Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до Слобідського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить змінити розмір аліментів, призначених рішенням Комінтернівського (Слобідського) районного суду м. Харкова від 01.09.2021 року у справі № 641/1781/21 на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з 1921 грн. щомісячно на 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони перебували в шлюбі, під час якого у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Шлюб було розірвано 03.08.2021 року. Рішенням суду від 01.09.2021 року з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1921 грн., щомісячно з 01.03.2021 року до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів було визначено рішенням суду ще у 2021 році до повномасштабного вторгнення рф, та, відповідно, не враховано підвищення цін, яке відбулось під час війни, і є вкрай неактуальним з огляду на сьогоднішній рівень цін та є недостатнім для утримання дитини. Крім того, зазначений розмір аліментів було встановлено з урахуванням матеріального стану відповідача, який в той момент був значно гірший. На даний час відповідач є працевлаштованим державним службовцем, перебуває на посаді поліцейського УПО в Чернівецькій області. Його матеріальний стан значно покращився, що дозволяє йому сплачувати аліменти у більшому розмірі. 27.11.2025 року представником відповідача [PERSON] до суду подано письмові пояснення, в яких вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вимога про зміну аліментів є передчасною. Відповідач розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятись. Крім того, позивач отримала виконавчий лист на стягнення аліментів лише у вересні 2025 року, оскільки відповідач надає утримання дитині у добровільному порядку. Відповідач допомагає позивачу не тільки матеріально, але і надає допомогу різного роду, в тому числі, купив дитині золоті сережки та оплатив оформлення дитині закордонного паспорта. Жодної заборгованості відповідач перед позивачем по сплаті аліментів не має, позивач не намагалась домовитись в позасудовому порядку. Щодо твердження про покращення матеріального стану відповідача зазначає про те, що воно не може вважатись таким, що не змінилось в гірший бік, оскільки відповідач на даний час несе витрати на оренду житла, придбання продуктів харчування та лікарських препаратів, оскільки проживає у м. Чернівці. Крім того, у відповідача є ще одна дитина [PERSON] , [INFO] , яку він також утримує. 03.12.2025 року представником відповідача [PERSON] до суду подано письмові пояснення, в яких вона додатково повідомляє, що відповідач на даний час працює у ТОВ "ЗЕ ГУД ПЛАСТІК КОМПАНІ УКРАЇНА", де займає посаду складальник. Крім того, до позову додано декларацію про майновий стан відповідача. Представник відповідача зазначає, що автомобіль, зазначений в декларації, перебуває у власності матері відповідача, а житлова площа не належить відповідачу на праві власності, а він там лише прописаний. 21.12.2025 року представником позивача [PERSON] через систему "Електронний суд" подано додаткові пояснення. Зазначає, що рішенням суду від 01.09.2021 року про стягнення аліментів було встановлено, що відповідач був офіційно працевлаштований та в 2021 році мав посадовий оклад в розмірі 6380 грн. Згідно з інформацією, наданою податковою службою на запит виконавчої служби, встановлено, що дохід відповідача за третій квартал 2025 року становить 81882,73 грн. Таким чином, порівняно з 2021 роком, матеріальний стан відповідача істотно покращився, що свідчить про наявність у нього реальної фінансової можливості виконувати обов`язок щодо утримання дитини. Натомість, витрати позивача на дитину зросли у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Загальновідомими є обставини, що з віком потреби дитини зростають, а це, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку. У 2021 році, на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів, дитині було 5 років, вона перебувала у дошкільному віці. Наразі дитині виповнилося 9 років, вона навчається у закладі загальної середньої освіти, що об`єктивно зумовлює збільшення витрат на її утримання. 22.12.2025 року представником відповідача [PERSON] до суду подано письмові пояснення, в яких вона повідомляє, що відповідач добровільно сплачує аліменти. Крім того, відповідач не працює на тій роботі, про яку вказує представник позивача, на підтвердження чого раніше були долучені докази. Також позивач не повідомила суду про те, що вона разом з дитиною перебуває за кордоном в іншій країні. Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 05.11.2025 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 23.12.2025 року клопотання представника [PERSON] адвоката Клим В.А. про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду залишено без задоволення. Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 15.01.2026 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Клим В.А. про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Представник позивача Камінська М.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Клим В.А. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.03.2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.05.2016 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.07.2021 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.09.2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1921 грн. щомісячно, починаючи з 11.03.2021 року до досягнення дитиною повноліття. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.12.2023 року встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . З декларації [PERSON] за 2024 рік встановлено, що він працює на посаді поліцейського в Управлінні поліції охорони в Чернівецькій області та за 2024 рік отримав сумарний дохід в розмірі 336662 грн. З копії довідки керівника [PERSON] встановлено, що [PERSON] працює в ТОВ "ЗЕ ГУД ПЛАСТІК КОМПАНІ УКРАЇНА" з 20.10.2025 року. На даний момент займає посаду складальник. 06.11.2025 року старшим державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу ДВС у місті Харкові Східного МУ МЮ Світайло Ю.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 79521649 на підставі виконавчого листа № 641/1781/21, виданого 25.09.2025 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1921 грн., починаючи з 11.03.2021 року до досягнення дитиною повноліття. З відповідей ДПС України, наданих на запити № 299839880 від 06.11.2025 року, № 304176931 від 04.12.2025 року встановлено наступне. Сума нарахованого доходу [PERSON] за період 1 квартал 2021 року по 4 квартал 2021 року у ТОВ "Золоті сторінки" складає 91354,41 грн. Сума нарахованого доходу [PERSON] за період з 2-го кварталу 2023 року по 3-й квартал 2025 року в Управлінні поліції охорони в Чернівецькій області складає 657079,27 грн. Також встановлено, що [PERSON] за 1-й квартал 2024 року отримав дохід в розмірі 10000 грн. від Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області. Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо зміни розміру (порядку стягнення) аліментів, визначеного за рішенням суду, спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, Сімейного кодексу України (далі СК України). Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом частини 2 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини 3 статті 181 СК України). Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у зв`язку з покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення їх розміру. При цьому, на відміну від зміни розміру аліментів (ст. 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів. Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених ст.182 - 184 СК України. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника, суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто врахувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не лише норми ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі». Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21. У будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини належить їх стягувачу. З урахуванням системного аналізу наведених вище норм законодавства, суд зазначає, що присуджуючи аліменти, суд має чітко зазначити спосіб їх стягнення: у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів це законодавча гарантія, яка застосовуються незалежно від рішення суду. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обґрунтовуючи вимоги про зміну розміру стягнення аліментів з твердої грошової суми, визначеної рішенням суду, у розмірі 1921грн., на 1/4 частку заробітку відповідача, позивач посилається на те, що визначений судом у 2021 році розмір аліментів не забезпечує нормального розвитку дитини та належного матеріального утримання, і тому позивач вважає, що для забезпечення потреб дитини доцільним є змінити розмір аліментів шляхом зміни способу стягнутих з відповідача аліментів з 1921 гривень на 1/4 частку від усіх його доходів. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини належить їх стягувачу. Чинне законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Користуючись своїм правом, позивач визначила способом стягнення аліментів їх присудження у частці від доходу батька дитини. За статтею 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Аналогічні вимоги закріплені і в СК України на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03 липня 2018 року. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» встановлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 грн; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2026 рік» установлено з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2817 гривень; дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень. Суд зазначає, що обов`язок батьків щодо утримання дитини є рівним та не залежить від факту проживання батьків окремо чи їх сімейного стану, а розмір аліментів має бути достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Посилання відповідача на перебування у шлюбі, наявність іншої дитини, щодо якої у нього теж є обов`язок щодо її утримання, а також на необхідність витрат, пов`язаних із орендою житла у м. Чернівці, самі по собі не є безумовними підставами для відмови в задоволенні позову. Такі обставини підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами, а також з урахуванням принципу пріоритету найкращих інтересів дитини і рівності обов`язків батьків щодо її утримання. Відповідач є працездатною особою, отримує заробітну плату, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, довідкою ТОВ "ЗЕ ГУД ПЛАСТІК КОМПАНІ УКРАЇНА", має постійний дохід, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог та визначення розміру аліментів у частці від доходу відповідача. З огляду на наведене, виходячи з пріоритету інтересів дитини, з урахуванням положень статей 180, 181, 182 СК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни раніше встановленого розміру аліментів, а саме стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача, визначивши її у розмірі 1/4 частини доходу відповідача. Такий розмір аліментів спрямований на забезпечення якнайкращих інтересів дітей, які мають перевагу перед інтересами батьків, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку та буде достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів в новому розмірі з моменту звернення позивача до суду з цим позовом, то розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2018 року в справі № 306/2389/16-ц (провадження № 61-31834св18), постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 грудня 2018 року в справі № 727/6408/16-ц (провадження № 61-21321св18)). В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що позивач згідно Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial