Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , через підсистему "Електронний суд" в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі 17.10.2025 звернувся до суду з позовною заявою до приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Захаренка Вадима Володимировича про визнання незаконною та скасування постанови нотаріуса. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07 травня 2005 року на підставі Свідоцтва про право власності, посвідченого державним нотаріусом Голованівської державної нотаріальної контори Бурдейної Г.І., [PERSON] набула у власність частину житлового будинку [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] був її чоловік позивач [PERSON] , який при цьому на момент смерті проживав разом з дружиною за однією адресою у будинку, який і є спадковим майном. Після прийняття спадщини позивач 17 вересня 2025 року звернувся до приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Захаренко Вадима Володимировича з прохання про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті його дружини [PERSON] на належне їй майно, а саме на частину житлового будинку [ADDRESS] . Однак, 17 вересня 2025 року позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право власності на будинок. Свою постанову нотаріус мотивував тим, що при оформленні документів на будинок, в ході перевірки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, ним виявлено, що на майно, а саме на частину житлового будинку [ADDRESS] , накладено арешт. В зв`язку з цим він не може видати свідоцтво про право на спадщину. 19.09.2025 позивач звернувся до Голованівського відділу Державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області з метою з`ясування накладення арешту на будинок. Там він отримав документ, а саме інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, з якого вбачається, що 12 вересня 2017 року на частину житлового будинку [ADDRESS] Голованівським відділом державної виконавчої служби у Кіровоградській області дійсно було накладено арешт. Однак у розділі «Відомості про суб`єктів обтяження» вказано, що особа, майно/права якої обтяжується, є [PERSON] , а у розділі «Власники» вказано [PERSON] . Представник позивача зазначає, що арешт, який накладений на частину будинку розташованого по [ADDRESS] , Голованівським відділом державної виконавчої служби у Кіровоградській області був накладений на будинок, який належить іншому співвласнику, а саме [PERSON] . А [PERSON] жодного відношення до накладеного арешту немає. Також представником позивача було отримано Інформацію з Єдиного реєстру боржників в якій зазначається, що за параметрами запиту «2311512103» (РНОКП [PERSON] ) у реєстрі боржників інформація відсутня, що додатково підтверджує той факт, що жодних боргів або арештів [PERSON] на момент смерті не мала. Таким чином стає очевидним, що хоча нотаріусом і правильно було встановлено наявність арешту на частину будинку по [ADDRESS] , однак вказаний арешт накладений на іншу частину цього будинку, який належить на праві власності іншому співвласнику. Вважає прийняту відповідачем постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Враховуючи зазначені обставини, представник позивача просить визнати незаконною та скасувати постанову приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Захаренко Вадима Володимировича від 17 вересня 2025 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Ухвалою суду від 20.10.2025 зазначений позов було залишено без руху. 23.10.2025 представник позивача усунув недоліки, які стали підставою для залишення позовної заяви без руху, після чого ухвалою суду від 28.10.2025 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання; залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Голованівський відділ виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та [PERSON] . 01.12.2025 проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність до суду не подавав. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав зазначених в позовній заяві. Просив скасувати постанову нотаріуса. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується довідкою про доставку 02.01.2026 судової повістки-повідомлення в електронному вигляді; клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність до суду не подавав. Представник третьої особи Голованівського відділу виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується довідкою про доставку 02.01.2026 судової повістки-повідомлення в електронному вигляді; клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність до суду не подавав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується відміткою від 14.01.2026 на конверті про невручення рекомендованого листа з причин "адресат відсутній", який направлявся з судовою повісткою за зареєстрованим місцем проживання третьої особи; клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутність до суду не подавала. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, які не з`явились до суду і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07.05.2005 державним нотаріусом Голованівської державної нотаріальної контори Бурдейною Г.І. видано свідоцтво про право власності за [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва (а.с. 18, 68). Згідно копії договору дарування від 10.05.2005, посвідченого державним нотаріусом Голованівської державної нотаріальної контори Бурдейною Г.І., [PERSON] подарував [PERSON] 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 10-12). Відповідно до копії архівної довідки №195, виданої 07.07.2025 КП «Благовіщенське МБТІ», за архівними даними станом на 01.01.2013 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] , належала [PERSON] (а.с. 9). Згідно копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно…> №444298803 від 19.09.2025, 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 13). Крім того, з вищезазначеної інформаційної довідки вбачається, що постановою, виданою Голованівським РВ ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області, на весь житловий будинок [ADDRESS] накладено арешт. З інформації з Єдиного реєстру боржників від 01.10.2025 слідує, що за параметрами запиту про фізичну особу з РНОКПП [NUMBER] , інформація відсутня (а.с. 14-15). [INFO] в с-щі Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02.08.2024 Голованівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 19, 69). Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Заводським відділом ЗАГС м. Миколаєва, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 12.04.1991, який зареєстровано Заводським відділом ЗАГС м. Миколаєва, актовий запис №129 (а.с. 20, 70). Згідно копії постанови приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Захаренка В.В. від 17.09.2025, позивачу відмовлено у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , а саме: на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , оскільки на спадкове майно накладено арешт (а.с. 17). Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання правочину недійсним. Згідно положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Пунктом другим частини першої ст. 3 ЦК України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1 та ч. 2 ст. 321 ЦК України). Нормами частин 1-3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (статті 50 Закону України «Про нотаріат»). Тлумачення статті 50 Закону України «Про нотаріат» свідчить, що слід розмежовувати оскарження: 1) нотаріальної дії, 2) відмови у вчиненні нотаріальної дії; 3) нотаріального акта. Таке оскарження може бути реалізоване у тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може призвести до відновлення порушеного права або інтересу (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 липня 2022 року у справі № 461/2565/20). Підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій, нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії, визначені статтею 49 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат», передбачено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; 9) в інших випадках, передбачених законом. Згідно з частиною третьою статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальних дій. Нотаріус зобов`язаний мотивувати свої дії, направлені на відмову у вчиненні нотаріальної дії. При цьому, нотаріусу заборонено лише безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі №473/1878/19). Судом встановлено, що позивач після смерті дружини звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, а саме: на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . Однак 17 вересня 2025 року приватний нотаріус Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Захаренко В.В. прийняв постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою постановив: відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки на житловий будинок накладено арешт. Відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус в оскаржуваній постанові посилається на підпункти 4.18. та 4.21. пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок), згідно яких видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони, обтяження іпотекою або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до підпункту 4.20. пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку, якщо на спадкове майно накладено арешт, видача свідоцтва про право на спадщину зупиняється до зняття арешту. Отже, як встановлено з досліджених письмових доказів, нотаріус правомірно, з дотриманням вимог законодавства України, відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на житловий будинок накладено арешт. Доводи представника позивача про те, що арешт накладено лише на частину житлового будинку, яка не входить в спадкове майно, не знайшло свого підтвердження та спростовується дослідженою копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно…> №444298803 від 19.09.2025. При цьому, позивач не оскаржує правомірність накладення арешту на житловий будинок чи на частину такого будинку, а скасування постанови нотаріуса не призведе до ефективного захисту невизнаного права. Висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20.12.2023 по справі №523/4642/22, щодо можливості скасування постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з накладеним арештом на спадкове майно, на які посилається представник позивача в позовній заяві, не можуть застосовуватись в даній справі, так як обставини справи хоч і схожі, однак не є повністю релевантними, оскільки в справі, яку розглядав Верховний Суд, арешт було накладено не на весь об`єкт нерухомості, а лише на його частку. Тоді як на ту частку, на яку претендував спадкоємець, арешт накладено не було. Однак в справі, яка розглядається, арешт накладено на весь об`єкт нерухомості (житловий будинок), що унеможливлює у видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, а саме: на 1/2 частку будинку до зняття арешту. З наведених підстав, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову в задоволенні позову, судові витрати зі сплати позивачем судового збору при зверненні до суду в розмірі 968 грн 96 коп., що підтверджується квитанцією від 23.10.2025 (а.с. 36) та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 37), покладаються на позивача. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed