Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

У грудні 2025 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позову зазначивши, що вони з відповідачем по справі з 14.10.2000 по 25.02.2010 перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі вони придбали майно, що є їх спільною сумісною власністю, а саме: житловий будинок, житловою площею 43.1 кв.м., загальною площею 55.90 кв.м., та земельну ділянку, площею 0.17 га, кадастровий номер 1422083300:11:000:0039, яка надана для обслуговування вищевказаного будинку, ведення особистого підсобного господарства, у слідуючих межах: від А до Б - землі Золотоколодезянської сільської Ради, від Б до В - землі [PERSON] , від В до Г - землі Золотоколодезянської сільської ради, від Г до А - землі [PERSON] , що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . На вищевказаній земельній ділянці знаходяться: А-1 - житловий будинок, житловою площею 43.1 кв.м., загальною площею 55.90 кв.м., та такі надвірні побудови та господарчі споруди: а-1 -тамбур; а1-1 - ганок; Б-1 - літня кухня; В-1 - сарай; Г-1 - вбиральня; пг - погріб; № 1 - паркан; І - замощення; II водопровід. Ринкова вартість житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 55.90 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами складає 110 570,00 грн., а ринкова вартість його 1/2 ідеальної частки складає 55 285,00 грн., що підтверджується звітом оцінювача від 16.12.2025. Ринкова вартість земельної ділянки, кадастровий номер 1422083300:11:000:0039, що розташована у [ADDRESS] , складає 24 330,00 грн., а ринкова вартість її 1/2 ідеальної частки складає 12 165,00 грн. Оскільки, сторонами не досягнуто домовленості щодо поділу спільного майна подружжя, шлюбного договору сторонами не укладалося, позивач вимушена звертатися до суду з проханням здійснити поділ спільного майна подружжя. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просила суд: 1) визнати сумісною спільною власністю подружжя, її та [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , позначеного в договорі купівлі-продажу від 20.02.2001, реєстровий номер 323, літерою А-1, а також наступні господарчі будівлі та споруди, які позначені в цьому договорі літерами: а-1 - тамбур; а1-1 - ганок; Б-1 - літня кухня; В-1 - сарай; Г-1 - вбиральня; пг - погріб; № 1 - паркан; І - замощення; II водопровід; 2) визнати сумісною спільною власністю подружжя, її та [PERSON] земельну ділянку площею 0.17 га, кадастровий номер 1422083300:11:000:0039, яка надана для обслуговування вищевказаного будинку, ведення особистого підсобного господарства, у слідуючих межах: від А до Б - землі Золотоколодезянської сільської Ради, від Б до В - землі [PERSON] , від В до Г - землі Золотоколодезянської сільської ради, від Г до А - землі [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; 3) визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , позначеного в договорі купівлі-продажу від 20.02.2001, реєстровий номер 323, літерою А-1, а також на 1/2 частину наступних господарчих будівель та споруд, які позначені в цьому договорі літерами: а-1 - тамбур; а1-1 - ганок; Б-1 - літня кухня; В-1 - сарай; Г-1 - вбиральня; пг - погріб; № 1 - паркан; І - замощення; II водопровід, загальною вартістю 55 285,00 грн.; 4) визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0.17 га, кадастровий номер 1422083300:11:000:0039, яка надана для обслуговування вищевказаного будинку, ведення особистого підсобного господарства, у слідуючих межах: від А до Б - землі Золотоколодезянської сільської Ради, від Б до В - землі [PERSON] , від В до Г - землі Золотоколодезянської сільської ради, від Г до А - землі [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вартістю 12 165,00 грн. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 22.12.2025 відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 03.02.2026 справу розглянуто по суті та ухвалено рішення. У судове засідання позивач не з`явилася, просила розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи, стороною якої він. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до частини 3 статті 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 14.10.2000 по 25.02.2010 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідними свідоцтвами про одруженння, серії [NUMBER] , актовий запис №7, та про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] , актовий запис №5. За час перебування у шлюбі, а саме 20.02.2001 між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, за яким останній купив житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані у [ADDRESS] . На земельній ділянці, площею 0.17 гектарів, яка надана для обслуговування вищевказаного будинку, ведення особистого підсобного господарства, у слідуючих межах: від А до Б - землі Золотоколодезянської сільської Ради, від Б до В - землі [PERSON] , від В до Г - землі Золотоколодезянської сільської ради, від Г до А - землі [PERSON] , розташовані: А-1 - житловий будинок, жилою площею 43.1 кв.м., та такі надвірні побудови та споруди: а-1 -тамбур; а - ганок; Б-1 - літня кухня; В-1 - сарай; Г - вбиральня; пг - погріб; № 1 - паркан; І - замощення; II водопровід. Даний договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки був посвідчений приватним нотаріусом Добропільського районного нотаріального округу Донецької області Черніковою Н.В. та зареєстрований у реєстрі за №323. 21.02.2001 [PERSON] було отримано Державний акт на право власності на землю, а саме на замельну ділянку, розташовану на території [ADDRESS] , який був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на Землю за №968. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1801103072025 від 17.11.2025, вбачається, що земельній ділянці, розташованій за адресою: [ADDRESS] , присвоєно кадастровий номер 1422083300:11:000:0039. Відповідно до Звіту про оцінку майна від 16.12.2025, виконаного ФОП « [PERSON] », ринкова вартість житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 55.90 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами складає 110 570,00 грн., а ринкова вартість його 1/2 ідеальної частки складає 55 285,00 грн. Згідно Звіту з експертної грошової оцінки земельної ділянки (стисла форма) від 16.12.2025, виконаного ФОП « [PERSON] », ринкова вартість земельної ділянки, площею 0,1669 га, кадастровий номер 1422083300:11:000:0039, що розташована за адресою: [ADDRESS] , складає 24 330,00 грн., а ринкова вартість її 1/2 ідеальної частки складає 12 165,00 грн. Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (чинного на час придбання спірного житлового будинку та земельної ділянки у 2001 році), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. За змістом вказаних норм майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. При цьому, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ч. 1 ст. 68 СК України). Згідно ст. 112 ЦК УРСР 1963 року (чинного на час придбання спірного житлового будинку та земельної ділянки у 2001 році) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Аналогічні положення містяться також у статті 368 ЦК України, в якій зазначено що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до чч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, оскільки право власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 55,90 кв.м., житловою площею 43.1 кв.м., а також на земельну ділянку, площею 0.17 га, кадастровий номер 1422083300:11:000:0039, набуто відповідачем у період його перебування у шлюбі з позивачем по справі, а тому даний житловий будинок та земельна ділянка є спільним майном подружжя і належить кожному з них по частці, у зв`язку з чим, позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1 211,20 грн. судового збору.

Outcome: approved