Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

26.12.2025 року до суду звернувся [PERSON] в інтересах якого діє представник, адвокат Івахненко О.О. з позовом до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна що є спільною сумісною власністю подружжя. Представник позивача просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя: житловий будинок загальною площею 35,76 кв.м., житловою площею 14,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 993318012254; земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га, кадастровий номер 1225435000:02:001:0196, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 993159012254; земельну ділянкудля ведення особистого селянського господарства (підсобне господарство), площею 0,11449 га, кадастровий номер 1225435000:02:001:0197, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 993650112254, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , та в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за [PERSON] , ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] ([INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) право спільної часткової власності по 1/2 частці за кожним на: житловий будинок загальною площею 35,76 кв.м., житловою площею 14,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 993318012254; земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га, кадастровий номер 1225435000:02:001:0196, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 993159012254; земельну ділянкудля ведення особистого селянського господарства (підсобне господарство), площею 0,11449 га, кадастровий номер 1225435000:02:001:0197, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 993650112254,, які розташовані за адресою: [ADDRESS] та одночасно припинити державну реєстрацію права власності за [PERSON] ([INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на: житловий будинок загальною площею 35,76 кв.м., житловою площею 14,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 993318012254; земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га, кадастровий номер 1225435000:02:001:0196, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 993159012254; земельну ділянкудля ведення особистого селянського господарства (підсобне господарство), площею 0,11449 га, кадастровий номер 1225435000:02:001:0197, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 993650112254, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Заявлені позовні вимоги обгрунтовані настуним, 25 січня 2014 року між позивачем і відповідачем, [PERSON] , був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 1. Як вказано в позовній заяві, одруження з відповідачем виявилося невдалим. Протягом сумісного життя дедалі частіше між сторонами виникали непорозуміння, що спричиняло повсякденні сварки, навіть через незначні дрібниці, створюючи психологічно нездорову атмосферу в сім`ї, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області по справі № 195/873/25 від 27.06.2025 року шлюб між сторонами розірвано. В період перебування у шлюбі, за спільні заощадження, ними було куплено та оформлено на ім`я відповідача, [PERSON] ,наступне майно: - відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку від 04 серпня 2016 року зареєстрованого в реєстрі за № 616; - відповідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,3949 га, передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га, кадастровий номер 1225435000:02:001:0196, та для ведення особистого селянського господарства (підсобне господарство), площею 0,1449 га, кадастровий номер 1225435000:02:001:0197, від 04 серпня 2016 року зареєстрованого в реєстрі за № 617, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . При цьому шлюбного договору або домовленості щодо нерухомого та рухомого майна придбаного спільно, під час перебування в шлюбі, визначення обсягу майнових прав та/або обов`язків подружжя у шлюбі, а також правовий режим майна, обсягу майнових прав та/або обов`язків подружжя у випадку розірвання шлюбу між ними не укладалося. На теперішній час відповідач користується та фактично одноосібно володіє житловим будинком та земельною ділянкою та своїми діями усунула позивача та не допускає від користування зазначеним спільним майном. На підставі чого позивач був змушений звернутися до суду з даними позовними вимогами. В підготовчому судовому засіданні представник позивача просить суд, повернути половину суми сплаченого позивачем судового збору, оскільки відповідач проти заявлених позовних вимог не заперечую. Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні підтвердила факт відсутності предмету спору та подала письмові пояснення в яких вказано, що позов носить штучний характер, оскільки між сторонами відсутній спір щодо спільного сумісного майжна подружжя, так як позивач визнає позовні вимоги. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки у підготовчому засіданні сторона відповідача визнала позовні вимоги, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Судом встановлено, що з 25.01.2014 року між сторонами по справі було укладено шлюб, який було зареєстрований виконавчим комітетом Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 1, свідоцтв про шлюб серія [NUMBER] . Відповідно до рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 27.06.2025 року шлюб між сторонами по справі було розірвано. Згідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку від 04 серпня 2016 року зареєстрованого в реєстрі за № 616, в якому в пункті 7 зазначено, що [PERSON] купує житловий будинок з господарчими будівлями за згодою чоловіка [PERSON] (згоду засвідчено нотаріально приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудим М.Є., 04 серпня 2016 року за р. № 614); Відповідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,3949 га, передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га, кадастровий номер 1225435000:02:001:0196, та для ведення особистого селянського господарства (підсобне господарство), площею 0,1449 га, кадастровий номер 1225435000:02:001:0197, від 04 серпня 2016 року зареєстрованого в реєстрі за № 617, в якому в пункті 7 зазначено, що [PERSON] купує земельну ділянку за згодою чоловіка [PERSON] (згоду засвідчено нотаріально приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудим М.Є., 04 серпня 2016 року за р. № 615), які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 458199034 від 24.12.2025 року, право власності на: житловий будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 993318012254); земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га, кадастровий номер 1225435000:02:001:0196, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 993159012254); земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства (підсобне господарство), площею 0,1449 га, кадастровий номер 1225435000:02:001:0197, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 993650112254), зареєстровано на [PERSON] . Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно до статтей 60-70 СК України, чинного на час купівлі спірного будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обовязків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. В ході розгляду справи представником відповідачки та відповідачем не заперечувалася та обставина, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі на час придбання спірного майна та що вказане майно придбано за спільні кошти подружжя. Таким чином, враховуючи що спірне нерухоме майно було придбано у шлюбі, вказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України манно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ч. 2 ст. 372 ЦК України). Отже, суд вважає доведеним, що на спірне майно поширюється режим права спільної сумісної власності позивача та відповідача, частки яких є рівними. Таким чином, вищевказане майно підлягає поділу між сторонами в рівних частках, а тому є усі передбачені законом підстави для визнання за кожним з них права власності на 1/2 частку спірного майна. При цьому, суд, у відповідності до вимог 206 ЦПК України, приймає до уваги визнання позову відповідачем та вважає, що таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна що є спільною сумісною власністю подружжя обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі. При звернені до суду позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір в розмірі 1211.20 грн. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем до початку розгляду справи по суті було визнано позов, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні даного позову. За наведених обставин, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605.60 грн. На підставі ст.ст.57,60,61,65,69-71СК України,

Outcome: approved