Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , третя особа Виконавчий комітет Вільногірської міської ради про визначення місця проживання дитини та визначення способу участі батька у вихованні дитини. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі та під час шлюбу у них народилася спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24.12.2024 шлюб між сторонами розірваний. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з нею. У свою чергу відповідач не бажає добровільно визнати місцем проживання їхньої малолітньої дитини її місце проживання і користуючись тим, що у добровільному порядку між ними місце проживання не встановлено, він постійно погрожує, що забере дитину до себе у будь-який час, коли він (відповідач) цього побажає, оскільки він є батьком дитини і має такі ж права як і матір дитини у відношенні їхньої малолітньої дитини. Позивач вважає, що місцем постійного проживання їхнього сина [PERSON] , повинно бути визначено судом її місце проживання. У цей час вона та дитина проживають квартирі [ADDRESS] , та зареєстровані за місцем проживання у зазначеній квартирі. Крім цього, відповідач самовільно не узгоджуючи з нею порядок прийняття ним участі у вихованні їхньої малолітньої дитини, в будь-який час коли відповідач про це забажає, відвідує дитину під час того, коли дитина знаходиться у дошкільному дитячому закладі і порушує тим самим графік навчання та відпочинку дитини установлений у дошкільному дитячому закладі, що в подальшому негативно впливає на психічний стан дитини, оскільки дитина після таких відвідувань виглядає розгубленою, плаче. Також відповідач без узгодження з нею забирає дитину з дошкільного дитячого закладу і обіцяє дитині, що в зазначений день у подальшому він з дитиною знову зустрінеться, однак свої обіцянки відносно наступних зустрічей з дитиною відповідач систематично порушує, що також спричиняє дитині психологічні травми, оскільки дитина чекає відповідача і внаслідок того, що відповідач з ним не зустрічається, дитина психоемоціонально страждає. Тобто, у неї з відповідачем виник та триває спір щодо способу його участі у вихованні їхньої дитини, а саме періодичності та місця їх побачень, оскільки відповідач часто та в не зручний для її сім`ї час відвідує дитину. Тому, просить суд визначити місце проживання її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з нею, за її місцем проживання за адресою: [ADDRESS] та визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні їхньої з ним спільної дитини [PERSON] , [INFO] , шляхом його систематичних побачень з дитиною: у неділю з 10 год. до 18.00 год. без її присутності, у середу з 17.00 год. до 19.00 год. без її присутності, у п`ятницю з 17.00 год. до 19.00 год. без її присутності на нейтральній території, або за місцем проживання [PERSON] . Також просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати, які вона сплатила в сумі 2 422,40 грн. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17.10.2025 відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче засідання. 29.10.2025 позивачем [PERSON] до суду надано клопотання про проведення закритого судового засідання з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини і недопущення розголошення відомостей про особисте та сімейне життя сторін (а.с. 30). 31.10.2025 відповідачем [PERSON] до суду надано відзив на позовну заяву в якому він просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині визначення місця проживання дитини разом з нею, заявлених до нього, - відмовити у повному обсязі за відсутністю підстав та предмету спору. Визначити графік його участі у вихованні дитини, запропонований ним: побачення з дитиною 2 години кожного вихідного дня, який припадає згідно із графіком його роботи, без присутності позивача, на території дитячого садочку та (або) на території міста (дитячі площадки, міський парк) з відвідуванням заходів громадського харчування з можливістю дитячого харчування, з обов`язковим врахуванням стану здоров`я дитини та його стану здоров`я, а також бажання дитини на відвідування місць зустрічей за її вибором. Також просить здійснити розподіл судових витрат, понесених позивачем, зменшивши їх виплату ним пропорційно до задоволених судом позовних вимог позивача (а.с. 32-33). 05.11.2025 позивачем [PERSON] до суду надана позовна заява (уточнена) в якій, враховуючи раніше подану нею позовну заяву та поданий відповідачем відзив, вважає за необхідне збільшити свої позовні вимоги, без зміни предмету та підстав позову, та без зміни раніше наданих нею обґрунтувань позовних вимог, виклавши позовні вимоги в наступній редакції. Просить визначити місцем проживання їхнього з відповідачем малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з нею по [ADDRESS] . Визначити такі способи участі відповідача у вихованні дитини, зобов`язавши його виконувати та дотримуватись наступних вимог: відвідувати батьківські збори (як у дитячому садочку, так і у школі, ліцеї, коледжі тощо); відвідувати разом із дитиною та здійснювати її супровід під час запланованих, позапланових, екстрених відвідувань дитиною закладів охорони здоров`я усіх рівнів, незалежно від їх підпорядкування та місця знаходження; встановити час спілкування відповідача з дитиною з 10.00 год. до 18.00 год. в один із вихідних днів відповідача за його актуальним графіком роботи, а також три дні у неділю за графіком роботи відповідача з 17.00 год. до 19.00 год.; повідомляти її телефоном про намір відповідача зустрітись з дитиною або про інші заходи відповідача з участю дитини, не пізніше, ніж за добу до запланованої зустрічі або до інших заходів з участю відповідача та дитини; у літній період часу, один тиждень на літо, у разі офіційної відпустки відповідача у цей час, брати дитину для цілодобового (з ночівлею) її проживання за місцем проживання відповідача з наступним її поверненням за місцем мого проживання; зобов`язати відповідача повертати дитину після побачень відповідача з нею за місцем проживання дитини разом з нею; при запланованих відвідуваннях закладів громадського харчування відповідачем разом з дитиною, зобов`язати його обговорювати меню дитини та кількість спожитих продуктів харчування, з урахуванням вподобань дитини та стану її здоров`я; заборонити відповідачу вживати алкогольні напої та палити в присутності дитини; заборонити відповідачу зустрічатися з дитиною у дитячому садочку для запобігання зриву процесу навчання дитини у закладі, для забезпечення своєчасного харчування дитини та її відпочинку, відповідно до графіку дитячого закладу, у якому дитина перебуває. Також просить стягнути з відповідача на її користь усі понесені нею судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи судом (а.с. 41-43). Слід зазначити, що процесуальним законом не передбачено права позивача на «уточнення» позовних вимог. Тому, виходячи зі змісту вказаної заяви позивача, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, суд розцінює її як зміну предмета позову, оскільки заявлена немайнова вимога (вимоги) фактично доповнені новими. Згідно ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. В даному випадку відповідні строки позивачем не порушені та суд приймає подану позивачем [PERSON] заяву. Також, 05.11.2025 позивачем [PERSON] до суду надано клопотання про огляд доказів у судовому засіданні, а саме, переписки від квітня місяця 2025 року між нею та відповідачем за допомогою СМС-повідомлень, які містяться на її мобільному пристрої телефонного зв`язку моделі «iPhone 14+» у присутності учасників судового розгляду справи та (або) їх представників (а.с. 44-45). 13.11.2025 відповідачем [PERSON] до суду надано заяву про відкладення судового засідання у справі, яке призначене на 14.11.2025 з 14 год. 30 хв. та призначення його на іншу дату (а.с. 47). 27.11.2025 відповідачем [PERSON] до суду надано письмові пояснення в яких вважає, що частину своїх позовних вимог позивач не узгоджує з фактичним обставинами у справі, зокрема: його участь у батьківських зборах, відвідування медичних закладів разом із дитиною, як заплановані, так і не заплановані унеможливлюються та стають невиконуваними у разі його зайнятості на роботі, у разі, якщо за графіком він буде знаходитись на своєму робочому місці. При цьому, позивач не пропонує суду жодних альтернатив у таких випадках та не покладає на себе таких обов`язків, фактично переклавши їх на нього повністю. Так само і повідомлення її про кожну його зустріч з дитиною ставить додаткові умови, які так само не можуть бути виконані ним в залежності від об`єктивних обставин, а не виконання цих вимог не можуть тягти за собою відмову йому у побаченнях з сином, оскільки це протирічить чинному законодавству. Взагалі, усі запропоновані позивачем умови, викладені нею у змінах до первісного позову, виходять за межі підстав та предмету позову, оскільки позивач фактично пропонує перекласти на нього увесь обсяг батьківських обов`язків, незалежно від будь-яких обстав та від будь-яких обмежень, навіть, якщо вони виникатимуть незалежно від його бажань та можливостей. Так само є безпідставною вимога позивача у забороні йому спілкуватись з дитиною у дитячому садку, що є так само його правом на спілкування з дитиною, у тому числі і для з`ясування умов і обставин її знаходження у дитячому закладі, а також на його участь у спілкування з педагогами та дитиною саме під час її перебування у дитячому садочку. Тобто позивач матиме право на побачення з дитиною, а він - ні, що є очевидною дискримінацією відносно нього з боку позивачки. Тому, просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині визначення місця проживання дитини разом з нею, заявлених до нього, - відмовити у повному обсязі за відсутністю підстав та предмету спору. Визначити графік його участі у вихованні дитини, запропонований ним у відзиві на позовну заяву, з правом його зустрічей з сином на території дитячого закладу (дитячого садочку) та з правом повернення дитини позивачу через дитячий садочок або в інший, зручний для нього та дитини спосіб, а також здійснити розподіл судових витрат, понесених позивачем, зменшивши їх оплату ним, пропорційно до задоволених судом позовних вимог позивачки (а.с. 52-54). 01.12.2025 позивачем [PERSON] до суду надано заяву про проведення підготовчого засідання по справі без її участі та просить долучити до матеріалів справи заяву про звернення до Вільногірського ВП № 4 (а.с. 57). 01.12.2025 відповідачем [PERSON] до суду надано заяву про проведення підготовчого засідання по справі без його участі (а.с. 59). 01.12.2025 представником виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області Тучинською Л.Ю. до суду надано заяву про проведення підготовчого засідання по справі без участі представника третьої особи Проти призначення судового розгляду не заперечує (а.с. 60). Ухвалою Вільногірського міського суд Дніпропетровської області від 01.12.2025 закрито підготовче провадження по цивільній справі та справа призначена до судового розгляду. Даною ухвалою також задоволено клопотання позивача [PERSON] про проведення судового засідання в закритому режимі. 15.01.2026 позивачем [PERSON] до суду надано клопотання про долучення пакету електронних доказів, а саме: DVD диск з електронними доказами (скріншоти листування, відеозаписи дзвінків), які просить визнати належними та допустимими доказами у справі (а.с. 73-75). 28.01.2026 представником третьої особи Тучинською Л.Ю. до суду надано заяву про долучення до матеріалів справи копії рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 21.01.2026 № 29/0/7-26, яке є письмовим висновком органу опіки та піклування щодо розв`язання спору (а.с. 77-80). Позивач подала клопотання про відступ від висновку органу опіки та піклування та заперечення щодо визначеного порядку спілкування. Зазначає, зокрема, що орган опіки та піклування визнавши неможливість відвідування місця проживання батька через відсутність інформації про нього, не усунув ризиків, а переклав їх на дитину, дозволивши тривале перебування у невизначених локаціях, контроль за якими є неможливим ані з боку матері ані з боку державних органів. На думку позивача запропонований графік та формат зустрічей не забезпечить належного захисту інтересів дитини, створює невиправдану невизначеність щодо довготривалого перебування дитини. Встановлення графіку спілкування один раз на тиждень не забезпечить регулярного та повноцінного спілкування, фактично унеможливлює формування та підтримання емоційного контакту, що не відповідає віковим та психологічним потребам дитини та створює ризик емоційного відчуження (а.с. 81-83) Позивач в судове засідання з`явилась, просила позов задовольнити в повному обсязі з урахуванням поданої нею письмової заяви, оскільки це буде відповідати інтересам дитини. Зазначила, що відвідування відповідачем сина у дитячому садочку порушує графік навчання та відпочинку дитини установлений у дошкільному дитячому закладі, що в подальшому негативно впливає на психічний стан дитини. 29.01.2026 подала заяву про розгляд справи за її відсутності та клопотання про відступ від висновку органу опіки та піклування та заперечення щодо визначеного порядку спілкування. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги [PERSON] в частині визначення місця проживання дитини не визнає та просить відмовити у їх задоволенні повністю у зв`язку з відсутністю спору між сторонами в цій частині, а при визначенні способів його участі у вихованні дитини, просить врахувати раніше поданий ним відзив на позовну заяву [PERSON] та ухвалювати рішення з врахуванням реальних можливостей сторін приймати участь у вихованні дитини та в її утриманні (а.с. 68). Представник третьої особи в судове засідання з`явилась, пояснила, що після детального вивчення ситуації буде підготовлений письмовий висновок. Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 28.04.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по П`ятихатському району та місту Вільногірську Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 6). Відповідно до копії рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24.12.2024 у справі № 174/1400/24, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Рішення набрало законної сили 24.01.2025 (а.с. 7, 8). 16.08.2025 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище після державної реєстрації шлюбу на прізвище чоловіка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , виданого 16.08.2025 Вільногірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 9). Відповідно до копії Витягів з реєстру територіальної громади від 23.09.2025, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10, 11). Згідно копії заяви від 26.08.2025, [PERSON] зверталася до Служби у справах дітей Вільногірської міської ради Дніпропетровської області щодо неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , та вжиття заходів в межах їх компетенції (а.с. 12). Листом від 11.09.2025 № 01-10/539-25 директор комунального некомерційного підприємства «Центр надання соціальних послуг» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (далі КНП «ЦНСП» ВМР ДО) повідомляє, що у період з 04.09.2025 по 11.09.2025 фахівцями із соціальної роботи КНП «ЦНСП» ВМР ДО було здійснено оцінку потреб сім`ї матері, з якою проживає дитина, за адресою: [ADDRESS] . За результатами проведеної роботи складено Акт оцінки потреб та Висновок оцінки потреб сім`ї. Разом з тим, провести оцінку потреб батька, [PERSON] , за місцем його проживання ( [ADDRESS] ) не виявилося можливим. Він відмовився від особистої зустрічі, не відповідав на неодноразові телефонні дзвінки та не реагував на SMS-повідомлення (а.с. 13). З копії Висновку оцінки потреби сім`ї (Додаток 1 до Акта оцінки потреб сім`ї/особи) Соціальна картка № 143 [PERSON] , вбачається, що за результатами оцінювання потреб сім`ї, з`ясовано, що чинники складних життєвих обставин відсутні. Мати відповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, але існує конфліктна ситуація з колишнім чоловіком, з приводу не сплати аліментів та відвідування дитини. На час відвідування основні потреби дитини задоволені, хлопчик має окреме спальне ліжко, одяг, який подобається та відповідає сезону, розвиваючі ігри, книжки та іграшки. Батько дитини не приймає участі у вихованні та розвитку дитини. Аліменти не сплачує. Під час спілкування в родині спостерігались доброзичливі стосунки, мати любить, піклується, підтримує дитину, занепокоєна хворобливим станом дитини. Всі необхідні ліки для дитини має, що також підтверджується копією Акта оцінки потреб сім`ї/особи, складеного організацією КНП «ЦНСП» ВМР ДО у період з 04.09.2025 по 11.09.2025 (а.с. 14-19). Згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП № 77950634, складеного Верхньодніпровським відділом державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), боржник: [PERSON] станом на 09.10.2025 має заборгованість у розмірі 16 227,97 грн. (а.с. 20, 21). З копії довідки про доходи № 23 від 29.10.2025 вбачається, що [PERSON] з 06.08.2019 працює на підприємстві ТОВ «Мотронівський ГЗК» водієм автотранспортних засобів та його загальна сума доходів за період з 01.06.2025 по 30.09.2025 становить: 48 467,27 грн з яких сплачено аліменти у розмірі 18 659,88 грн (а.с. 34). Згідно копії довідки № 15/06 від 27.10.25, [PERSON] працює у ТОВ «Мотронівський ГЗК» водієм автотранспортних засобів, автомобіль на погрузкі гірничої маси у кар`єрі з 06.08.2019 по теперішній час. Працює за графіком № 9 зміна «Б» з 08:00 початок роботи; закінчення роботи 08:00. Перерва на обід з 12.00 до 13.00 і з 21.00 до 22.00 (а.с. 35). В матеріалах справи наявна копія заяви [PERSON] до ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 17.11.2025 щодо вжиття заходів для захисту прав дитини та притягнення [PERSON] до відповідальності згідно з чинним законодавством, так як він не виконує батьківські обов`язки, не бере участі у вихованні та не забезпечує належного утримання дитини (а.с. 58). В рішенні Виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 21.01.2026 № 29/1/7-26 окрім викладення встановлених обставин та позиції батьків малолітньої дитини, вказано, що бесіда з малолітнім з метою з`ясування думки дитини щодо визначення місця проживання дитини та визначення способу участі батька у його вихованні не проводилась у зв`язку з малолітнім віком дитини. У процесі розгляду справи встановлено, що дитина охоче спілкується з батьком. Вирішено визначити місце проживання дитини з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Установити гр. [PERSON] , [INFO] , способи участі у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , шляхом особистих зустрічей щотижня з 10.00 год. до 18.00 год. в один із вихідних днів за його актуальним графіком роботи, з урахуванням розпорядку дня дитини, у місцях організованого проведення дозвілля з дітьми, без присутності матері дитини, з попередженням матері дитини про день зустрічі не пізніше, ніж за добу до запланової зустрічі та з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання. Рекомендувати батьку дитини, гр. [PERSON] , [INFO] , відвідувати батьківські збори в закладі освіти дитини, відвідувати разом із екстрених відвідувань дитиною закладів охорони здоров`я усіх рівнів, незалежно від їх підпорядкування та місця знаходження, в залежності від графіка роботи батька. Зобов`язати гр. [PERSON] в присутності дитини не вживати алкогольні напої. Рекомендувати матері малолітнього [PERSON] , [INFO] , гр. [PERSON] , [INFO] , повідомляти батька дитини, гр. [PERSON] , [INFO] , про неможливість зустрічі з сином у разі хвороби дитини або виникнення особистих справ за одну-дві доби, про потребу відвідування разом із дитиною та здійснення нею супроводу під час запланованих, позапланових, екстренних відвідувань дитиною закладів охорони здоров`я. Уважати можливим встановлення іншого режиму спілкування батька дитиною, але за обов`язковою згодою обох батьків та дитини. Зобов`язати гр. [PERSON] та [PERSON] не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно іншого з батьків дитини, не використовувати спілкування батька з сином для з`ясування своїх міжособистих стосунків, яке може мати наслідком негативні зміни у ставленні дитини до батька та матері (а.с. 80) Оглянувши долучені до матеріалів справи електронні докази, судом вбачається, що вони містять файли з відеозаписами здійснення дзвінків на номер телефону [NUMBER] абонент «Колишній», однак вони є неналежним доказом, адже стверджувати про те, що вказаним абонентом є саме відповідач по справі [PERSON] не вбачається за можливе, крім того номером телефону відповідача згідно матеріалів справи є 0967770651, що вказано ним у відзиві та інших адресованим суду документах (а.с. 75). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За частинами першою та другою ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сімї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сімї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327 цс 18), право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання, з`являється у дитини з досягненням віку 10 років. В даному випадку малолітній [PERSON] не досяг десятирічного віку та з урахуванням цього, а також позиції позивача та представника третьої особи, його думка в судовому засіданні не з`ясовувалась. За частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини четвертої і п`ятої ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК Україна). Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років визначається нею самою. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою, як вказано у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 607/1091/16-ц (провадження N 61-13272св18). У постанові Верховного Суду у складі Обєднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зазначено, що: «підстави для закриття провадження у справі визначені у ст. 255 ЦПК України. Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у звязку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон повязує неможливість судового розгляду справи. Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Предмет спору - це обєкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у звязку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у звязку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час предявлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у звязку з цим не залишилося неврегульованих питань». Відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із матірю на що він посилається пождавши відзив на позовну заяву, не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі. Отже, щодо визначення місця проживання дитини із матірю, суд враховує вік дитини, а також те, що дитина проживає із позивачем, яка має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, що підтверджується копією Акта оцінки потреб сім`ї/особи, складеного організацією КНП «ЦНСП» ВМР ДО у період з 04.09.2025 по 11.09.2025, тому вважає, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю відповідає інтересам дитини, погоджується в цій частині з висновком органу опіки та піклування і доходить висновку про задоволення заявлених вимог в цій частині. Визначення місця проживання дитини з матір`ю за конкретною адресою, а саме, [ADDRESS] відповідає місцю проживання матері та дитини, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, визначення місця проживання малолітньої дитини за конкретною адресою надасть можливість батьку дитини брати участь у її вихованні про що між сторонами також існує спір. Щодо визначення способу участі [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , суд зазначає наступне. Перед судом поставлено питання про встановлення порядку і способу участі у вихованні дитини при наявності різних пропозицій від кожного з батьків, а також висновку органу опіки та піклування. Звертатися з позовом про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею може будь-хто з батьків (як той, хто проживає разом із дитиною, так і той, хто проживає окремо). Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 1 квітня 2020 року у справі № 165/2839/17 (провадження N 61-6769св19). Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування, крім випадків коли таке право обмежене законом. Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частиною 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і ч. 4 ст. 10 ЦПК України застосовується судами України як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі «Hunt v. Ukraine» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободне надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною є реалізацією матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. При цьому, як підкреслено у рішенні ЄСПЛ «Lombardo v. Italy» (заява № 25704/11) від 29 січня 2013 року, не можна під приводом гарантування «найкращих інтересів дитини» відмовити у спілкуванні дитини з батьком, оскільки їх право на спілкування захищено статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте таке спілкування і контакти мають відбуватися у спосіб, що відповідає найкращим інтересам дитини. Частково задовольняючи позов в цій частині суд виходить з того, що органом опіки та піклування визначено таку форму участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком: особистих зустрічей з дитиною щотижня з 10.00 год. до 18.00 год. в один із вихідних днів за актуальним графіком роботи [PERSON] . Суд не знайшов підстав для відступлення від такої позиції органу опіки та піклування у цій справі в частині, яка викладена вище, врахувавши змінний графік роботи відповідача, який підтверджується копією довідки № 15/06 від 27.10.25, думки сторін, в тому числі викладені письмово, а також виходячи з того, що побачення батька та сина щотижня з 10.00 год. до 18.00 год. не є короткочасними та встановлення такого графіку надасть [PERSON] можливість брати належну участь у вихованні сина не порушуючи суттєво розпорядку дня дитини, яка не досягла шкільного віку. Також суд вважає доцільним повідомленням [PERSON] телефоном про намір [PERSON] зустрітись з дитиною або про інші заходи [PERSON] з участю дитини, не пізніше, ніж за добу до запланованої зустрічі або до інших заходів з участю [PERSON] та дитини. При цьому в цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, [PERSON] не заявляла позовну вимогу про зустрічі дитини з батьком без її присутності, а також про неможливість зустрічей з батьком за його місцем проживання, а вихід суду за межі позовних вимог є неприпустимим. Окрім встановлення часу систематичних побачень батька та дитини суд вважає за можливе також задовольнити вимогу позивача щодо спільного перебування [PERSON] та [PERSON] в літній період часу, а саме, один тиждень на літо, у разі офіційної відпустки [PERSON] у цей час, він може брати дитину для цілодобового (з ночівлею) її проживання за місцем проживання [PERSON] з наступним її поверненням за місцем проживання [PERSON] . Вказана вимога на думку суду відповідає інтересам дитини та не порушує право відповідача на працю та відпочинок. Нез`ясування органом опіки та піклування умов проживання батька дитини не є достатньою підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині, хоча суд першої інстанції узяв за основу рекомендований органом опіки та піклування спосіб батька брати участь у вихованні дитини. На переконання суду, такі способи участі батька у вихованні дитини будуть достатніми для забезпечення його участі у процесі виховання дитини на даному етапі її розвитку, враховуючи її вік, заняття, умови проживання на теперішній час. З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини. Також суд вважає за необхідне зобов`язати [PERSON] повертати дитину після його побачень з нею за місцем проживання дитини разом з [PERSON] , оскільки позовна вимога про визначення місця проживання дитини з матір`ю судом задоволена. Щодо зобов`язання відповідача відвідувати батьківські збори (як у дитячому садочку, так і у школі, ліцеї, коледжі тощо), а також разом із дитиною та здійснювати її супровід під час запланованих, позапланових, екстрених відвідувань дитиною закладів охорони здоров`я усіх рівнів, незалежно від їх підпорядкування та місця знаходження, то на думку суду вказані вимоги є неконкретними та надуманими. Положеннями діючого законодавства, окрім іншого, передбачено рівний обов`язок батьків піклуватись про здоров`я дитини, а також забезпечити здобуття дитиною освіти. Позиція позивача щодо більш ретельного фіксування обов`язків батька на думку суду є покладення зайвого тягаря на особу та пов`язано не стільки з визначенням порядку спілкування скільки із бажанням контролювати кожну дію як дитини так і її батька, що приведе до зайвого та необґрунтованого втручання в їх особисте життя, яке захищено ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та є неприпустимим. Водночас суд звертає увагу, що обговорення між відповідачем та позивачем при запланованих відвідуваннях закладів громадського харчування відповідачем разом з дитиною, меню дитини та кількість спожитих продуктів харчування, з урахуванням вподобань дитини та стану її здоров`я стосуються договірного врегулювання виконання батьківських обов`язків та потребують досягнення згоди між сторонами, а тому така вимога задоволенню не підлягає. Щодо заборони відповідачу вживати алкогольні напої та палити в присутності дитини, то матеріалами справи не підтверджено, що відповідач вживає алкогольні напої або палить, в тому числі в присутності дитини, а рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Зобов`язання в рішенні органу опіки та піклування гр. [PERSON] в присутності дитини не вживати алкогольні напої належним чином не обґрунтовано, носить скоріш рекомендаційний характер, тому не приймається судом до уваги. Щодо вимоги позивача про заборону відповідачу зустрічатися з дитиною у дитячому садочку для запобігання зриву процесу навчання дитини у закладі, для забезпечення своєчасного харчування дитини та її відпочинку, відповідно до графіку дитячого закладу, у якому дитина перебуває, то вказана вимога задоволенню не підлягає, оскільки суд може заборонити або обмежити зустрічі дитини та одного з батьків, якщо доведено шкоду для дитини, однак матеріалам справи такої шкоди не доведено. Заперечення [PERSON] фактично зводяться до незгоди із позовними вимогами [PERSON] і пропозицій щодо встановлення іншого порядку участі батька у вихованні дитини. Дана позиція [PERSON] врахована судом під час вирішення спору. Щодо розподілу судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в даному випадку позов задоволено частково, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1 076,62 грн, оцінивши співвідношення між поставленою метою позову в цілому і частковим задоволенням позовним вимог. В іншій частині судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: partial