Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр», кредитодавець, позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором №18.01.2025-100002277 від 18.01.2025 у розмірі 5170 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 18.01.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір (оферти) №18.01.2025-100002277. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 3000,00 гривень, строком на 140 днів. Відповідно до умов кредитного договору, позичальнику надається кредит на наступних умовах: Дата повернення кредиту 06.06.2025. Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 7 чергових періодів користування кредитом, зазначеним у графіку платежів. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія пов`язана з наданням кредиту 5% від суми кредиту та дорівнює 150,00 гривень, неустойка 45,00 гривень, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до п. 4.1. Договору Кредитодавець надає Позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-49XX-XXXX-9819. Відповідно до Договору від 18.01.2025 та квитанції про перерахунок коштів Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 3000 гривень на строк зазначений в умовах кредитного договору, [PERSON] 18.01.2025 отримав кредитні кошти у розмірі 3000 гривень. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 5170 гривень, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3000 гривень, по процентам в розмірі 670 гривень, неустойки 1500,00 гривень, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Посилаючись на норми ЦК України, Закони України «Про споживче кредитування», «Про електронну комерцію», правові позиції Верховного Суду, просили стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором №18.01.2025-100002277 від 18.01.2025 у розмірі 5170 гривень. Також просили стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 гривні. Розгляд справи просили проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та за відсутності представника позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Ухвалою суду від 18 грудня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Цією ж ухвалою роз`яснено відповідачу порядок подання відзиву на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Відповідно до статті 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне. Встановлено, що 18.01.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір №18.01.2025-100002277 шляхом подачі пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до умов договору ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачеві кредит у розмірі 3000,00 гривень. Зазначений кредитний договір укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа (а.с.25-31). Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» договір підписаний сторонами з використанням електронного підпису-одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору, кредит надається на наступних умовах: сума кредиту - 3000,00 гривень, строк надання кредиту - 140 днів з дня його надання, процентна ставка «Стандарт» фіксована незмінна у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 7 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Процентна ставка «Економ» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Неустойка 45 гривень, що нараховується за кожен день невиконання зобов`язання, комісія пов`язана з наданням кредиту 5% від суми кредиту та дорівнює 150 гривень. На виконання умов договору №18.01.2025-100002277 від 18.01.2025 року відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 3000,00 гривень шляхом перерахунку на платіжну карту клієнта 4149497508359819 за допомогою системи іPay.ua електронного переказу, що підтверджується квитанцією ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» (а.с.23). Таким чином ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно положень статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Встановлено, що отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 3000,00 гривень підтверджується заявкою від 18.01.2025, яка є невід`ємною частиною кредитного договору, пропозицією про укладення кредитного договору (оферти) та додатком до кредитного договору, які підписані відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е892, квитанцією ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» про електронний переказ коштів в розмірі 3000,00 гривень за допомогою системи іPay.ua (а.с.23, 25-31). Вищезазначене свідчить, що кредитний договір від 18 січня 2025 року №18.01.2025-100002277 укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Встановлено, що відповідач в порушення умов договору зобов`язання за кредитним договором не виконав у зв`язку з чим заборгованість склала 5170 гривень, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3000 гривень, по процентам в розмірі 670 гривень, неустойки 1500,00 гривень (а.с.22) . Розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано. Разом з тим, суд вважає проведений розрахунок невірним,з огляду на наступне. Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено і станом на час розгляду даної справи він триває. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19. Так, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Слід зазначити, що нарахування неустойки, проведено позивачем в період дії в Україні воєнного стану. Відтак, з огляду на положення п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України відсутні підстави для стягнення з відповідача неустойки у розмірі 1500,00 гривень, оскільки відповідач звільняється від сплати указаного виду відповідальності згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Аналізуючи встановлені обставини у справі та правові норми, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 3670 гривень, що складається з основного боргу в розмірі 3000,00 гривень, нарахованих процентів в сумі 670,00 гривень. Оскільки позов задовольняється судом на 70,99 відсотків, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 1719,66 гривень.

Outcome: partial