Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

16 грудня 2025 року за вхід.№7995 до Ямпільського районного суду Вінницької області надійшла цивільна справа №130/3317/25 за позовом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 17 грудня 2025 року прийнято до свого провадження та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі з повідомленням, однак без виклику сторін. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути із відповідача на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №1380-0197 від 13.04.2024 в розмірі 52500.00 грн., а також сплачений судовий збір. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 13.04.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1380-0197. На виконання зазначених вимог позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор С9191 для підписання кредитного договору №1380-0197 від 13.04.2024, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 9600,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 16 днів; знижена % ставка - 2.50% в день; стандартна % ставка - 2,50 % в день. Також, Додатковою угодою №1 від 15.04.2024 до договору про відкриття кредитної лінії №1380-0197 від 13.04.2024 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредиту сумі 900.00 грн. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору та додаткової угоди. Позивач (через партнера АТ КБ «ПриватБанк», з яким укладено договір №4010 про надання послуг в системі LigPay від 02.12.2019) видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджено квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Позивач звертає увагу суду на те, що відповідач в загальній кількості 6 разів оформляв кредитні відносини з позивачем, попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність відповідача з процедурою оформлення та виконання кредитного договору. Станом на 19.09.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить - 89205.00 грн., а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 10500,00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 78705.00 грн. Позивач зазначив, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 36705.00 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 52500.00 грн. Тому, позивач просить суд у цьому позові стягнути з позичальника не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом - 10500,00 грн.; прострочену заборгованість за нарахованими процентами - 42000.00 грн. Оскільки відповідач не погашає заборгованість, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» вимушене звернутись із даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту порушених прав, а саме повернення кредитних коштів. 17 грудня 2025 року відповідно до ухвали судді відкрито спрощене позовне провадження у цій справі. Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися. Лише повідомлялися належним чином про проведення судового засідання. Представник позивача подав клопотання про розгляд цивільної справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] 06.01.2026 за вхід.№70 подав відзив на позовну заяву. Вказав, що позовні вимоги визнає частково, а саме: в частині стягнення з відповідача суми тіла кредиту, 20% від суми тіла кредиту та судового збору; в частині стягнення процентів, штрафних санкцій, пені, комісії та інших додаткових фінансових нарахувань - відмовити; витрати на правничу допомогу позивача залишити за позивачем. Зазначив, що станом на момент подання цього відзиву відповідач не отримував копії позовної заяви разом із доданими до неї документами, у тому числі розрахунку заборгованості, умов нарахування процентів та штрафних санкцій, а також доказів їх правомірності. Фактично інформація про характер спору стало йому відомо лише з ухвали суду про відкриття провадження, свою позицію виклав в наступному, а саме: не заперечує факт укладення кредитного договору з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та факт отримання коштів у межах тіла кредиту. Усвідомлюючи наявність грошового зобов`язання та діючи добросовісно, він частково визнає позовні вимоги та погоджується на їх задоволення в частині стягнення суми фактично отриманого тіла кредиту, додатково 20% від суми тіла кредиту як розумної компенсації за користування коштами, а також судового збору. А в решті позовних вимог заперечує повністю. Отже, повідомляє, що заявлені позивачем проценти, штрафні санкції, пеня та інші фінансові нарахування є неспівмірними, економічно необґрунтованими та такими, що порушують баланс прав і інтересів сторін у зобов`язанні. Відповідач вказує, що, на момент укладення кредитного договору він перебував у скрутному матеріальному становищі та не мав постійного місця роботи, а кредитні кошти були отримані з метою нагальних життєвих потреб. Також, він є споживачем фінансових послуг, а позивач професійною фінансовою установою, що обумовлює підвищені вимоги до добросовісності його поведінки та недопустимість використання фінансової вразливості позичальника. Також, відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність, та ч.3 ст.509 ЦК України прямо встановлює, що зобов`язання повинні ґрунтуватися саме на цих засадах. Отже, заявлені позивачем проценти та штрафні санкції фактично мають каральний характер та призводять до багаторазового збільшення розміру боргу порівняно з тілом кредиту. Такий підхід суперечить правовій природі цивільно-правової відповідальності, яка має компенсаторний, а не штрафний характер. З урахуванням наведеного вважає, що позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягають задоволенню лише частково, а саме в межах визнаного ним зобов`язання щодо тіла кредиту, 20% від його суми та судового збору, в решті вимог відмовити. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: клопотання представника позивача про розгляд справи без участі представника позивача (а.с.57), відзив на позовну (а.с.74-78). Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом (а.с.66-68). Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із копії договору про відкриття кредитної лінії №1380-0197 від 13.04.2024, правил відкриття кредитної лінії, паспорту споживчого кредиту та додатку 3 до договору про відкриття кредитної лінії, правил акції під умовною назвою, судом встановлено, що [PERSON] електронним підписом підписав вказаний договір, паспорт та додатки до нього, згідно умов договору від 13.04.2024 та додаткової угоди від 15.04.2024 надано кредит у загальній сумі 10500 грн. строк кредитування - 300 днів, базовий період 16 днів, стандартна процентна ставка 2,50% за кожен день та ознайомлений з розрахунком реальної річної процентної ставки. Із копії Квитанцій та довідки про перерахування суми кредиту №1380-0197 від 13.04.2024 судом встановлено, що 13.04.2024 та 15.04.2024 на картку № [NUMBER] здійснено видачу коштів у загальній сумі 10500 грн. Із копії розрахунку заборгованості за договором №1380-0197 від 13.04.2024 судом встановлено, що станом на 19.09.2025 основний борг - 10500 грн., залишок відсотків -78705 грн., всього 89205 грн. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими відповідачу надано грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, відповідач зобов`язався повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак свої зобов`язання не виконав. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що договір укладався між сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 №675-УІІІ визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» №851-ІУ від 22.05.2003, електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Порядок укладення електронного договору визначений ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», згідно якої пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст.12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що після підписання Договору про відкриття кредитної лінії за №1380-0197 від 13.04.2024 за допомогою одноразового пароля, відповідач взяв на себе зобов`язання оплачувати послуги, що виникають в результаті використання кредитних коштів, згідно тарифів, а також сплатити нараховані відсотки та тіло кредиту. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами в установленому законом порядку був укладений Договір про відкриття кредитної лінії в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача нарахованих відсотків, то суд приходить до наступного: Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до Закону України «Про внесення змін по деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, внесено зміни до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», якими відповідно встановлено обмеження максимальної денної процентної ставки на рівні 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів (з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року) - 2,5 %; протягом наступних 120 днів (з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року) - 1,5 %. Водночас частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пункт 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Пунктом 9 частини першої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Відповідно до п.п.4.15. до Договору про відкриття кредитної лінії №1380-0197 від 13.04.2024 денна процентна ставка за користування кредитом становить 2.50% (реальна річна процентна ставка складає 248096.79%, п.п.4.13). Відповідно до ч.3 ст.6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Частиною 2 ст.627 ЦК України також передбачено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Враховуючи, що кредитний договір було укладено 13.04.2024, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», умови укладеного між сторонами договору щодо встановлення денної процентної ставки в день 2.50%, відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними. Згідно з позовними вимогами та розрахунком заборгованості наданим позивачем та застосуванням Програми лояльності заборгованість по процентах нарахована в сумі 42000 грн. за період з 13.04.2024 року по 06.02.2025 року, за ставкою 2.50% в день. Проте, умови кредитного договору в частині нарахування процентів за ставкою 2.50 % за кожен день користування кредитом не можуть бути застосовані, оскільки суперечать вимогам ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», а відтак є нікчемними. Визначаючи суму процентів, які підлягають стягненню у даній справі, суд керується умовами договору щодо суми кредиту і строку кредитування та застосовує вимогу закону щодо максимального розміру денної процентної ставки 1%. Так, за користування кредитними коштами в період 13.04.2024 по 06.02.2025 (300 днів), розмір процентів становить 31500 гривень (10500 гривень * 300 днів * 1 % день). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме - стягненню з відповідача на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості у сумі 42000 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у сумі 10500 грн., по процентам у сумі 31500 грн. Відповідно ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проте, так як позов задоволено частково, тому суд приходить до висновку про розподіл судових витрат відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору, виходячи з принципу пропорційності до задоволених позовних вимог у сумі 1937.92 грн.

Outcome: partial