Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона із[PERSON] (далі Відповідач) фактично проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2005 року по 2010 року. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дітей. Відповідач на даний час працездатний, але добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі по 20 000 грн. 00 коп. на кожну доньку від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення дітьми повноліття. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Богдан Ларисою Миколаївною було подано відзив на позовну заяву та письмові пояснення по справі, в якому вони просили позовні вимоги задовольнити частково, призначити стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 3 000 грн. 00 коп. від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, а на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 2 500 грн. 00 коп. від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову. Вказаний розмір аліментів відповідач обґрунтовує тим, що він не має постійного місця роботи та стабільного джерела доходу, має на утриманні малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , свою дружину [PERSON] , яка здійснює догляд за дитиною до досягнення трирічного віку, а також, свою непрацездатну матір [PERSON] , [INFO] , інваліда зі статусом «внутрішньо переміщеної особи». Крім утримання дитини, дружини та матері відповідач має ще забезпечити своє утримання, утримання житла тощо. Відтак матеріальне забезпечення відповідача не дозволяє сплачувати аліменти у розмірі, про який просить позивач. Тим більше, що позивач не навела вагомих аргументів та не надала доказів необхідності стягнення аліментів саме у розмірі 20 000 грн. 00 коп. на кожну дитину. У зв`язку з чим, відповідач просить позов задовольнити частково. Представником позивача [PERSON] - адвокатом Макаренко Олександром Анатолійовичем було подано відповідь на відзив, в якій було зазначено, що вимога про стягнення аліментів у визначеному розмірі сформована з урахуванням віку дітей 16 років, їх потреб у харчуванні, навчанні, проживанні, лікуванні, розвитку та відпочинку, є повною мірою справедливою, а посилання відповідача на мінімальний прожитковий мінімум не є добросовісним аргументом, адже такий мінімум встановлює лише нижню межу, але не обмежує право дітей на отримання більшого розміру аліментів, якщо цього вимагають їхні потреби. У зв`язку з чим, просять відхилити доводи відповідача наведені у відзиві та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представником позивача подано до суду письмову заяву у якій зазначає про повне підтримання позовних вимог. Відповідач подав до суду письмову заяву в якій позовнівимоги визнав частково,зазначивши, що він згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи із дня пред`явлення цього позову. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 28.10.2025 року вирішено витребувати у Головного управління Державної податкової служби в Дніпропетровській області (місце знаходження: 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17а, код ЄДРПОУ 44118658) інформацію: 1) про всі доходи отримані [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) з 01.01.2024 року по дату надання відповіді; 2) про всі відкриті (закриті) банківські рахунки на ім`я [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) з 01.01.2024 року по дату надання відповіді. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судовим розглядом встановлено, що сторони знаходились у фактичних шлюбних відносинах з 2005 року по 2010 року. Матеріалами справи підтверджено, що від спільного подружнього життя сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.11.2008 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.11.2008 року, батьком яких є [PERSON] . Інших дітей, крім вказаних доньок, сторони не мають. Доказів наявності у відповідача аліментних зобов`язань перед іншими особами матеріали справи не містять. Оскільки сторона позивача наполягає на неналежному виконанні відповідачем свого законодавче закріпленого обов`язку щодо утримання дітей, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. У національному законодавстві України право дитини на утримання, що також прямо кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відтак, суд доходить висновку про необхідність стягнення із відповідача аліментів на утримання їх спільних із позивачем дітей. Щодо розміру аліментів, які мають стягуватись, суд зазначає про наступне. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст.183,184 СК України. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. В даному випадку суд виходить з того, що відповідач не відноситься до категорії непрацездатних осіб, має можливість самостійно визначати обсяг забезпечення себе роботою та відповідно отримання доходів від такої роботи, інших осіб на утриманні не має. Згідно матеріалів справи відповідач є особою яка отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати в розмірі 8 000 грн. 00 коп. (з врахуванням податків та зборів), працюючи на посаді вантажника у ТОВ «Мідас-Метіз». Наявність періодичних доходів за минулі періоди, які б давали підстави стверджувати про значні заощадження у відповідача, матеріали справи не містять. Наприклад, за звітний 2024 рік розмір доходи відповідача складав 7 100 грн. 00 коп. 8 000 грн. 00 коп., щомісячно, 2023 6 700 грн. 00 коп. щомісячно, 2019-2022 р.р. докази щодо систематичних доходів відповідача взагалі відсутні. Згідно відомостей Реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачеві належить 7/50 часток будинку [ADDRESS] . Доказів наявності у відповідача іншого цінного рухомого чи нерухомого майна матеріали справи не містять. Суд зазначає із цього приводу, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Разом із цим, заявляючи позовну вимогу про стягнення аліментів у розмірі 20 000 грн. 00 коп. на кожну дитину стороною позивача не надано будь-яких доказів, які б відповідали встановленим процесуальним законом критеріям достатності, допустимості та належності на підтвердження факту майнового стану відповідача, у тому числі доказів стосовно наявності у відповідача доходів, які б дозволяли останньому сплачувати аліменти у такому заявленому позивачем розмірі. Відтак суд вимушений відхилити доводи позивача про наявність у відповідача такого майнового стану, який би дозволяв сплачувати щомісячно аліменти у розмірі 20 000 грн. 00 коп. на кожну дитину окремо. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, розмір витрат, які несе позивач на утримання дитини, стан здоров`я та матеріальне становище самої дитини, підтверджене матеріальне становища платника аліментів, та беручи до уваги ту обставину, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд визначає розмір аліментів на дитину, з батька у відповідності до встановлених обставин, що мають значення для вирішення цього питання, та вимог закону, у розмірі по 2500 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, оскільки відповідач, будучи, батьком дітей зобов`язаний їх матеріально утримувати. Суд вважає, вказаний розмір аліментів враховує як інтереси самих дітей, так і узгоджується із фінансовими можливостями відповідача по справі, та одночасно з цим відповідає таким критеріям сімейних відносин як справедливість, добросовісність та розумність. Також на думку суду, сума аліментних платежів у розмірі 20 000 грн. 00 коп. на кожну дитину, які просить стягнути позивач, значно перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, не узгоджується із доведеним фінансовим станом відповідача, і стягненням судом такої суми на відповідача буде покладено практично повне утримання дітей. Суд також вказує, що аліменти повинні використовуватись виключно для задоволення потреб дитини, її гармонійного фізичного та духовного розвитку й не можуть слугувати для безпідставного збагачення отримувача аліментів. Також суд роз`яснює позивачу, що кошти на забезпечення розвитку здібностей дітей (відвідування гуртків та лікування) відносяться до додаткових витрат на утримання дітей, а не аліментних платежів. Так, за загальним правилом аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами, і стягуватись за окремим позовом про стягнення саме додаткових витрат. В даному випадку таких вимог стороною позивача у вказаному позові не заявлялось. Таким чином, вказаний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає лише частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2 500 грн. 00 коп. на кожну дитину окремо від усіх видів заробітку (доходу) батька, щомісячно (з наступною індексацією відповідно до закону), і до досягнення доньками повноліття, на користь матері [PERSON] , починаючи з 20 травня 2025 року. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє з огляду на їх необґрунтованість. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 20 травня 2025 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, такий обов`язковий платіж підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 1 211 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial