Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що 29.12.2020 року відповідач шляхом підписання оферти запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» укладеного між ним та банком. Банк прийняв пропозицію відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Акцепт пропозиції на укладення угоди отримано відповідачем, про що свідчить його власноручний підпис. Таким чином, 29.12.2020 року між банком та відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із наступними основними умовами: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлюваної кредитної лінії; найменування продукту «Кредитна картка «Вигода»; мета кредиту для особистих потреб; максимальна сума кредиту (кредитної лінії) - 200000,00 грн.; сума доступного кредиту (кредитної лінії) на момент укладення угоди - 10000,00 грн.; процентна ставка 39,99 % річних за користування кредитною лінією для торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою; тип процентної ставки фіксована; тип картки VISA Rewards; порядок повернення кредиту - щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року. Відповідач своїх зобов`язань належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 151924,79 грн., з яких: 64595,48 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 49460,93 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 36334,17 заборгованість за тілом кредиту; 1534,21 грн. овердрафт (несанкціонована заборгованість). На підставі викладеного АТ «СЕНС БАНК» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 151924,79 грн., а також витрати понесені ним судові витрати у зв`язку з розглядом даної справи, а саме суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. та 12526,10 грн. витрат на правничу допомогу. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 25.07.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Представник АТ «СЕНС БАНК» Цимбал В.І. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався та заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав. З врахуванням вказаних обставин та положень ст.280 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Оскільки, сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 29.12.2020 року між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» було підписано анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (а.с.15). 29.12.2020 року [PERSON] також було підписано оферту на укладення угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно якої [PERSON] просив відкрити йому поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні та випустити мідна рожну платіжну карту VISA Rewards строком дії на 5 років з моменту випуску, тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлюваної кредитної лінії; найменування продукту «Кредитна картка «Вигода»; мета кредиту для особистих потреб; максимальна сума кредиту (кредитної лінії) 200000,00 грн.; сума доступного кредиту (кредитної лінії) на момент складання цієї оферти 10000,00 грн.; процентну ставку за користування кредитною лінією для торгових операцій пропонував встановити та/або операцій зняття коштів готівкою у розмірі 39,99 % річних; тип процентної ставки фіксована; обов`язковий мінімальний платіж складає 5 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.. Дата сплати ОМП визначається відповідно до умов додатку №4 до договору. Платежі з повернення кредиту пропонував здійснювати відповідно до договору. Примірний графік та розрахунок сукупної вартості пропонував навести в тарифах, які є невід`ємною частиною договору. (а.с.12). Із копії паспорта споживчого кредиту вбачається, що підписавши його, відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування (а.с.14). Отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою з рахунка приватного клієнта №598945-2025/0507, розрахунковий період: з 29.12.2020 року по 23.04.2025 року (а.с.18-28). Відповідач порушив строки та порядок погашення заборгованості за кредитним договором, про що свідчить вищезазначена виписка та розрахунок заборгованості. За наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитом загальна заборгованість згідно кредитного договору №631561468 від 29.12.2020 станом на 23.04.2025 року складає 151924,79 грн., з яких: 64595,48 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 49460,93 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 36334,17 заборгованість за тілом кредиту; 1534,21 грн. овердрафт (несанкціонована заборгованість) (а.с.29). Також, з матеріалів справи вбачається, що 26.04.2025 року позивачем на адресу [PERSON] було направлено вимогу про усунення порушень, в якій вимагалось усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме: 151704,44 грн. (а.с.30). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Однак, відповідачем не надано суду жодних доказів належного виконання ним своїх зобов`язань за кредитним договором №631561468. Згідно наданих відповідачем копій витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 14.10.2025 року №301 та довідки від 19.11.2025 року №1702/58 [PERSON] перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у вказаній військовій частині з 14.10.2025 року. Відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Однак, проценти за користування кредитними коштами позивачем нараховано до 23.04.2025 року, тобто до призову [PERSON] на військову службу за мобілізацією, а тому підстави для відмови в задоволенні позовних вимог про їх стягнення з відповідача відсутні. Враховуючи викладене, оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, укладеним між ним та позивачем, суд приходить до висновку, що право останнього порушене і підлягає захисту, а тому з відповідача на користь банку необхідно стягнути заборгованість за вказаним договором у загальній сумі 151924,79 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Відповідно до положень статті133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи Згідно з правилами частин першої та другої ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови у позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування, суд також виходить з критерію реальності витрат на правову допомогу (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Суд враховує, що адвокат участі у розгляді справи не приймав, справа є не складною, тому неминучість витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі викликає сумнів. Отже, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи, обсяг об`єктивно необхідного часу для надання послуг адвокатом у даній справі, суд вважає обґрунтованим розмір вказаних витрат в сумі 6000,00 грн., які підлягають стягненню на користь позивача. Оскільки позов підлягає повному задоволенню, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути, понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved