Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Представниця позивача звернулася до Шевченківського районного суду м. Полтави з позовом ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, а також понесені судові витрати. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 10.03.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит №8831586, умовами якого встановлено, що позивач надає відповідачу кредит в розмірі 9 000,00 грн. строком на 360 днів (з 10.03.2025 по 04.03.2026 р.), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95 %, проценти нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1552,50 грн. У разі порушення відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 450,00 грн. за кожен день понадстрокового користування. Позивач на виконання умов кредитного договору №8831586 від 10.03.2025 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 9 000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес». Однак, відповідач не виконав умови договору про надання коштів у кредит, а тому з врахуванням здійснених часткових платежів відповідачем в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту в сумі 2963,25 грн., заборгованість останнього за договором кредиту складає 21 280,50 грн., зокрема: 9 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 780,50 грн. сума заборгованості за процентами; 0 грн. сума заборгованості за комісією; 4 500,00 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача вказаний розмір заборгованості, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 4 500,00 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 08.10.2025 справу передано для розгляду за підсудністю до Решетилівського районного суду Полтавської області. Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 02.12.2025 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, за клопотанням позивача від АТ «Універсал Банк» витребувано додаткові докази. 14.01.2026 до суду від АТ «Універсал Банк» на виконання вимог ухвали суду від 02.12.2025 надійшли витребувані судом документи та інформація. Представник позивача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у позові просить розглядати справу за відсутності представника, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, судові повістки, надіслані на адресу реєстрації відповідача, повернулись до суду з відміткою пошти - адресат відсутній за вказаною адресою. Відзиву, будь-яких клопотань чи заяв до суду від відповідача не надходили. Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.03.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладено договір кредитної лінії (Надійний) №8831586 (надалі договір кредиту). Відповідно до п. 2.2.1. договору сума кредиту становить 9000,00 грн., строк кредитування/Строк договору - 360 днів (п. 2.2.2. договору кредиту), тип кредиту невідновлювальна кредитна лінія (п. 2.2.7. договору кредиту). Згідно п. 2.2.8. договору комісія за надання кредиту - 17,25% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1552,50грн., дата надання кредиту - 10.03.2025, дата повернення кредиту - 04.03.2026, процентна ставка/день (фіксована) 0,95 %, орієнтовна загальна вартість кредиту 41332,50 грн., неустойка 450,00 грн./день. Вказаний договір кредитної лінії №8831586 від 10.03.2025 підписаний відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 465174. Довідкою №КД-000044914/ТНПП від 22.08.2025 ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» підтвердило здійснення наступної платіжної операції: дата - 10.03.2025 року, номер платежу - 6c8e193b-92df-4bad-a83e-44b12516568b, сума - 9000,00 грн., отримувач Вихренко Денис - ЕПЗ номер [NUMBER] . Згідно платіжної інструкції № 6c8e193b-92df-4bad-a83e-44b12516568b ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 10.03.2025 здійснило перерахування коштів в сумі 9000,00 грн. на картку № [NUMBER] . Згідно банківської виписки про рух коштів по картці відповідача № [NUMBER] , наданої АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання вимог ухвали суду, 10.03.2025 о 18:15:09 на вказану картку відповідача було здійснено зарахування 9 000,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 8831586 від 10.03.2025 у відповідача наявна заборгованість в сумі 21 280,50 грн, яка складається з: основного боргу 9 000,00 грн, заборгованості по процентам 7 780,50 грн., пені 4 500,00 грн. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як визначено у ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію»(далі - Закон). Відповідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19 підтвердив, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині. Враховуючи наведене, судом встановлено укладання договору кредитної лінії (Надійний) №8831586 від 10.03.2025 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем [PERSON] в електронній формі, в якому сторони узгодили суму кредиту, строк кредитування, розмір процентів. Факт отримання відповідачем суми кредиту в розмірі 9 000,00 грн. підтверджується наданими позивачем доказами та наданою на виконання вимог ухвали суду АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» випискою про рух коштів по картковому рахунку відповідача. З розрахунку заборгованості вбачається, що він складений відповідно до умов кредитного договору щодо розміру відсотків та періоду їх нарахування, а тому з врахуванням викладеного, а також ненадання відповідачем заперечень проти позовних вимог та часткової сплати заборгованості, суд вважає зазначений в ньому розмір процентів таким, що відповідає умовам договору, а тому підлягає стягненню з відповідача. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд вважає, що обставини на які посилається позивач в частині надання кредиту відповідачу та стягнення з останнього боргу за кредитом та процентів за користування кредитом підтверджуються належними та допустимими доказами, дослідженими судом в судовому засіданні. Разом з тим, суд не погоджується з аргументами позивача щодо стягнення неустойки (пені). Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Договором може бути встановлено обов`язок відшкодувати збитки лише в тій частині, в якій вони не покриті неустойкою. Договором може бути встановлено стягнення неустойки без права на відшкодування збитків або можливість за вибором кредитора стягнення неустойки чи відшкодування збитків. Так, згідно з Указом Президента № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні з 5:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб було запроваджено воєнний стан, який неодноразово був продовжений і на даний час діє. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». З матеріалів справи вбачається, що договір між сторонами укладений під час дії воєнного стану, а саме 10.03.2025 року. Разом з цим, в позовній заяві представником позивача зазначений розмір неустойки в сумі 4 500, 00 грн, у розрахунку заборгованості зазначена сума неустойки у розмірі 4 500,00 грн. Враховуючи, що неустойка, яка передбачена кредитним договором, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, вона підлягає списанню кредитодавцем, тому позовна вимога щодо стягнення із [PERSON] на користь позивача неустойки задоволенню не підлягає. Таким чином, суд вважає за необхідне заявлені вимоги позивача задовольнити частково та стягнути на його користь з відповідача заборгованість на загальну суму 16 780,50 грн., яка складається з основного боргу в розмірі 9 000, 00 грн. та процентів в розмірі 7780,50 грн. У стягненні неустойки суд вважає за необхідне відмовити, оскільки нарахування та стягнення неустойки за невиконання кредитного зобов`язання в період дії воєнного стану суперечить вимогам закону. Судові витрати у справі становлять 2422,40 грн. сплаченого позивачем судового збору, а також понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 4 500,00 грн. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволені судом на 78,85 % (16780,50х100/21280,50), суд на підставі ст. 141 ЦПК стягує судовий збір з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1910,50 грн. (2422,40х78,85/100), а також витрати на правничу допомогу в сумі 3548,25 грн. (4500,00х78,85/100) На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial