Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом сформованим в системі «Електронний суд», в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.10.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 7156387 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 5400 грн. (п. 1.3. кредитного договору); строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (05.10.2024) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 5400 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Тож, після прийняття відповідачем умов кредитного договору з ним було укладено електронний Кредитний договір, який був підписаний відповідачем у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «C9804», після чого відповідач отримав кредит в сумі 5400 грн. на свою платіжну карту № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «Пейтек Україна» про перерахування коштів. Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Укладаючи кредитний договір, сторони, передбачили нарахування процентів на наступних умовах: 1.5.1.стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. 1.5.2. знижена процентна ставка 1,99 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 10.11.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Відповідач 10.11.2023 не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту. Позивачем нараховано проценти за 131 календарних днів (28.05.2024 - 05.10.2024) в межах строку договору відповідно до наступного розрахунку: 5400 грн * 1,99 % = 107,46 грн*131 календарних днів = 14 077,26 грн. Згідно із п. 1.1. Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань, за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Враховуючи те, що на момент укладання Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, строк Договору № 7156387 про надання споживчого кредиту від 11.10.2023 року не сплив, позивачем було здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 131 календарних днів з 28.05.2024 року по 05.10.2024 року. Отже, до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі: заборгованість за кредитним договором відповідача склала: сума кредиту 5400 грн, сума процентів за користування кредитом 9886,32 грн, всього 15286,32 грн. Станом на дату звернення до суду указана заборгованість відповідача по Кредитному договору перед позивачем не сплачена. Крім того, рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». На підставі викладеного, просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» суму заборгованості в розмірі 29363,58 грн., з яких сума кредиту 5400 грн., сума процентів за користування кредитом 9886,32 грн., нараховані позивачем проценти за 131 календарних днів - 14 077,26 грн., а також сплачений судовий збір 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Водночас, в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за відповідною формулою, зазначеною у прохальній частині позову. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.11.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Крім того, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, сформований у системі «Електронний суд» 23.11.2025 та 03.12.2025 (аналогічного змісту), у якому вказує, що позов подано щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 7156387 від 11.10.2023, укладеним з ТОВ «Авентус Україна», а саме: про стягнення тіла кредиту - 5400 грн., відсотки первинного кредитора - 9886,32 грн., відсотки після факторингу - 14 077,26 грн., інші платежі, а разом 29363,58 грн, що значно перевищує законодавчі обмеження. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Також ч.6. цієї статті закріплено, що Національний банк України має право встановлювати додаткові вимоги до складових розрахунку денної процентної ставки, з метою уникнення недобросовісних практик розрахунку денної процентної ставки. Порушення ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», де передбачено, що загальна сума витрат за кредитом не може перевищувати подвійний розмір отриманого кредиту. 5400*2 = 10 800 грн. це максимальна сума, дозволена законом. Позивач вимагає у кілька разів більше, що прямо суперечить ст. 21 Закону. Але, будучи дружиною військовослужбовця відсотки підлягають повному списанню, її чоловік мобілізований 06.03.2024 до Збройних Сил України, вона є членом сім`ї військовослужбовця відповідно до ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Змінами від 18.05.2024 р. (Закон № 3520-IX) встановлено: кредитодавці, колектори та факторингові компанії не мають права нараховувати відсотки, штрафи, пеню військовослужбовцям та членам їх сімей на період служби. Заборонено стягнення процентів, комісій та неустойки. Усі нарахування після дати мобілізації незаконні. Отже, всі відсотки та додаткові платежі, нараховані після 06.03.2024 підлягають повному списанню. Тож просить суд визнати незаконним нарахування відсотків після 06.03.2024, застосувати обмеження, передбачене ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування», і обмежити суму витрат за кредитом подвійним розміром тіла кредиту (10 800 грн). Обмежити можливу суму стягнення лише тілом кредиту 5400 грн. У свою чергу представником позивача 25.11.2025 до суду подано відповідь на відзив, сформовану у системі «Електронний суд», у якій з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, позивач не погоджується, вважає їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства. Звертає увагу, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві відповідачем визнаються частково. Щодо укладення кредитного договору та погодження його умов зазначає, що кредитний договір укладений між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладання електронного кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детально описана позивачем в позовній заяві. Так, 11.10.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний Договір № 7156387 про надання споживчого кредиту. Згідно умов Кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 5400 грн (п. 1.3. Кредитного договору); строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (05.10.2024) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. На підтвердження укладання Договору про надання споживчого кредиту позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «C9804», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір. Оформлюючи кредитний договір, відповідач заходить на Веб сайт ТОВ «Авентус Україна» https://www.creditplus.ua, реєструється та створює електронний кабінет, в якому йому надходить текст кредитного договору, де він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту, інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Таким чином, відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки відповідач, а тому жодних сумнівів в тому, що 11.10.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний Договір № 7156387 про надання споживчого кредиту не виникає. Станом на сьогоднішній день, будь-яке його положення кредитного договору чи пункт, включаючи ціну договору, не визнано відповідно до чинного законодавства недійсними, не справедливими чи не добросовісним. Отже, нарахування відповідачу процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. Таким чином, факт укладення кредитного договору та наявності права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором беззаперечно доведено належними та допустимими доказами. Крім того, враховуючи те, що на момент укладання Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, строк Договору № 7156387 про надання споживчого кредиту від 11.10.2023 не сплив, позивачем було здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 131 календарних днів з 28.05.2024 року по 05.10.2024 року. Щодо доводів відповідача про застосування ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», згідно якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, то такі доводи тлумачяться відповідачем не вірно, оскільки статтю 8 було доповнено частиною 5 законом № 3498-IX від 22.11.2023, який набрав чинність 24.12.2023 року, а кредитний договір укладено 11.10.2023, відповідно закон зворотної сили на спірні правовідносини немає. Договір № 7156387 від 11.10.2023 про надання споживчого кредиту, укладений до набрання чинності цим Законом, строк дії договору не продовжувався після набрання чинності цим Законом. Таким чином, нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках Кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов Кредитного договору. Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Стаття 534 цього ж кодексу передбачає, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Кожна кредитна справа має свої ознаки та характеристики, які її відрізняють. У даному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Щодо застосування до відповідача ч. 15 статті 14 Закону «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» указує, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони від 21 серпня 2014 року 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, у якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Однак позивачу ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» відповідні документи відповідачем не надавалися. В матеріалах справи також відсутні докази надсилання таких документів первісному кредитору ТОВ «Авентус Україна» та позивачу до моменту звернення з позовною заявою до суду. Таким чином п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не може підлягати застосуванню в спірних правовідносинах. Просить відповідь на відзив на позовну заяву врахувати під час розгляду справи та позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У подальшому, представником відповідача адвокатом Кузьмінським О.О. 22.01.2026 до суду подано додаткові пояснення у справі, сформовані у системі «Електронний суд», у яких викладає свої доводи щодо необґрунтованості розміру процентів за користування кредитними коштами, а також наводить міркування з приводу окремих позовних вимог, які мають істотне значення для правильного вирішення спору. Указує умови укладення договору та надалі зазначає, що як вказує ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», ТОВ «Авентус Україна» виконало свої зобов`язання перед відповідачем та надало їй кредит у сумі 5 400 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що не спростовується [PERSON] . Водночас, з огляду на невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу №27.05/24-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором на суму 15 286,32 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 400 грн та заборгованості за відсотками (процентами) у розмірі 9 886,32 грн. Щодо процентів за користування кредитними коштами, нарахованих ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за період з 28.05.2024 до 05.10.2024 (включно) на суму 14 077,26 грн. вказує, що здійснюючи вказане нарахування позивач не врахував змін, внесених до Закону України «Про споживче кредитування» Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX від 22.11.2023, який набрав чинності 24.12.2023. Так, відповідно до оновленої редакції ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Разом з цим, в п. 17 Розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» закріплено тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5%; протягом наступних 120 днів 1,5%. Отже, максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5% (тобто, з 24.12.2023 до 21.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів 1,5 % (з 22.04.2024 до 19.08.2024 включно); починаючи з 20.08.2024 та надалі 1%. Попри наведене, відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору у взаємозв`язку з п. 1.1 Договору факторингу, розмір процентної ставки протягом всього строку кредитування становить 1,99%/день (стандартна процентна ставка). Частиною 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Проаналізувавши умови кредитного договору в контексті щоденної відсоткової ставки за користування кредитом протягом строку кредитування, що лишився після укладення між первісним кредитором (ТОВ «Авентус Україна») та позивачем Договору факторингу, тобто з 28.05.2024 до 05.10.2024 (п. 1.4, 1.5.1 Кредитного договору та п. 1.1 Договору факторингу), у взаємозв`язку із положеннями ч. 5 ст. 8, ч. 5 ст. 12 та п. 17 розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», можна зробити висновок, що умова п. 1.5.1 Кредитного договору щодо сплати щоденних відсотків за користування сумою кредиту протягом означеного строку (з 28.05.2024 до 05.10.2024, тобто протягом 131 дня) в розмірі 1,99%/день є нікчемною, оскільки порушує права відповідача як споживача кредитних послуг щодо відповідності умов Кредитного договору положенням Закону України «Про споживче кредитування» в контексті максимальної щоденної відсоткової ставки, що визначена цим нормативно-правовим актом, починаючи з 24.12.2023. У зв`язку з викладеним, за період часу з 28.05.2024 до 19.08.2024 включно, відсотки за користування відповідачем як споживачем сумою кредиту підлягають перерахунку з призми щоденної відсоткової ставки в розмірі 1,5% замість 1,99%, а з 20.08.2024 і до 05.10.2024 з призми 1% замість 1,99%. Таким чином, обґрунтованим розміром відсотків, згідно умов кредитного договору, право на нарахування яких мав позивач на підставі Договору факторингу, є: 1) за період з 28.05.2024 до 19.08.2024 (за 84 календарні дні) розмір відсотків становить 6 804 грн. (5 400 грн х 1,5% = 81 грн (розмір відсотків за 1 день користування сумою кредиту); 81 грн х 84 днів (кількість днів між 28.05.2024 та 19.08.2024 включно) = 6 804 грн)); 2) за період з 20.08.2024 до 05.10.2024 (за 47 календарних днів) розмір відсотків становить 2 538 грн (5 400 грн х 1% = 54 грн (розмір відсотків за 1 день користування сумою кредиту); 54 грн х 47 днів (кількість днів між 20.08.2024 та 06.10.2024 включно) = 2 538 грн)). Всього: 6 804 грн + 2 538 грн = 9 342 грн. Водночас, сторона відповідача вкотре наголошує на тому, що на [PERSON] , як на дружину військовослужбовця, поширюються пільги, передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які полягають в ненарахуванні штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом на весь час проходження військової служби чоловіка військовослужбовця. При цьому, обставини, які б виключали поширення вищевказаних положень ч. 15 ст. 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, укладання кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/ або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави, у цій справі відсутні. Таким чином, оскільки чоловік Відповідача [PERSON] проходить військову службу в Збройних Силах України за призовом під час мобілізації з 06.03.2024 по теперішній час, вимога про стягнення з [PERSON] процентів за користування кредитними коштами, нарахованих з 28.05.2024 (первісний кредитор припинив їх нарахування 11.01.2024) є такою, що не підлягає задоволенню. Вищевикладене підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, 13.09.2012, а також військового квитка [PERSON] серії [NUMBER] . Щодо вимог про здійснення нараховування в порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних зазначає наступне. Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. В свою чергу, згідно ч. 11 ст. 265 ЦПК України, остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, Документ сформований в системі «Електронний суд» 22.01.2026 6 органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Таким чином, при ухваленні рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. При цьому, ч. 10 ст. 265 ЦПК України взагалі не передбачає можливості зазначення в рішенні про нарахування інфляційних втрат. Тобто, можливість нарахування відсотків до моменту виконання рішення суду нерозривно пов`язана із безпосереднім їх застосуванням у рішенні суду (розглядом та задоволенням таких вимог у рішенні суду). Якщо суд не застосував відсотки в рішенні, то не може бути і зазначено про їх нарахування до моменту виконання рішення. І навпаки якщо суд їх застосує, то у рішенні може зазначатися про нарахування відсотків до моменту виконання рішення. На противагу викладеному, позовна заява ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» не містить вимоги про стягнення 3% річних, у зв`язку з чим відсутні будь-які підстави зазначення в рішенні суду про нарахування цих відсотків органом (особою), який буде здійснювати примусове виконання рішення суду. Також звертає увагу на те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання рішення в порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Водночас відповідач заперечує щодо заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу, вважає його необґрунтованим та таким, що не відповідає критеріям співмірності, визначеним ст. 137 ЦПК України. Так, враховуючи, що дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, що свідчить про її незначну складність, а також беручи до уваги ціну позову, яка не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, обсяг виконаних адвокатом робіт та час, об`єктивно необхідний на їх виконання, вважає заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу завищеним. Більше того, характер та зміст підготовленої позивачем позовної заяви, яка є типовою для даної категорії спорів, не свідчать про значний обсяг роботи адвоката чи потребу у спеціальних знаннях, що могло б об`єктивно вплинути на збільшення вартості правничої допомоги, тож просить суд зменшити її розмір до обґрунтованого розміру. Підсумовуючи, просить врахувати дані додаткові пояснення під час розгляду цивільної справи, відмовити у стягненні з [PERSON] на користь позивача процентів за користування кредитними коштами у розмірі 14 077,26 грн., нарахованих позивачем за 131 календарний день, відмовити у позовних вимогах про здійснення органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання рішення, нараховування інфляційних втрат і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, а також зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, у зв`язку з розглядом даної справи. Разом з тим, 29.01.2026 представником відповідача адвокатом Кузьмінським О.О. до суду подано заяву, сформовану у системі «Електронний суд», про стягнення понесених судових витрат, з якої вбачається наступне. На етапі подання відзиву на позовну заяву [PERSON] не зверталась та не планувала звертатись за отримання професійної правничої допомоги адвоката, у відповідача були відсутні будь-які правові підстави для подання відповідного розрахунку понесених нею витрат. Однак, 22.12.2025 між адвокатом Кузьмінським О.О. та [PERSON] було укладено договір про надання правничої допомоги, відповідно до п. 1.1. якого, предметом даного Договору є оплатне надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту під час розгляду цивільної справи №711/10152/25 в суді першої інстанції. Згідно з п. 1 акта приймання-передачі наданих послуг (правничої допомоги) до Договору від 27.01.2026, у відповідності до умов Договору адвокат надав, а клієнт прийняв в повному обсязі наступні послуги (правничу допомогу): 1.1. Надання первинної усної юридичної консультації. 1.2. Вступ Адвоката у цивільну справу №711/10152/25, аналіз предмета та підстав позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», ознайомлення з матеріалами справи. 1.3. Дослідження та аналіз норм чинного законодавства України у сфері кредитних правовідносин, а також пошук, аналіз та узагальнення релевантної судової практики. 1.4. Підготовка та подання додаткових пояснень у справі на 11 арк. Крім іншого, за умовами Договору, клієнт зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі оплатити Адвокату ціну наданих послуг (гонорар) (пп. 2.3.3. п. 2.3. Договору). В силу ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Так, п. 3.2. Договору сторони погодили фіксований розмір гонорару адвоката у сумі 4 000 (чотири тисячі) грн. Крім договору про надання правничої допомоги від 22.12.2025, розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем у зв`язку із розглядом справи №711/10152/25, підтверджується також копією Акта. Пунктом 3 Акта клієнт підтвердив, що на момент його підписання не має жодних претензій до адвоката, у тому числі щодо обсягу, строків та якості наданих послуг (правничої допомоги) та засвідчив належне виконання адвокатом своїх зобов`язань за Договором. У п. 4 Акта сторони підтвердили, що на момент його підписання клієнт здійснив повний розрахунок за надані послуги (правничу допомогу) відповідно до умов договору. Водночас, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Беручи до уваги вищезазначене, просить стягнути з позивача на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи №711/10152/25, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У судове засідання представник позивача адвокат Столітній М.М. не з`явився, до початку подав до суду заяву від 30.01.2026, сформовану у системі «Електронний суд», у якій просив здійснювати розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Водночас просить відмовити представнику відповідача у задоволенні клопотання щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. У судове засідання відповідач [PERSON] та її представник адвокат Кузьмінський О.О. не з`явилися, до початку адвокат подав до суду заяву від 29.01.2026, сформовану у системі «Електронний суд», у якій просив розгляд справи здійснювати без його участі та участі відповідача. Під час розгляду справи до суду подано відзив на позов додаткові пояснення у справі. Крім того, у судовому засіданні 09.12.2025 відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково, не заперечувала щодо стягнення з неї тіла кредиту у розмірі 5400,00 грн., оскільки вона є дружиною військового, то відсотки нараховані позивачем просила списати. Підтвердила, що вона підписувала кредитний договір та у жовтні 2023 року отримала кредитні кошти у розмірі 5400,00 грн., які були перераховані на її платіжну картку. Враховуючи думку учасників процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до відповідних їм висновків. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ч. 1, 2 п. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктами 5, 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 11.10.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 7156387 про надання споживчого кредиту. Згідно п.п. 1.3.-1.4 кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 5400 грн.; строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (05.10.2024) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Відповідно до п. 1.5 сторонами погоджено тип процентної ставки - фіксована. При цьому, стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору.Знижена процентна ставка 1,99 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 10.11.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. (п.1.5.1.п.1.5.2.). Відповідно до п. 2.2. Договору, сума кредиту (його частину) Товариство перераховує протягом двох днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 11.10.2023 або 12.10.2023. Судом також встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 5400 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується листом ТзОВ «Пейтек» № 426-24 від 26.11.2024, у якому зазначено, що між ТОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «Пейтек» укладено договір про організацію переказу коштів № 190122-1 від 19.01.2022 (а.с.17). Відповідно до цього договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 11.10.2023 09:26:08 на суму 5400 грн. 00 коп., номер картки [NUMBER] (а.с 49, № запису 11). До того ж, перерахування коштів у сумі 5400,00 грн. не заперечується та визнається відповідачкою. З розрахунку заборгованості за Договором № 7156387 від 11.10.2023 про надання споживчого кредиту, сформованого ТОВ «Авентус Україна» станом на 26.05.2024, встановлено, що [PERSON] після отримання кредиту не здійснювала оплати за договором, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 15286,32 грн., у тому числі: 5400,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9886,32 грн. заборгованість за процентами; 1500,00 грн. заборгованість по штрафним санкціям. Підпунктом 3 пункту 4 Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 7156387 від 11.10.2023 передбачено, що товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договорами факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта але з обов`язковим повідомленням клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення. Так, 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Фінтраст Україна» зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «Авентус Україна» відступити ТОВ «Фінтраст Україна» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Авентус Україна». Перелік боржників, підстави виникнення прав грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 ТОВ «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 7156387, укладеним із [PERSON] (п/п № 14942), сума заборгованості за яким складає 15286,32 грн., у тому числі: 5400,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9886,32 грн. заборгованість за процентами. Разом з тим, рішенням № 251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Разом з тим, станом на дату укладення договору факторингу від № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 строк дії договору № 7156387 від 11.10.2023 не закінчився, тому в межах строку дії договору ТОВ «Фінтраст Капітал» донараховано відсотки за 131 календарний день (з 28.05.2024 по 05.10.2024) у розмірі 14077,26 грн. Таким чином, згідно письмових матеріалів справи відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінтраст Капітал» за Договором про надання споживчого кредиту у загальному розмірі 29363,58 грн., яка складається з: тіла кредиту 5400,00 грн., нарахованих процентів первісним кредитором 9886,32 грн. та 14077,26 грн. - проценти за 131 календарний день, нараховані позивачем ТОВ «Фінтраст Капітал». На час розгляду справи договір про надання споживчого кредиту № 7156387 від 11.10.2023 недійсним, розірваним чи припиненим не визнаний, доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором суду не надано. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язанні здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бут здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо факто не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статі звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями статей 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Нормою частини 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відтак, під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 5400,00 грн., однак взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому кредитним договором, належним чином не виконала та кредитні кошти не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість. Таким чином, зважаючи на те, що відповідачка порушила умови договору, беручи до уваги визнання нею факту неповернення тіла кредиту у сумі 5400,00 грн., суд дійшов до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 7156387 від 11.10.2023 у розмірі 5400,00 грн. Що стосується вимог позивача щодо стягнення заборгованості за сумою нарахованих процентів первісним кредитором 9886,32 грн. та процентів за 131 календарний день, нарахованих позивачем ТОВ «Фінтраст Капітал» у розмірі 14077,26 грн., суд зазначає наступне. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач не визнає та заперечує проти стягнення з неї процентів нарахованих за вказаним кредитним договором, посилаючись на положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. У частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) -штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Як зазначає відповідачка у відзиві на позовну заяву та підтверджено письмовими доказами доданими до нього, вона є дружиною військовослужбовця, на підтвердження чого додано копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.09.2012, з якої вбачається що, дійсно [PERSON] (після шлюбу - [PERSON] ) з 01.09.2012 перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (а.с. 171). Разом з тим встановлено, що рядовий [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 18.05.2025, що підтверджується довідкою за підписом командира військової частини [NUMBER] [PERSON] № 1847/4641 від 08.11.2025 (а.с 161). Крім того даний факт підтверджується даними копії військового квитка серії [NUMBER] від 22.02.2024. З огляду на викладене, судом встановлено, що відповідачка має (мала) статус дружини військовослужбовця Збройних Сил України, у тому числі й у період виконання умов кредитного договору, та на неї поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до неї не може застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. Слід зауважити, що положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», у чому числі ч.15 ст.14 цього закону, не зазначено уточнення щодо періоду перебування чоловіка чи дружини з військовослужбовцем у шлюбі, будь яких періодів, моментів укладення кредитних зобов`язань, а визначено лише сам статус дружини (чоловіка). Враховуючи наведені положення законодавства, зважаючи на право відповідачки, як дружини військовослужбовця, на гарантоване законом надання їй відповідних пільг, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з відповідачки [PERSON] відсотків за користування кредитом нарахованих первісним кредитором у розмірі 9886,32 грн. та позивачем у розмірі 14077,26 грн. відсутні, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до часткового задоволення, в частині стягнення заборгованості лише за сумою кредиту (основним боргом) 5400,00 грн. Щодо вимоги позивача про застосування судом частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України та зобов`язання органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України та роз`яснення органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Відповідно до ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Тобто, при прийнятті рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Однак, це є правом суду, а не обов`язком, та має вирішуватись з урахуванням обставин конкретної справи. Також слід зазначити, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому враховуючи вищезазначені обставини вимога позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні трати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статей 133, 137 та 141 ЦПК України. Відповідно до п. 3 ч. 2ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У позовній заяві позивачем заявлено ціну позову у 29363,58 грн., судом частково задоволено позовні вимоги на суму 5400,00 грн., тобто 18,4 % від ціни позову. При поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн., отже компенсація відповідачем судового збору позивачу за подання позовної заяви пропорційно задоволеним вимогам становить 445,72 грн. (2422,40 грн. х 18,4%/100 = 445,72 грн.). Щодо розподілу витрат, понесених учасниками процесу на надання професійної правової (правничої) допомоги суд зазначає наступне. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України). Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (частини 4, 5 статті 137 ЦПК України). Частиною 6 статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Так, на підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав копію договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024, укладеного між ТОВ «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М., умовами якого визначено, що отримання винагороди адвоката відбувається у формі гонорару (п. 4.1); заявку № 11814 від 22.09.2025 на виконання доручення до Договору № 10/12-2024-А від 10.12.2024, акт № 11814 від 20.10.2025 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024, рахунок на оплату № 11814-20/10-2025 від 20.10.2025 на суму 10 000,00 грн, копію ордеру серії АІ № 2029175 від 20.10.2025. Разом з тим, представником відповідача адвокатом Кузьмінським О.О. під час розгляду справи подано заяву про стягнення понесених судових витрат у розмірі 4000,00 грн. До указаної заяви додано копію договору про надання правничої допомоги від 22.12.2025, укладеного між адвокатом Кузьмінським О.О. та [PERSON] . Відповідно до п. 1.1. якого, предметом даного Договору є оплатне надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту під час розгляду цивільної справи №711/10152/25 в суді першої інстанції. Пунктом 3 цього договору визначено, що гонорар адвоката форма винагороди адвоката за надання послуг, передбачених цим договором. У пункті 3.2. договору сторони погодили розмір гонорару адвоката, який складає 4 000 (чотири тисячі) грн. З доданого акту приймання-передачі наданих послуг (правничої допомоги) від 27.01.2026до договору про надання правничої допомоги від 22.12.2025, вбачається, що у відповідності до умов Договору адвокат надав, а клієнт прийняв в повному обсязі наступні послуги (правничу допомогу): 1.1. Надання первинної усної юридичної консультації. 1.2. Вступ Адвоката у цивільну справу №711/10152/25, аналіз предмета та підстав позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», ознайомлення з матеріалами справи. 1.3. Дослідження та аналіз норм чинного законодавства України у сфері кредитних правовідносин, а також пошук, аналіз та узагальнення релевантної судової практики. 1.4. Підготовка та подання додаткових пояснень у справі на 11 арк. Крім того, пунктом 3 акту клієнт підтвердив, що на момент його підписання не має жодних претензій до адвоката, у тому числі щодо обсягу, строків та якості наданих послуг (правничої допомоги) та засвідчив належне виконання адвокатом своїх зобов`язань за Договором. На момент підписання акту клієнт здійснив повний розрахунок за надані послуги (правничу допомогу) відповідно до умов договору, про що зазначено у п. 4 акту та підтверджується копією квитанції від 27.01.2026 про сплату 4000,00 грн. за надані послуги правової допомоги. Надаючи оцінку вищезазначеним доказам, суд враховує позицію Великої Палати ВС, висловлену у справі № 904/4507/18, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата) підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). У постанові від 20.11.2020 (справа №910/13071/19) Верховний Суд акцентував увагу на тому, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Утім, як зазначалося вище, відповідно до п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» задоволено частково на суму 5400,00 грн., що становить 18,4% від заявлених вимог, то із відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути правову допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1840,00 грн.(10000*18,4%=1840 грн). З позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» на користь відповідача [PERSON] підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи №711/10152/25, пропорційно розміру незадоволених позовних вимог, що становить 81,6% - у розмірі 3264,00 грн. (4000*81,6%=3264,00). На підставі викладеного,

Outcome: partial