Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

У січні 2026 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що 09.06.2013 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області вона зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі в 2014 році у них народилася дочка [PERSON] . Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, сім`я фактично розпалась у зв`язку з тим, що вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, тривалий час стосунки між ними мають негативний характер, а тому, на її переконання, шлюб суперечить її інтересам та існує лише формально. Спроби примиритися позитивних результатів не дали. Посилаючись на зазначені обставини та норми права, які містяться в ст.ст. 24, 104, 105, 112 Сімейного кодексу України (далі СК України), позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12.012026 вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Позивач у поданій 05.01.2026 до суду заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності. В цій же заяві позивач просила позов задовольнити повністю, строк на примирення не надавати. Відповідач 02.02.2026 подав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, також зазначив, що позов визнає та не заперечує щодо розірвання шлюбу, у цій же заяві просив строк на примирення не надавати. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області 09.06.2013, судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] 09.06.2013 зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, про що було зроблено актовий запис №76 (а.с.4). У сторін у шлюбі [INFO] народилась дочка [PERSON] , що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернулась до суду з вказаним позовом за захистом своїх порушених прав. Таким чином, між сторонами по справі виникли спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу. Частиною першою статті 21 і частиною першою статті 24 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (частина перша статті 55 СК України). Відповідно до частини другої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено частиною третьою статті 105 СК України. Відповідно до вимог частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - факту припинення між сторонами шлюбних стосунків та формальність існування шлюбу, який не виконує свого прямого призначення, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені нею в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо фактичного припинення подружніх відносин через відсутність взаєморозуміння, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів та не оспорюється відповідачем. Суд зауважує, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу у відповідності до ст. 24 СК України не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач, скористалась своїм правом на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу та наполягає на такому, відмова у задоволенні позову за таких обставин, на переконання суду, буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, зважаючи на наявність у сторін малолітньої дитини, суд не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення, при цьому враховує позицію відповідача, який не заперечував щодо розірвання шлюбу та просив строк на примирення не надавати. З огляду на зазначене, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю.

Outcome: approved