Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Представник позивачів звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить суд: визнати недійсним укладений 19.05.2017 між [PERSON] та ТОВ «Ківшовата Агро», договір оренди земельної ділянки площею 0,855 га, кадастровий номер: 3224481900:04:008:0231, строк дії 10 років з правом пролонгації, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав 22.07.2017, номер запису про інше речове право: 21601417 та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійним укладений 19.04.2017 між [PERSON] та ТОВ «Ківшовата Агро», договір оренди земельної ділянки площею 0,855 га, кадастровий номер: 3224481900:04:008:0195, строк дії 10 років з правом пролонгації, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав 22.07.2017, номер запису про інше речове право: 21601128 та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним укладений 19.05.2017 між [PERSON] та ТОВ «Ківшовата Агро», договір оренди земельної ділянки площею 0,855 га, кадастровий номер: 3224481900:04:008:0252, строк дії 10 років з правом пролонгації, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав 22.07.2017, номер запису про інше речове право: 21601497 та скасувати його державну реєстрацію; стягнути з відповідача судовий збір в загальному розмірі 3633,60 грн, виходячи з розрахунку по 1211,20 грн на користь кожного із позивачів. Стислий виклад позиції позивачів та заперечень відповідача [INFO] помер батько позивачів [PERSON] . 04.12.2003 року державним нотаріусом Таращанської державної нотаріальної контори Бойко Л.В. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (спадкова справа №670 (2003р), зареєстровано в реєстрі за №4591). Даним свідоцтвом посвідчено, що на підставі заповіту, посвідченого 25 січня 1991 року у Ківшоватській сільській раді Таращанського району за реєстровим № 7, спадкоємцями, зазначеного в заповіті майна [PERSON] , який помер [INFO] , є в рівних частках кожен з його дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що мешкає: с. Ківшовата Таращанського району Київської області. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з: права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного пайового селянського підприємства «Ківшовата» Ківшоватська сільська рада Таращанського району Київської області, розміром 2,76 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому - [PERSON] , на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії КВ №0083808, виданого 10 червня 1997 року Таращанською районною державною адміністрацією на підставі рішення № 170 від 23 квітня 1997 року та зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай за № 358 та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01.07.2000 року в Таращанській державній нотаріальній конторі за реєстровим № 2615. На підставі отриманого свідоцтва на право на спадщину 18.12.2003 року вказаними вище спадкоємцями отримано сертифікат серії PH №339268 на право на земельну частку (пай) розміром 2,76 в умовних кадастрових гектарах. Таким чином, спадкоємці [PERSON] : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] успадкували по одній четвертій права на земельну частку (пай) розміром 2,76 в умовних кадастрових гектарах. Тобто, по 0,69 (нуль цілих шістдесят дев`ять сотих) умовних кадастрових гектарів (2,76:4=0,69). 16.06.2004 року між позивачкою - [PERSON] та [PERSON] (представник [PERSON] ) укладено договір дарування однієї четвертої частини права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Даний договір посвідчений державним нотаріусом Таращанської державної нотаріальної контори Бойко Л.В. (зареєстровано в реєстрі №2323). Внаслідок укладеного договору дарування позивач - [PERSON] отримала право на одну другу права на земельну частку (пай) розміром 2,76 в умовних кадастрових гектарах, тобто, 1,38 (одна ціла тридцять вісім сотих) умовних кадастрових гектарів (0,69+0,69=1,38; 2,76:2=1,38). Незважаючи на наявність права позивача на земельну частку (пай) у розмірі 1,38 умовних кадастрових гектарів Таращанською районною державною адміністрацією 15.10.2004 року приймається розпорядження № 352 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки власників земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства в межах Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області», згідно якого позивач протиправно позбавляється права на земельну частку (пай) у встановленому розмірі. 19.05.2017 між позивачкою [PERSON] , [PERSON] , а 19.04.2017 між позивачем [PERSON] , та відповідачем, укладені договори оренди земельних ділянок площею 0,855 га кожна. 09.04.2025 Таращанським районним судом прийнято рішення у справі № 379/1196/24, яким визнано незаконним та скасовано вказане розпорядження у частині передачі позивачам безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,9007 га кожному; визнано за позивачкою [PERSON] одну другу частину права на земельну частку (пай) площею 1,38 умовних кадастрових гектарів. Проте, вказане рішення суду не призвело до відновлення порушених прав позивачів у повному обсязі, оскільки договори оренди землі між позивачами та відповідачем були укладено на земельні ділянки, розміри яких не відповідають розмірам земельних ділянок, встановленим вказаним рішенням суду. У поданому відзиві на позовну заяву (а.с.78-81) представник відповідача адвокат Ганага А.С. вказує, що волевиявлення позивачів на укладення оспорюваних договорів оренди було вільним та відповідало їх внутрішній волі, оскільки питання про припинення договірних відносин вони не ставили, договори ними не оспорювалися, орендна плата протягом всього періоду дії договорів систематично нараховувалася та сплачувалася відповідно до умов договорів та положень законодавства. Протягом всього часу відповідач як орендар добросовісно виконує умови договорів оренди, а також вимоги ст. 25 Закону України «Про оренду землі» щодо обов`язків орендаря земельної ділянки, жодних доказів щодо порушення відповідачем умов договорів, позивачами не наведено, а тому відсутні підстави вимагати визнання договорів оренди землі недійсними. Твердження позивачів, які є орендодавцями про те, що їх права порушуються в частині отримання ними орендної плати за використанням відповідачем земельних ділянок у відповідному розмірі в залежності від розмірів земельних ділянок, встановлених рішенням суду, вважає необґрунтованими та спростовує це тим, що відповідачем сплачується орендна плата за використання земельних ділянок в розмірі значно більшому, ніж передбачено оспорюваними договорами оренди землі. Після прийняття 09.04.2025 Таращанським районним судом Київської області рішення у справі № 379/1196/24, позивачі не зверталися до відповідачів з пропозицією про внесення змін до оспорюваних договорів оренди землі щодо приведення розміру земельних ділянок у відповідності до судового рішення. Звертає увагу суду, що Верховний Суд неодноразово висловлював підхід, згідно з яким відсутність однієї із істотних у договорі оренди землі, передбачених ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише у разі встановлення факту порушення, невизнання або оспорення прав, свобод чи інтересів особи, яка звертається із позовом. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 25.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Протокольною ухвалою суду від 20.10.2025 підготовче засідання відкладено до 05.11.2025 за клопотанням представника позивачів. Ухвалою суду від 05.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.12.2025. Протокольною ухвалою суду від 19.12.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 21.01.2026 за клопотанням представника позивачів, для надання можливості провести консультацію з довірителями щодо можливості укладення мирової угоди. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належно. У поданій 30.10.2025 заяві просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належно. У поданій 30.10.2025 заяві просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належно. У поданій 30.10.2025 заяві просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник позивачів адвокат Шостак Ю.В. у судовому засіданні позов підтримав повністю. Зазначив, що площі земельних ділянок, вказаних у договорах оренди землі не відповідають дійсним. Розміри земельних ділянок, в свою чергу впливають на розмір орендної плати. Матюша приходила до ТОВ «Ківшовата Агро», однак з нею не погодили зміну розміру земельної ділянки. Внести зміни у діючі договори оренди землі не можливо, оскільки змінюється об`єкт угоди. Оскільки виникає новий об`єкт, має бути інший кадастровий номер. Спочатку треба зробити нову технічну документацію. У позивачів відсутня мета змінити орендаря. Представник відповідача адвокат Ганага А.С. у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі. Пояснив, що жоден з орендодавців не звертався щодо приведення розмірів земельних ділянок, зазначених у договорах, до дійсних. ТОВ «Ківшовата Агро» виплачують орендну плату у значно більшому розмірі і вона не прив`язана до нормативно-грошової оцінки землі. Взагалі позов спрямований на розірвання договорів з метою укласти договори оренди з іншою юридичною особою. Третя особа приватний нотаріус Білоцерківського районного округу Скоробагатько В.Д. у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належно. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин [INFO] помер батько позивачів [PERSON] . 04.12.2003 державним нотаріусом Таращанської державної нотаріальної контори Бойко Л.В. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за № 4591. Вказаним свідоцтвом посвідчено, що на підставі заповіту, посвідченого 25.01.1991 в Ківшоватській сільській раді Таращанського району за реєстровим № 7, спадкоємцями зазначеного в заповіті майна [PERSON] , який помер [INFO] , є в рівних частках кожен його діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з права на земельну часту (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного пайового селянського підприємства «Ківшовата» Ківшоватська сільська рада Таращанського району Київської області, розміром 2,76 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0083808, виданого 10 червня 1997 року Таращанською РДА на підставі рішення № 170 від 23 квітня 1997 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай за № 358 та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01.07.2000 в Таращанській державній нотаріальній конторі за реєстровим № 2615. (а.с.12). 18.12.2003 Таращанською РДА на підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом, спадкоємцям видано сертифікат серії РН № 339268 на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Ківшовата» розміром 2,76 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.14). 16.06.2004 між [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] та позивачкою [PERSON] укладено договір дарування однієї четвертої частини права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Договір посвідчено 16.06.2004 та зареєстровано в реєстрі за № 2323 державним нотаріусом Таращанської державної нотаріальної контори. Згідно договору позивачка [PERSON] отримала в подарунок одну четверту частину права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 339268, виданого 18.12.2003 Таращанською районною державною адміністрацією, площею 2,76:4=0,69 умовних кадастрових гектарів (а.с.13). 15.10.2004 Таращанською районною державною адміністрацією видано розпорядження № 352 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки власників земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства в межах Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області». Згідно додатку № 1 до розпорядження, власниками земельних часток (паїв), яким надаються земельні ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в межах Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області, є: № 176 у списку, [PERSON] , код ділянки згідно схеми поділу земель 121-а, площа ділянки, всього 0,9007 га, [ADDRESS] у списку, [PERSON] , код ділянки згідно схеми поділу земель 121-б, площа ділянки, всього 0,9007 га, [ADDRESS] у списку, [PERSON] , код ділянки згідно схеми поділу земель 121-в, площа ділянки, всього 0,9007 га (а.с.9-11). 09.11.2004 Таращанською районною державною адміністрацією видано державні акти на право власності на земельну ділянку: серії ЯА № 224271 позивачу [PERSON] , земельну ділянку площею 0,9007 га у межах згідно з планом на території Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки № 1: 3224481900:04:008:0248, № 2: 3224481900:04:008:0195 (а.с.18); серії ЯА № 224272 позивачці [PERSON] , земельну ділянку площею 0,9007 га у межах згідно з планом на території Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки № 1: 3224481900:04:008:0228, № 2: 3224481900:04:008:0252 (а.с.19); серії ЯА № 224273 позивачці [PERSON] земельну ділянку площею 0,9007 га у межах згідно з планом на території Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки № 1: 3224481900:04:008:0229, № 2: 3224481900:04:008:0231 (а.с.20). 19.04.2017 між позивачем [PERSON] та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 3224481900:04:008:0195, площею 0,855 га, строк дії 10 років з правом пролонгації. 22.07.2017 приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Скоробагатько В.Д. за № 21601128 зареєстровано інше речове право право оренди земельної ділянки (а.с.23, 26-27). 19.05.2017 між позивачкою [PERSON] та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 3224481900:04:008:0231, площею 0,855 га, строк дії 10 років з правом пролонгації. 22.07.2017 приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Скоробагатько В.Д. за № 21601417 зареєстровано інше речове право право оренди земельної ділянки (а.с.21, 24-25). 19.05.2017 між позивачкою [PERSON] та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 3224481900:04:008:0252, площею 0,855 га, строк дії 10 років з правом пролонгації. 22.07.2017 приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Скоробагатько В.Д. за № 21601497 зареєстровано інше речове право право оренди земельної ділянки (а.с.22, 28-29). Пунктом 4.1. зазначених договорів оренди землі встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій або натуральній формі в розмірі 9% від нормативно грошової оцінки об`єкту оренди на рік, що на момент укладання договору становить 3 442,27 грн. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 114 742,10 грн (п.2.4. договорів). 09.04.2025 Таращанським районним судом Київської області у справі ЄУН 379/1196/24 ухвалено рішення (набрання законної сили 20.05.2025, а.с.30-34), яким: визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Таращанської районної державної адміністрації Київської області від 15.10.2004 № 352 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки власників земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства в межах Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області» у частині передачі [PERSON] безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства в межах Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області земельної ділянки площею 0,9007 га, в тому числі: ріллі 0,8550 га, пасовища 0,0457 га, код ділянки згідно схеми поділу земель 121-а; визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Таращанської районної державної адміністрації Київської області від 15.10.2004 № 352 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки власників земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства в межах Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області» у частині передачі [PERSON] безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства в межах Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області земельної ділянки площею 0,9007 га, в тому числі: ріллі 0,8550 га, пасовища 0,0457 га, код ділянки згідно схеми поділу земель 121-б; визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Таращанської районної державної адміністрації Київської області від 15.10.2004 № 352 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки власників земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства в межах Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області» у частині передачі [PERSON] безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства в межах Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області земельної ділянки площею 0,9007 га, в тому числі: ріллі 0,8550 га, пасовища 0,0457 га, код ділянки згідно схеми поділу земель 121-в; визнано за [PERSON] одну другу частину права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії PH № 339268, виданого 18.12.2003 Таращанською районною державною адміністрацією площею 1,38 (одна ціла тридцять вісім сотих) умовних кадастрових гектарів (код ділянки згідно схеми поділу земель 121); в іншій частині позовних вимог відмовлено. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У частині другій статті 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно до закону. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відповідно до статтей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що «недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим». У частині першій статті 627 ЦК зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч. 1 ст. 93 ЗК України). Разом з тим визначення, процедура укладення, вимоги до змісту та порядок припинення договору оренди землі урегульовано у спеціальному законі, яким є Закон України «Про оренду землі». Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст. 1 Закону України «Про оренду землі»). Орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі»). Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»). Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення об`єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи (частини 1-3 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»). Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, що передбачено у частині першій статті 215 ЦК України. Верховний Суд України неодноразово висловлював підхід, згідно якого відсутність однієї із істотних умов у договорі оренди землі, передбачених частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі», може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише у разі встановлення факту порушення, невизнання або оспорення прав, свобод чи інтересів особи, яка звертається із позовом. Зокрема: у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-88цс14 вказано, що: «відповідно до вимог статті 3 ЦПК України й статті 15 ЦК України в порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене право, а тому при розгляді справи про визнання недійсним договору оренди землі, з підстав відсутності у договорі передбаченої статтею 15 Закону України «Про оренду землі» такої істотної умови, як умова передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, суду слід з`ясувати чи дійсно порушено права орендодавця відсутністю такої умови, її істотність та в чому полягає порушення законних прав позивача». У постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі № 6-94цс14 зроблено висновок, що: «відсутність у договорі оренди землі, укладеному 05 грудня 2008 року, істотної умови передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, не може бути підставою для визнання спірного договору недійсним. Крім того, судом залишено поза увагою вимоги статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України про те, що в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, і не встановлено, чи дійсно були порушені права позивача при укладенні договору у зв`язку з відсутністю в ньому зазначеної умови». У постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1512цс16 зазначено, що: «правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Отже, якщо відсутність у договорі однієї з істотних умов не унеможливила виконання договору, зокрема в частині проведення розрахунків, і сторони протягом певного часу виконували договір погодженим способом, то незгода позивачів з умовою виконання договору не може бути підставою для визнання їх прав порушеними в момент укладення договору та визнання його недійсним з цих підстав». Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Цивільна справа вирішується з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Також, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним» сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи є вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". Отже, суд констатує, що протягом тривалого часу (з 2017 року) оспорювані договори виконувалися, орендна плата виплачувалася, що визнається сторонами. Доводи представника позивачів, що орендна плата виплачена не у відповідному обсязі, не доведені належними та допустимими доказами. У даному випадку позивачами не доведено порушення їх прав як орендодавців та недобросовісної поведінки відповідача. Суд підкреслює, що в спірних договорах зазначені площі земельних ділянок. На добросовісного орендаря не може покладатися тягар помилки, допущеної при оформленні права власності на земельні ділянки. У п. 71 рішення ЄСПЛ від 20.10.2011 «Рисовський проти України» зазначено, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Враховуючи викладене, оскільки позивачі належними доказами не підтвердили порушення їх прав з підстав відсутності у спірних договорах оренди землі істотних умов, передбачених частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі», а також недобросовісності дій відповідача, у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи (п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). В силу ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в позові, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивачів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed