Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №3753238 від 21.06.2021 в розмірі 22509,00 грн та №4323949 від 16.06.2021 в розмірі 8244,10 грн, а всього в розмірі 30753,10 гривень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №3753238, погоджено істотні умови договору. В подальшому, 16.12.2021 було укладено договір факторингу №15/12-2021-22, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3753238. 10.03.2023 було укладено договір факторингу №10-03/2023/01, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3753238. Також, 16.06.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №4323949. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Авентус Україна» взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит у розмірі 2500 грн. 04.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №04-02-02/2022 за яким права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4323949 перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача. Зазначає, що первісні кредитори свої зобов`язання за договором виконали у повному обсязі, надали відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорах. Відповідач всупереч умовам кредитих договорів, та ст.ст.525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушила вищезазначені умови кредитних договорів, своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитами, відсотками відповідно до умов договорів, первісним кредиторам не надавала, у зв`язку із чим за договорами утворилася заборгованість у загальному розмірі 30753,10 гривень. Оскільки, ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до відповідача за кредитними договорами, просить позов задовольнити. Також просить стягнути судовий збір в сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 13000,00грн. Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова Гедз Б.М. від 04.08.2025 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю на розгляд Верховинського районного суду Івано-Франківської області. Ухвалою судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області Бучинського А.Б. від 23.09.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 23.10.2025 продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в судовому засіданні. 18.11.2025 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить в задоволенні позовних вимог відмовити за їх необґрунтованістю та безпідставністю. Зазначає, що позивачем не представлено суду доказів перерахування їй кредитних коштів, зокрема первинних бухгалтерських документів. Також, позивачем здійснено нарахування процентів за період строку кредитування всупереч вимог ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування, а саме у розмірі більшому ніж 1% та такі проценти нараховані поза межами строку кредитних договорів, який згідно кредитних договорів становить 30 календарних днів, а тому просить зменшити проценти за користування кредитом. Крім того, вважає, що позивачем неправомірно нараховано комісію та штраф (пеню) за кредитним договором. Також вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 8000 грн є не підтвердженими належними та допустимими доказами, оскільки такі не підтверджують факту понесення позивачем витрат в сумі 8000,00грн., а тому просить зменшити витрати на правову допомогу до 2000,00грн. Від представника позивача ТОВ «Кредит-Капітал», адвоката Ткаченка М.М., 25.11.2026 через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечив щодо доводів відповідача про те, що позивачем не доведено перед судом факту укладення кредитного договору в електронній формі, зазначає, що відповідач, отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі, намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, отриманих у кредит. Відповідач вказує лише на недоведеність факту перерахування їй кредитних грошових коштів, але будь-яких доказів цьому не надає. При цьому Позивач зазначає, що відповідач має вільний доступ до своїх рахунків у банківських установах і мала безперешкодну можливість надати суду докази про те, що кредитні грошові кошти на її банківську картку, вказану в договорі чи іншу картку, якою вона користується, не надходили. Зокрема, вона мала можливість здійснити запит до банку про наявність у неї карткового рахунку, вказаного в заяві на отримання кредиту, та отримати виписку по вказаному рахунку за період кредитування. Таким чином відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень Також, кредитні кошти Відповідачу перераховувалися за допомогою оператора платіжних послуг ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» на підставі укладеного між сторонами договору, відповідно до якого 16.06.2021 було перераховано грошові кошти у розмірі 2 500,00 грн на картку № [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» та листом з АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якого 21.06.2021 року було перераховано грошові кошти у розмірі 3 000,00 грн на картку № [NUMBER] , призначення: кошти згідно договору № 3753238. Щодо доводів Відповідача про нарахування процентів за межами строків дії договору, зазначає, що сторонами погоджено, що строк користування кредитом №3753238 від 21.06.2021 продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від Кредитора, ні від Позичальника. Сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, нею було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. Таким чином, Кредитором нараховано заборгованість відповідно до умов укладеного договору. Також, згідно п.п. 4.3.1 договору № 4323949 від 16.01.2021 сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п.4.2.2-4.2.4. договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Таким чином сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови та надала згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. Заперечення відповідача, щодо не застосування при здійсненні розрахунку заборгованості за кредитними договорами денної відсоткової ставки на рівні 1% є безпідставним, оскільки кредитні договори були укладені до внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування» (№ 3498-ІХ від 22.11.2023 року), а також строк дії вищевказаних договорів закінчилися до набрання ним законної сили. Нарахування комісії відповідає умовам кредитних договорів є цілком обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству України, що регулює відносини, що склалися між Позивачем та Відповідачем. Також, норми п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень до ЦК України застосовуються щодо нарахування штрафних санкцій за порушення виконання умов договору, зокрема неустойки (штрафу та пені), а не відсотків за користування кредитом або відсотків річних, а тому нарахування неустойки є правомірним. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу зазначає, що відповідач не наводить обґрунтування не співмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, №329/766/18, № 178/1522/18. А тому просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області Бучинського А.Б. від 15.12.2025 виправлено описку в ухвалі Верховинського районного суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 23.09.2025 у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме виправлено назву позивача по справі як Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр». Ухвалою суду від 17.12.2025 поновлено процесуальний строк на подачу клопотання про витребування доказів та витребувано з АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» додаткові докази в справі. На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, 06.01.2025 від АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» надійшла витребувана судом інформація. Представник позивача Ліпкевич І.В. в судовому засіданні 28.01.2026 позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, яке відповідає вказаному у відзиві відповідачем. Скеровані поштою судові повістки повернуті суду без вручення у зв`язку із відсутністю адресата, а тому, за правилами п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, є належним чином повідомленою про розгляд справи. Крім цього, відповідач подала відзив на позовну заяву, у прохальній частині якого просила відкласти розгляд справи у разі її неявки, що було враховано судом при відкладенні судового засідання 17.12.2025. А тому, оскільки у відповідності до положень ст.223 ЦПК України у суду відсутні перешкоди для розгляду справи у відсутності відповідача, яка подала відзив на позов та в судове засідання не з`явилася, не повідомивши причин своєї неявки, суд прийшов до переконання про можливість завершення розгляду справи у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, відзив на позов та відповідь на відзив, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд ухвалює судове рішення про наступне. Судом встановлено, що 21.06.2021 [PERSON] на сайті ТОВ «Мілоан» заповнила анкету-заявку на отримання кредиту, в якій просила надати кредит в розмірі 3000 грн, терміном на 30 днів, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок, зазначивши ПІБ, дату народження, паспортні дані, РНОКПП, адресу реєстрації, електронну пошту та номер мобільного телефону. По заяві № [NUMBER] ТОВ «Мілоан» 21.06.2021 прийняло рішення та погодило умови кредитування, а саме замовлена сума 3500 грн., замовлений строк 30 днів, погоджена сума 3000 грн., погоджений строк 30 днів, комісія за надання 0,00 % одноразово, ставка процентів 0,01 % за кожен день користування (а.с.70-71). В подальшому, 21.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] за допомогою інформаційно -телекомунікаційної системи укладено договір про споживчий кредит №3753238, який відповідач підписала за допомогою одноразового ідентифікатора S78981, що був відправлений на номер телефону [NUMBER] . Дані обставини також підтверджуються довідкою про ідентифікацію (а.с.50). Згідно з пунктом 1.1. договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п.1.2-1.4 договору загальний розмір кредиту становить 3000,00 грн. Кредит надається строком на 30 днів з 21.06.2021. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредиту (дата платежу) 21.07.2021. Відповідно до п. 1.5. договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів. Платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми та тіла кредиту) складають 9,00 грн. в грошовому виразі та 4,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна процентна ставка) і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1.-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 3009,00 грн. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримує кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишається незмінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п. 1.4 договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадках продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Згідно з п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом 9,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п.1.7. договору тип процентної ставки фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 цього договору. Відповідно до п.2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. 21 червня 2021 року на виконання умов кредитного договору №3753238, ТОВ «Мілоан» перерахувало на картковий рахунок № [NUMBER] , грошові кошти в розмірі 3000,00 грн., що підтверджується квитанцією №1683567544 з системи LiqPay (а.с.50 зворот). Також встановлено, що 16.06.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено договір про споживчий кредит №4323949, який підписано електронним підписом, а саме за допомогою одноразового ідентифікатора С610895 (а.с.53-57). Відповідно до умов кредитного договору, а саме п.1.1, укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІКС Кредитодавеця, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний застосунок "CreditPlus". Ідентифікація Споживача в ІКС Товариства здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет/ Мобільний застосунок "CreditPlus", в порядку передбаченому Договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Кредитодавецем правильності введення коду, направленого Кредитодавецем на номер мобільного телефону Споживача, вказаний Споживачем при вході(в т.ч через месенджери), та/або шляхом перевірки правильності введення відповідно Пароля входу до Особистого кабінету/Мобільного застосунку "CreditPlus". На умовах, встановлених Договором, Кредитодавець надає Споживачу кредит у гривні, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.1.2). Кредитним договором, встановлена сума кредиту (загальний розмір): 2500.00 гривень. Строк кредиту 30 днів (п.1.3-1.4). Згідно п.1.5 Договору, тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1.90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки. Сторони цього договору, також узгодили, що грошові кошти кредиту надаються Кредитодавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позичальника № [NUMBER] (п.2.1). Також позивачем долучено графік розрахунків до договору у якому зазначено дуту повернення кредиту та процентів не пізніше 16.07.2021, сума кредиту 2500,00 грн, сума нарахованих процентів 7,50 грн., разом до оплати 2507,50 грн, та зазначені реквізити для оплати заборгованості. (а.с.57 зворот). З інформації наданої ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 07.11.2024 №7/6302 вбачається, що ТОВ «Авентус Україна» 16.06.2021 о 18.03год перераховано на картковий рахунок № [NUMBER] грошові кошти в розмірі 2500,00грн (а.с.40-41). Крім цього, з відповіді АТ КБ "Приватбанк", що надійшла до суду 06.01.2026 на підставі ухвали суду від 17.12.2025, вбачається, що на ім`я [PERSON] банком було емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ) на яку було зараховано кошти 2500 грн. 16.06.2021 та 3000 грн. 21.06.2021. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема із договорів. Як визначено ч.1 ст. 626, ч.1 ст.628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з приписами статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не установлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля його сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до норм статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII (далі Закону № 675-VIII). Статтею 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується у порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Цією статтею зазначеного Закону установлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ (частина сьома, дванадцята статті 11 Закону № 675-VIII). Норми статті 11 Закону № 675-VIII відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Спеціальним законом, що визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами є Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Відповідно до п.16.1 ст.16 цього Закону до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу. Відповідно до п.17.1 ст.17 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов`язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Відповідно до пунктом 10 розділу II Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 листопада 2021 року № 113, договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ ХХ** **** ХХХХ (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу). Таким чином, з наведеного вбачається, що між відповідачем та первісними кредиторами ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Авентус Україна" було укладено два кредитні договори, свої зобов`язання за якими первісні кредитори виконали в повному обсязі, а саме - надали відповідачу [PERSON] кредити у розмірі та на умовах, встановлених кредитними договорами шляхом перерхування коштів на банківський рахунок відповідача, якими відповідач в подальшому розпоряджалася на власний розсуд. А тому, заперечення відповідача про те, що позивачем не доведено факт перерахування їй кредитних коштів, а відтак і укладення кредитних договорів суд оцінює критично, як спосіб захисту, однак такі, що спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами. При цьому, відповідач заперечуючи отримання кредитних коштів, не спростувала факт надання всіх особистих ідентифікуючих даних, зокрема РНОКПП та дату народження, платіжної картки, номер мобільного телефону, без надання яких і відповідного підтвердження, ознайомлення з відповідними умовами та правилами отримання та повернення кредитних коштів, відповідний кредит не міг бути наданий. Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме позичальник має доступ до свого банківського рахунку і вона мала можливість представити суду виписку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору. Разом із тим, відповідача, посилаючись у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, не надала суду виписки по її рахунках в банківських установах, у тому числі по картковому рахунку № [NUMBER] , який зазначила у договорі, як номер особистого платіжного засобу, ні доказів про відсутність у неї такого рахунку, чим не спростувала доказів, наданих стороною позивача. Отже, підсумовуючи наведене слід зазначити, що позивачем доведено виникнення зобов`язальних (кредитних) правовідносин між ТОВ «Мілоан», ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , а також виконання кредиторами своїх зобов`язань за кредитними договорами та перерахування позичальнику кредитних коштів в сумі 3000,00грн. та 2500,00грн. Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення (а.с.51-52), заборгованість відповідача за кредитним договором №3753238 від 21.06.2021 перед ТОВ «Мілоан» становить 12009,00 грн., яка складається: заборгованості за тілом кредиту 3000,00 грн., заборгованості за відсотками 9009,00 грн. З картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) по договору №4323949 від 16.06.2021 вбачається, що заборгованість відповідача за договором перед ТОВ «Авентус Україна» становить 8200,00 грн., яка складається: заборгованості за тілом кредиту 2500,00 грн., заборгованості за відсотками 5700,00 грн (а.с.43 зворот-49). Частинами 1 та 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач виходив з того, що в ході факторингового ланцюгу право вимоги до відповідача перейшло до позивача ТОВ «Коллект Центр». Так, судом встановлено, що 16.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №16/12-2021-43, відповідно якого та реєстру боржників до договору факторингу, право вимоги до боржника [PERSON] за договором №3753238 від 21.06.2021 перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с.25-31, 24). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за договором №3753238 перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.03.2023 загальна сума заборгованості за період з 16.12.2021 по 10.03.2023 становить 22509,00грн, з яких: залишок заборгованості за тілом кредиту 3000,00грн, заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги 9009,00грн, нараховані відсотки за кредитним договором 10500,00грн (а.с.39). 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого разом зі змінами в реєстрі прав вимог, право вимоги до боржника [PERSON] за договором №3753238 від 21.06.2021 перейшло до ТОВ «Коллект Центр» (а.с.17-22, 90). З розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект Центр» вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором №3753238 від 21.06.2021 станом на 04.07.2025 становить 22509,00 грн., яка складається: заборгованості за тілом кредиту 3000,00 грн., заборгованості за відсотками 19509,00 грн (а.с.37). Також, встановлено, що 04.02.2022 було укладено Договір факторингу №04-02-01/2022 відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників (а.с.32-34). Право вимоги за даним договором - це право грошової вимоги Клієнта до Боржників щодо погашення заборгованості, строк платежу за якою настав (наявна вимога) (п.1 договору). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №04-02-01/2022 від 04.02.2022 (а.с.35-36, 23), ТОВ «Вердикт Капітал» отримало право вимоги до відповідача за договором №4323949 від 16.06.2021, а саме на суму 8200,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за договором №4323949 від 16.06.2021 перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 загальна сума заборгованості за період з 04.02.2022 по 10.01.2023 становить 8244,10грн, з яких: залишок заборгованості за тілом кредиту 2500,00грн, заборгованість за відсотками 5700,00грн, збитки від інфляції 40,00грн, 3% річних за користування грошовими коштами в сумі 4,10грн (а.с.38). 10.01.2023 було укладено договір факторингу №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4323949, що також вбачається з реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 (а.с.11-16, 89). З розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект Центр» вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором №4323949 від 16.06.2021 станом на 04.07.2025 становить 8244,10 грн., з яких: залишок заборгованості за тілом кредиту 2500,00грн, заборгованість за відсотками 5700,00грн, збитки від інфляції 40,00грн, 3% річних за користування грошовими коштами в сумі 4,10грн (а.с.36). Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги до Відповідача за кредитними договорами №3753238 від 21.06.2021 та №4323949 від 16.06.2021. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частина 1 статті 514 ЦК України зазначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Враховуючи наведене, суд вважає, що представлені стороною позивача Договори факторингу та Реєстри права вимоги є належними та допустимими доказами, які у встановленому законом порядку підтверджують перехід до позивача пред`явлення права вимоги до [PERSON] за договором №3753238 від 21.06.2021 та договором №4323949 від 16.06.2021, оскільки укладаючи договори факторингу сторони узгодила всі істотні умови для такого виду договорів відповідно до чинного законодавства та дійшли згоди щодо укладання договорів на зазначених у них умовах, а тому з власної ініціативи визначили для себе правила подальшої поведінки. Належних та допустимих доказів того, що сторонами договорів факторингу в момент їх підписання не додержано вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, матеріали справи не містять. Оскільки судом встановлено, що позичальником умови кредитних договорів №3753238 від 21.06.2021 та №4323949 від 16.06.2021 не виконано, грошові кошти на умовах визначених кредитними договорами не повернуто, внаслідок чого утворилася заборгованість, суд доходить висновку про те, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та процентів за користування кредитами за кожним з договорів. Відповідач заперечує порядок нарахування заборгованості за процентами за користування кредитом та зазначає, що позивачем здійснено нарахування процентів всупереч вимог ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування, а саме у розмірі більшому ніж 1% та такі проценти нараховані поза межами строку кредитних договорів, який згідно кредитних договорів становить 30 календарних днів, а тому просить зменшити проценти за користування кредитом. Так, щодо заборгованості за процентами за користування кредитом за кредитним договором №3753238 від 21.06.2021, суд зазначає наступне. Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення (а.с.51-52), заборгованість відповідача за кредитним договором №3753238 від 21.06.2021, за період з 21.06.2021 по 19.09.2021, перед первісним кредитором ТОВ «Мілоан» становила 12009,00 грн., яка складалася із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3000,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 9009,00 грн. В подальшому, після відступлення прав вимоги за даним кредитним договором, згідно розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.03.2023 за період з 16.12.2021 по 10.03.2023 становила 22509,00грн, з яких: залишок заборгованості за тілом кредиту 3000,00грн, заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги 16.12.2021 - 9009,00грн, нараховані відсотки за кредитним договором 10500,00грн (а.с.39). З розрахунку заборгованості позивача ТОВ «Коллект Центр» вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором №3753238 від 21.06.2021 станом на 04.07.2025 становить 22509,00 грн., яка складається: заборгованості за тілом кредиту 3000,00 грн., заборгованості за відсотками 19509,00 грн (а.с.37). Однак, при визначенні розміру заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 19509,00 грн, суд не погоджується з визначеним позивачем розміром і порядком нарахування таких відсотків, виходячи з наступного. Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Такого висновку дійшла, Велика Палата Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018, а саме: право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Так, за умовами укладеного 21.06.2021 кредитного договору №3753238, відповідач отримала строком на 30 днів кредитні кошти у національній валюті у розмірі 3000,00 грн, які зобов`язалася повернути до 21.07.2021 зі сплатою відсотків згідно з п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом 9,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тобто, з умов кредитного договору вбачається, що сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання та термін кредитування закінчився 21.07.2021 (п.1.3, 1.4 кредитного договору). Однак, відповідно до п.2.3.1. кредитного договору сторонами визначено, що продовження вказаного у п.1.3, 1.4 договору строку кредитування може відбуватися на пільгових або стандартних умовах. Пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства tengo.com.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://tengo.com.ua/s/documents і є невід?ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. (п.2.3.1.1 договору). Пунктом 2.3.1.2 договору передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування ( з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначено строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку користування кредитним договором на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховується за стандартної (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. Як вже встановлено з відомостей про щоденні нарахування та погашення (а.с.51-52), заборгованість відповідача за кредитним договором №3753238 від 21.06.2021, за період з 21.06.2021 по 19.09.2021, перед первісним кредитором ТОВ «Мілоан» становила 12009,00 грн., яка складалася із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3000,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 9009,00 грн Дійсно з розрахунку вбачається, що станом на день закінчення строку кредитного договору, а саме 21.07.2021, позичальник продовжила користуватись кредитними коштами, оскільки заборгованість за кредитом не погасила, а тому відповідно до 2.3.1.2 договору відбулося збільшення (продовження) строку кредитування, який загалом не міг перевищувати 60 днів. Отже, право нараховувати проценти, передбачені умовами Договору про споживчий кредит №3753238 від 21.06.2021, припинилося 20.09.2021 по закінченню строку кредитування з врахуванням збільшення його строку, визначеного п.п.1.3,1.4 Договору, а тому розмір процентів, який підлягає стягненню з відповідача у межах строку кредитування за даним договором, становить 9009,00 грн. і такий розраховано первісним кредитором ТОВ «Мілоан», згідно умов кредитного договору. Однак, нарахуванням ТОВ «Вердикт Капітал», яке набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором №3753238 від 21.06.2021 на підставі договору факторингу №16/12-2021-43 від 16.12.2021, відсотків згідно кредитного договору у сумі 10500,00грн за період з 16.12.2021 по 10.03.2023, мало місце поза межами строку кредитування, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають. Щодо кредитного договору №4323949 суд встановив, що з картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) по договору №4323949 від 16.06.2021 вбачається, що заборгованість відповідача за договором перед ТОВ «Авентус Україна» становить 8200,00 грн., яка складається: заборгованості за тілом кредиту 2500,00 грн., заборгованості за відсотками 5700,00 грн (а.с.43 зворот-49). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за договором №4323949 від 16.06.2021 перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 загальна сума заборгованості за період з 04.02.2022 по 10.01.2023 становить 8244,10грн, з яких: залишок заборгованості за тілом кредиту 2500,00грн, заборгованість за відсотками 5700,00грн, збитки від інфляції 40,00грн, 3% річних за користування грошовими коштами в сумі 4,10грн (а.с.38). З розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект Центр» вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором №4323949 від 16.06.2021 станом на 04.07.2025 становить 8244,10 грн., з яких: залишок заборгованості за тілом кредиту 2500,00грн, заборгованість за відсотками 5700,00грн, збитки від інфляції 40,00грн, 3% річних за користування грошовими коштами в сумі 4,10грн (а.с.36). Встановлено, згідно умов кредитного договору №4323949 від 16.06.2021, відповідач отримала строком на 30 днів кредитні кошти у національній валюті у розмірі 2500,00 грн, стандартна процентна ставка становить 1.90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки 0,01%. Дійсно, відповідно до п.4.1. кредитного договору сторонами визначено, що продовження вказаного у п.1.4 договору строку кредитування може відбуватися за ініціативою споживача на кількість днів зазначену в п.1.4 договору та в порядку автопролонгації на кілька днів в порядку передбаченому п.4.3 договору. Згідно п.п. 4.3.1 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4. договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Як вже встановлено з картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) по договору №4323949 від 16.06.2021, заборгованість за відсотками ТОВ «Авентус Україна» нараховувалася за період 16.06.2021 по 03.02.2022 та така становить 5700,00 грн. Дійсно з розрахунку вбачається, що станом на день закінчення строку кредитування, а саме 15.07.2021, у позичальника була наявна заборгованість за кредитом, а тому відповідно до п.п.4.3.1 Договору мала місце автопролонгація кредитного договору на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль. Отже, право нараховувати проценти, передбачені умовами Договору про споживчий кредит №4323949 від 16.06.2021, припинилося 13.10.2021 по закінченню строку автопролонгації, визначеного п.п.4.3.1 Договору, а тому розмір процентів, який підлягає стягненню з відповідача у межах строку кредитування за даним договором, становить 5700,00 грн., а тому такі нараховані ТОВ «Авентус Україна» згідно умов кредитного договору. Враховуючи наведене, заперечення сторони відповідача щодо нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку дії кредитного договору №4323949 від 16.06.2021, суд не бере до уваги. Також, суд не враховує заперечення відповідача, щодо не застосування кредиторами при здійсненні розрахунку заборгованості за кредитними договорами денної відсоткової ставки на рівні 1%, оскільки кредитні договори були укладені, та строк їх дії закінчився до внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування» (№ 3498-ІХ від 22.11.2023 року). При визначенні позивачем розміру заборгованості за кредитним договором №4323949 від 16.06.2021, суд також, не може погодитися з законністю нарахування збитків від інфляції в сумі 40,00грн та 3% річних за користування грошовими коштами в сумі 4,10грн, з наступних підстав. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку, і є чинним на даний час. Як встановлено з розрахунку заборгованості [PERSON] за договором №4323949 від 16.06.2021 перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 загальна сума заборгованості за період з 04.02.2022 по 10.01.2023 становила 8244,10грн, з яких: залишок заборгованості за тілом кредиту 2500,00грн, заборгованість за відсотками 5700,00грн, збитки від інфляції 40,00грн, 3% річних за користування грошовими коштами в сумі 4,10грн (а.с.38). Оскільки зобов`язання за кредитним договором прострочено в період дії воєнного стану, тому підстав для нарахування ТОВ «Вердикт Капітал» збитків від інфляції та 3% річних за користування грошовими коштами за прострочення виконання кредитних зобов`язань не має. А тому в цій частині у задоволенні позову також слід відмовити за його безпідставністю. З огляду на наведене позов слід задовольнити частково, а саме стягнути з [PERSON] на користь позивача за договором №3753238 від 21.06.2021 заборгованість в розмірі 12009,00 гривень, яка складається з 3000,00грн тіло кредиту, 9009,00грн заборгованість за процентами та за договором №4323949 від 16.06.2021 в розмірі 8200,00 гривень, яка складається з 2500,00грн заборгованість за тілом кредиту та 5700,00грн заборгованість за процентами, а всього в розмірі 20209,00 гривень. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1591,85гривень. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в сумі 13000,00 грн, суд зазначає наступне. Згідно з ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п.1,2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається з висновків викладених у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц та від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу, представником позивача представлено суду договір про надання правової допомоги №02-09/2024-2 від 02.09.2024 (а.с.79-81), заявки на надання юридичної допомоги №9 від 02.06.2025 (а.с.70), витяг з акту №10 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025 від 30.06.2025 (а.с.77), платіжної інструкції кредитового переказу коштів №0536200001 (а.с.78). Відповідач заперечує розмір витрат на правничу допомогу адвоката та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 8000 грн є не підтвердженими належними та допустимими доказами, оскільки такі не підтверджують факту понесення позивачем витрат в сумі 8000,00 грн, а тому просить зменшити витрати на правову допомогу до 2000,00грн. Однак, як вбачається з представлених позивачем доказів, фактичний розмір понесених ним витрат на правничу допомогу адвоката становить 13000,00 грн, а не 8000,00грн, як про це зазначає відповідач. В той же час оцінивши надані адвокатом послуги та витрачений ним час на складання процесуальних документів, а саме позовної заяви, клопотання про витребування доказів, відповіді на відзив, зважаючи зокрема на складність справи, ціну позову, суд приходить до висновку, що визначений стороною та його адвокатом розмір витрат на правову допомогу є завищеним щодо іншої сторони спору і з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати пов`язані з наданням правничої допомоги в розмірі 3000 гривень 00 копійок.

Outcome: partial