Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Огорілко Ю.В. звернувся до суду з позовом та просить суд стягнути зі страхової компанії 35083,76грн. (30296,00 страхове відшкодування + 4787,76грн. пені) та судові витрати На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] на автодорозі сполученням с.Волиця - с.Зубків Львівської області відбулося ДТП за участі автомобіля марки «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та велосипедиста [PERSON] , який загинув від отриманих травм на місці події. Вироком Сокальського районного суду Львівської області від 08.05.2023р. [PERSON] визнано винним за ч.2 ст.286 та ч.1 ст.135 КК України. Позивач, як дружина загиблого, отримала страхове відшкодування від НАСК «Оранта» у розмірі 226704,00грн. (56676,00грн. моральна шкода та 170028,00грн. відшкодування шкоди заподіяної смертю). Оскільки ліміт страхової виплати становить 260000,00грн. то відповідно відповідач не у повній мірі виплатив страхове відшкодування, а саме: 30296,00грн. (260000,00 - 2267047,000). Та у зв`язку з тим, що сума страхового відшкодування була виплачена несвоєчасно тому з відповідача підлягає стягненню пеня у вигляді подвійної облікової ставки, яка становить 4787,76грн за період з 06.10.2023р. по дату звернення до суду. Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 20.06.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався однак надав пояснення у справі у яких просив суд відмовити у позовних вимогах повністю. В своє обґрунтування зазначає, що транспортний засіб марки «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] на момент ДТП був забезпечений полісом страхування АО№6173491 ПАТ «НАСК «ОРАНТА». 01.10.2020 року позивач звернулася із заявою про виплату страхового відшкодування, однак їй було повідомлено про необхідність долучення до матеріалів вироку суду та лише 08.05.2023р. судом було винесено вирок у справі після чого здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 226704,00грн., з яких 56676,00грн. моральна шкода та 170028,00грн. відшкодування витрат на утримання доньки загиблого. Розмір моральної шкоди визначений в розмірі 12 мінімальних заробітних плат - 12х4723,00 (56676,00грн.) а розмір витрат на утримання доньки загиблого 36 мінімальних заробітних плат на 4723,00 (170028,00грн.). Таким чином виплата проведена у повному розмірі, тому нарахування пені є безпідставним. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та надані пояснення судом встановлено наступне. Вироком Сокальського районного суду Львівської області від 08.05.2023р. №454/2518/20 [PERSON] визнано винним за ч.1 ст.135 та ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 3 роки та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку тривалістю у 3 роки. Із тексту вироку встановлено, що [PERSON] 22.05.2020, приблизно о 22 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем "Volksvagen Passat", реєстраційний номер [NUMBER] , та рухаючись ним по автодорозі Волиця-Зубків у напрямку до с. Зубків Сокальського району Львівської області, при проїзді її ділянки на відстані 800,0 м від с. Волиця Сокальського району Львівської області, порушив вимоги Розділу 1 п. п. 1.10 (у частині визначення термінів "проїзна частина", "узбіччя"), Розділу 2 п. п, 2.3 б), д), 2.9 а), Розділу 12 п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які виразились у тому, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, враховуючи дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, у результаті чого, без причин технічного характеру, виїхав на праве по його напрямку руху узбіччя, де здійснив зіткнення із велосипедом, яким керував велосипедист [PERSON] та який рухався у попутному із ним напрямку, який від отриманих травм помер. Частиною 6 статті 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З оглянутої копії свідоцтва про шлюб встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстровано шлюбі із 18.09.2005 року. За час спільного проживання у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження. [INFO] помер [PERSON] а у свідоцтві про смерть місцем смерті зазначено автодорога Волиця-Зубків. 01.10.2020 року [PERSON] звернулася до НАСК «ОРАНТА» із заявою про виплату страхового відшкодування, долучивши копії документів. Страховиком надано відповідь у якій зазначено необхідність у подані додаткових документів у тому числі вироку суду. Згодом після усунення недоліків складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт згідно яких розмір страхового відшкодування за моральну шкоду становить 56676,00грн. а розмір страхового відшкодування витрат на утримання склав 170028,00грн. з розрахунку 4723,00грн. мінімальної заробітної плати на дату настання страхового випадку. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частинами 1, 2 ст. 1200 ЦК України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на дату настання події) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ч. 27.2 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Аналізуючи зібрані по справі докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку, що донька загиблого [PERSON] є особою, яка потребує матеріальної допомоги та має право на відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника. Зважаючи на зазначене сума страхового відшкодування складає: 36 (мінімальних заробітних плат) х 4723,00грн. (мінімальна заробітна плата на дату настання страхового випадку) = 170028 грн. Однак, згідно з п. 9. 4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. За полісом страхування АО№6173491 встановлено ліміт 260 000, 00 грн. за шкоду заподіяну життю та здоров`ю, таким чином з врахуванням вже проведених виплат, залишок на відшкодування за лімітом становить 30296,00грн. (260000,00 (ліміт) - 2267047,000 (шкода виплачена позивачу). Таким чином, слід стягнути з ПАТ НАСК «ОРАНТА» на користь позивача суму страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника в розмірі 30296,00грн. Щодо стягнення зі страхової компанії пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. ВС у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові №761/6406/16-ц наголошує, що грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Крім того, у пункті 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Враховуючі наведені обставини справи, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення зі страхової компанії пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ підлягає до задоволення. Також згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору то такі витрати слід покласти на відповідача. Стаття 133 ЦПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи. Суд встановив, що між [PERSON] та адвокатом Огорілко Ю.В. укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.04.2024 року в якому ціна договору складає 6000,00грн. що також є судовими витратами. У постанові від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Таким чином, відповідно до ст. 137 ЦПК України, із врахуванням обсягу виконаних адвокатом робіт, часу їх виконання, складності справи, співмірності часу розгляду справи та участі адвоката у її розгляді, зокрема розгляду справи у спрощеному провадженні без виклику сторін, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000грн.

Outcome: partial