Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі позивач або ТОВ «Бізнес Позика») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.06.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем було укладено договір № 502185-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Вказаний договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором UA-5184. Відповідно до п.1 договору кредиту, ТОВ «Бізпозика» надає позичальнику грошові кошти в розмірі 6000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,1669107 процентів за кожен день користування кредитом. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 6000 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, станом на 28.11.2025 утворилась заборгованість за договором № 502185-КС-002 про надання кредиту в розмірі 16630,22 грн., з яких: 6000,00 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 9730,22 грн. - сума прострочених платежів по процентах, 900,00 грн. сума прострочених платежів за комісією. Тому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 30 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач згідно пункту 1 частини восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін. 05 січня 2026 року відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі, проте відзиву, в установлений судом строк, на позов не подав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що 29.06.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 502185-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 6000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Тип кредиту кредит (п.2.2). Строк кредиту - 16 тижні (п.2.3), стандартна процентна ставка за кредитом в день 1,50000000 фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,16691070 фіксована (п.2.4). Загальний розмір наданого кредиту- 6000,00 грн. (п.2.6). Строк дії договору до 19.10.2024 (п.2.7) (а.с.19-23). Договір про надання кредиту № 502185-КС-002 від 29.06.2024 відповідачем підписано електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) UA-5184. 29.06.2024 позивачем направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір № 502185-КС-002 від 29.06.2024 про надання кредиту, яка прийнята останнім (а.с. 24-28, 29-33). В анкеті клієнта відповідачем надана інформація, необхідна для укладення договору та ідентифікації відповідача як позичальника (а.с. 35). Візуальною формою послідовності дій клієнта підтверджується факт реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача, реєстрація ним особистого кабінету та отримання необхідної інформації про кредит, а також отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання паспорту споживчого кредиту та договору про надання кредиту (а.с. 34). ТОВ «Бізнес Позика», свої зобов`язання за договором кредиту виконало та 29.06.2024 на картковий рахунок відповідача, вказаний в анкеті клієнта, перерахувало грошові кошти в сумі 6000,00 грн.; призначення платежу перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог. № 502185-КС-002 від 29.06.2024, що підтверджується підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПрофітГід» (а.с. 36). Із наданої АТ «Перший Український Міжнародний Банк» інформації та виписки по рахунку за період з 29.06.2024 по 05.07.2024 вбачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) була випущена банківська платіжна картка [NUMBER] до рахунку № [NUMBER] у гривні; 29.06.2024 здійснено переказ кредитних коштів у сумі 6000,00 грн. Відповідно до наданих позивачем розрахунку заборгованості за кредитом та довідки про стан заборгованості, у відповідача станом на 28.11.2025 р. виникла заборгованість за договором № 502185-КС-002 про надання кредиту від 29.06.2024 у розмірі 16630,22 грн., з яких: 6000,00 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 9730,22 грн. - сума прострочених платежів по процентах, 900,00 грн. сума прострочених платежів за комісією (а.с. 11-14, 15). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України, передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені ст. 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Пунктами 5 та 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вказаний кредитний договір укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Таким чином, факт укладення кредитного договору та використання відповідачем кредитних коштів є доведений. Відповідачем будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 16630,22 грн. Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, то відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 2422,40 грн. судового збору. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 509, 526, 527, 530, 611, 626, 628, 638,1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved