Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] , зареєстрований 19.09.2019 Компаніївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 23. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем спільного життя не склалось через різні погляди на сімейне життя. Сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 28.01.2026 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного провадження, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України без повідомлення сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, зобов`язано позивача надати оригінал свідоцтва про шлюб. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованим листом. 30.01.2026 від відповідача [PERSON] надійшла на адресу суду заява, в якій він позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розірвати шлюб. 02.02.2026 позивач надіслала на адресу суду заяву в якій просила після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] » та надала оригінал свідоцтва про шлюб. У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 19.09.2019 Компаніївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 23, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.23). Від шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Зі змісту позову вбачається, що спільного життя між сторонами не склалося, відсутнє взаєморозуміння, можливості збереження сім`ї немає. Клопотань про надання часу на примирення до суду від сторін не надходило, відповідач позов визнав. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. За змістом ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач заявила клопотання про залишення прізвища « [PERSON] » після розірвання шлюбу. Оскільки відповідачем позов визнано, то суд вважає, що необхідно повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решта судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, що відповідає вимогам ст.ст.141,142 ЦПК України.

Outcome: approved