON] не надала. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначила, що між нею і АТ «Банк Альянс» не виникло правовідносин, тому вона просила визнати неукладеним кредитний договір від 26.07.2025 року. При вирішенні спору суд застосовує відповідні норми ЦК України, що регулюють договірні зобов`язальні правовідносини, а також норми Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Аналогічні вимоги містить частина перша статті 13 ЦПК України. Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання правочину недійсним в силу припису ч. 1 ст. 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил ст.ст. 229-233 ЦК України про правочини, вчинені з дефектом волі під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Тобто, як у частині першій ст. 215 ЦК України, так і в ст.ст. 229-233 ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів у випадках, коли існує волевиявлення учасника правочину, зафіксоване в належній формі (що підтверджується шляхом вчинення ним підпису), що, однак, не відповідає волі цього учасника правочину. Тож внаслідок правочину учасники набувають права і обов`язки, що натомість не спричиняють для них правових наслідків. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Законодавець за загальним правилом, викладеним у ст. 218 ЦК України, не передбачає наслідків у вигляді недійсності правочину у разі недотримання вимог щодо письмової форми правочину, встановлюючи водночас коло доказів, яким одна із сторін може заперечувати факт вчинення правочину або окремих його частин (письмові докази, засоби аудіо-, відеозапису, інші докази). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Частиною першою ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). З укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: 1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; 2) розірванні договору в судовому порядку; 3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором або законом; 4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; 5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). В судовому засіданні було встановлено, що договір від 26.07.2025 року був укладений відповідно до ст.ст. 204, 205, 638-640 ЦК України, а також відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Договір від 26.07.2026 року був виконаний АТ «Банк Альянс», кошти були надіслані на рахунок [PERSON] . У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Позивач не надала належних і допустимих доказів того, що не вчиняла дій щодо підписання договору електронним ідентифікатором, навпаки, в судовому засіданні повідомила, що за допомогою застосунку «Дія» поставила електронний підпис на документах, підтвердила свої паспортні дані, фото тощо. Доказів притягнення винних осіб за вчинення шахрайських дій при укладенні договору від 26.07.2025 року з АТ «Банк Альянс» немає. На письмову заяву позивача банк надав відповідь, що в результаті проведеної перевірки не встановлено обставин, які б вказували на те, що кредитний договір був укладений, а рахунок на ім`я [PERSON] був відкритий невстановленою особою. Крім того, суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із статтею 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Надаючи правову оцінку належності обраного способу захисту, суд зважає і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Оцінюючи належність обраного способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (постанова ВС від 06.11.2019 року у справі № 464/4574/15-ц). ВП ВС в постанові від 26.10.2022 року у справі № 227/3760/19-ц дійшла висновку, що в разі заперечення самого факту укладення правочину, як і його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Порушенням права у такому випадку є не саме по собі існування письмового тексту правочину, волевиявлення позивача щодо якого не було, а вчинення конкретних дій, які порушують право позивача. Обрання неефективного (неналежного) способу захисту є підставою для відмови в задоволенні позову. Враховуючи наведені обставини і норми закону, вимога про визнання договору неукладеним не є способом захисту прав і законних інтересів (не є способом захисту особою свого особистого немайнового або майнового права та інтересу), який передбачений положеннями ЦК України, така вимога не визначена як спосіб захисту і іншими законами України, а відтак не відповідає способам захисту прав, встановленим чинним законодавством, тому задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача слід залишити за нею.

Outcome: dismissed