Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Позивач ТОВ «Споживчий центр» через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №19.07.2024-100001387 від 19.07.2024 у розмірі 23 784 грн та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.07.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено вказаний кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 8 000 грн строком на 98 дні зі сплатою процентів. Відповідач станом на 20.12.2025 свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 23 784 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8 000 грн, по процентам в розмірі 10 584 грн, комісії 1 200 грн, неустойки 4 000 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача. Ухвалою суду від 24.12.2025 позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду від сторін не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін не надходило. В наданому відзиві відповідач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Максимов В.М., просить в задоволенні позовних вимог ТОВ «Споживчий центр» відмовити. Свої вимоги обґрунтовує тим, що долученими до позову документами неможливо достовірно встановити факт їх підписання саме відповідачем, докази направлення та використання [PERSON] одноразового ідентифікатору матеріали справи не містять. Також позивачем не доведено переказу кредитних коштів на рахунок відповідача, належність банківської картки № [NUMBER] [PERSON] не встановлена. Наданий розрахунок заборгованості не містить періодів та відсоткової ставки, а нарахування відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1,35% суперечить вимогам ЗУ «Про споживче кредитування». Стягнення неустойки заборонено положеннями п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а договір не містить переліку додаткових та супутніх послуг, за які має бути сплачена комісія. Клопотання представника позивача про відкладення судового засідання і забезпечення його участі у розгляді справи в режимі відеоконференції не підлягають задоволенню, оскільки розгляд справи здійснюється у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Так, 19.07.2024 між [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» в електронному вигляді, шляхом підписання заявки кредитного договору, було укладено кредитний договір № 19.07.2024-100001387 (кредитної лінії), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 8 000 грн; строк на який надано кредит - 98 днів; дата повернення кредиту - 24.10.2024; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.35% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; комісія, пов`язана з наданням кредиту, становить 1 200 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 25 688,08%; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача становить 8895,7 грн (а.с. 12-14). Кредитний договір № 19.07.2024-100001387 від 19.07.2024 відповідачем [PERSON] підписаний електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) Е597. 19.07.2024 о 14:17 ТОВ «Споживчий центр» перерахувало на банківську картку № [NUMBER] , вказану у заявці кредитного договору, 8 000 грн за договором № 19.07.2024-100001387, що підтверджується інформацією ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 24.11.2025 (а.с. 15). Відповідно до довідки - розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 19.07.2024-100001387 від 19.07.2024 у відповідача [PERSON] існує заборгованість в загальній сумі 23 784 грн, яка складається з основного боргу - 8 000 грн, проценти - 10 584 грн, комісія за обслуговування - 1 200 грн, неустойка - 4 000 грн (а.с. 17). У відповідності до ст. ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано доказів, які б підтверджували належність виконання відповідачем зобов`язання за кредитним договором або відсутність обов`язку його виконання. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно з ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що 19.07.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 19.07.2024-100001387, у формі електронного документу з електронними підписами сторін, за умовами якого сума кредиту становить 8 000 грн, строк на який надається кредит 98 дні, дата повернення кредиту 24.10.2024, визначена процентна ставка та комісія, пов`язана з обслуговування кредиту. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання за кредитним договором. На виконання умов кредитного договору позивачем на картковий рахунок відповідача перераховано грошові кошти у сумі 8 000 грн. Доводи відповідача про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог ТОВ «Споживчий центр» не заслуговують на увагу суду. Так, при укладенні кредитного договору позивач [PERSON] сам надав відомості, які його ідентифікують: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, ідентифікаційний номер, адресу проживання, номер телефону, картку, дані контактної особи. Саме на вказаний ним номер телефону позивачем було направлено одноразовий ідентифікатор, яким [PERSON] скористався, ввівши у відповідне поле на сайті товариства, тим самим підписавши договір. При цьому кошти були перераховано саме на вказаний позичальником номер картки [NUMBER] . У відповідності до визначеного п. 20 заявки кредитного договору способу ідентифікації та верифікації споживача - шляхом отримання ідентифікаційних даних через систему BankID НБУ, позивачем було встановлено особу позичальника (а.с. 23 зв). Відповідач [PERSON] не довів достатніми доказами, що номер телефону [NUMBER] станом на дату укладення кредитного договору йому не належав. Заперечуючи факт укладення Кредитного договору і отримання кредитних коштів, відповідачем всупереч приписам ст. 81 ЦПК України не надано доказів про те, що банківська картка № [NUMBER] , на яку були перераховані кошти, належить (належала) іншій особі; відповідачем клопотань про витребування доказів з підстав неможливості їх отримання особисто суду заявлено не було. На переконання суду, така процесуальна поведінка відповідача, що полягає у не наданні жодного доказу на спростування позовних вимог, не відповідає принципам добросовісності, відкритості та поваги до інших учасників процесу і суду. Вона не спрямована на сприяння суду у своєчасному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи й справедливому вирішенні спору, а свідчить про намагання уникнути виконання взятих на себе за кредитним договором зобов`язань. Відтак, враховуючи, що відповідачем не виконувалися умови кредитного договору в частині погашення заборгованості перед позивачем за отриманий кредит, тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість по кредиту в сумі 8 000 грн, що становить тіло кредиту. Щодо процентів за користування кредитними коштами, то визначена кредитним договором від 19.07.2024-100001387 від 19.07.2024 фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.35% за 1 (один) день користування кредитом суперечить вимогам ч.5 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування», відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Тому відсотки, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача, складають 7 840 грн, виходячи з розміру кредиту - 8 000 грн, строку кредитування - 98 днів та максимально допустимого розміру щоденної процентної ставки - 1%. Позовна вимога про стягнення неустойки задоволенню не підлягає, оскільки у відповідності до вимог п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Доводи позивача щодо виключення з 24.01.2024 п. 6-1 Розділу 6 «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування», не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки згідно з вимогами ч. 2 ст. 66 ЗУ «Про правотворчу діяльність» у разі виявлення колізії між кодексом і первинним законом пріоритет у застосуванні має норма права, що міститься у кодексі, якщо інше не передбачено таким кодексом. Також не підлягає задоволенню позовна вимога в частині стягнення з [PERSON] визначеної кредитним договором комісії за обслуговування в сумі 1 200 грн, оскільки угода не містить переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена така комісія. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають частковому задоволенню, з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №19.07.2024-100001387 від 19.07.2024 у сумі 15 840 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту - 8 000 грн та заборгованості по відсоткам - 7 840 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 613,30 грн (15 840 х 2422,40 : 23 784).

Outcome: partial