Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Позивач в особі представника звернувся з позовом до Яготинського районного суду Київської області до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, відповідно до вимог якого просить: визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/4 частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , який помер [INFO] , на праві власності, відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого Яготинським цукровим заводом 17.12.1993 на підставі розпорядження №122-а від 16.12.1993 та зареєстрованого Переяслав-Хмельницьким МБТІ 02.03.1994 в книзі №22 за реєстровим № 128. Визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/4 частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , який помер [INFO] , на праві власності, спадкоємцем якого був його син - [PERSON] , який помер [INFO] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/4 частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , на праві власності, спадкоємцем якої був її чоловік - [PERSON] , який помер [INFO] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що [INFO] , у віці 68 років, померла рідна баба Позивача (з боку батька) [PERSON] «Спадкодавець-1». До складу спадщини ввійшли всі права та обов`язки Спадкодавця-1, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті, а саме майнове право на майно, яке належало останній на праві власності: частка в праві спільної сумісної власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та належала померлій відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого Яготинським цукровим заводом 17.12.1993 на підставі розпорядження № 122-а від 16.12.1993, зареєстрованого Переяслав- Хмельницьким МБТІ 02.03.1994 в книзі №22 за реєстровим № 128. Інші частки в праві спільної сумісної власності на квартиру, відповідно до довідки КП КОР «Київське обласне БТІ» від 26.06.2025 №0625005/293, належать: [PERSON] (Спадкодавець-1); [PERSON] (Спадкодавець-2); [PERSON] (Спадкодавець-3); [PERSON] , [INFO] , колишній дружині Спадкодавця-3, відповідно до актових записів про шлюб за №130 та про розірвання шлюбу за № 27 від 07.12.2025. За час життя, Спадкодавець-1 не склала заповіт як розпорядження своїм майном та іншими майновими правами на випадок своєї смерті, а тому спадкування її всіх прав та обов`язків здійснюється за законом спадкоємцями в порядку черговості. Таким чином, спадкоємці за законом у першу чергу є чоловік Спадкодавця1 [PERSON] , та діти [PERSON] , [PERSON] . Інших спадкоємців, передбачених чинним законодавством України, у Спадкодавця немає. Спадщину [PERSON] (чоловік Спадкодавця-1), прийняв шляхом постійно проживання разом зі Спадкодавцем-1 на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , але із заявою про прийняття спадщини або із заявою про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори останній не звертався, свої спадкові права не оформив. [INFO] , у віці 72 роки, помер рідний дід Позивача (з боку батька) [PERSON] «Спадкодавець-2». До складу спадщини ввійшли майнові права на майно, яке належало останньому на праві власності: частка в спільній сумісній власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та належала померлому відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого Яготинським цукровим заводом 17.12.1993 на підставі розпорядження № 122-а від 16.12.1993, зареєстрованого Переяслав - Хмельницьким МБТІ 02.03.1994 в книзі №22 за реєстровим № 128, житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,5800 га, кадастровий номер: 3225588200040030031 (на дану земельну ділянку отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, вид. 11.08.2010 державним нотаріусом Яготинської районної ДНК за р.№1-1285), а також право на спадщину на частку в спільній сумісній власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , право власності яке належало Спадкодавцю-1, спадщину після смерті якої прийняв, але не переоформив на своє ім`я. Спадкоємці за заповітом є: на вказаний житловий будинок - [PERSON] (син Спадкодавця-2). Заповіт посвідчений 15 січня 2009 року, Житник О.І., секретарем Фарбованської сільської ради, за реєстровим № 04 (заповіт та витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі на земельну ділянку - [PERSON] (син Спадкодавця2). Заповіт посвідчений 14 січня 2009 року, секретарем Фарбованської сільської ради Яготинського району Київської області, за реєстровим № 03 . Інше майно, зокрема частка в спільній сумісній власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. Спадкоємці за законом у першу чергу є діти Спадкодавця-2: [PERSON] та [PERSON] (Відповідач-3). Інших спадкоємців, передбачених чинним законодавством України, у Спадкодавця-2 немає. Спадщину [PERSON] , [PERSON] прийняли, звернувшись в передбачений ст. 1270 ЦК України термін, із заявами про прийняття спадщини до державного нотаріуса Яготинської районної державної нотаріальної контори, що підтверджується: - витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 23205889 від 20.03.2010 (вбачається, що у Спадковому реєстрі за № 49059130 зареєстрована спадкова справа за №105/2010 після смерті [PERSON] ), - запитом Яготинської районної державної нотаріальної контори від 20.03.2010 до Яготинської філії від. №3111 ВАТ «ДОБУ» за №299-02-14 (вбачаються вищевказані спадкоємці) та -свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, вид. 11.08.2010 державним нотаріусом Яготинської районної ДНК за реєстровим №1-1285 на ім`я спадкоємця [PERSON] . Свої спадкові права на частки в спільній сумісній власності на вищевказану квартиру, спадкоємці за законом не оформили. [INFO] , у віці 56 років, помер батько Позивача [PERSON] «Спадкодавець-3». До складу спадщини ввійшли всі права та обов`язки Спадкодавця-3, що належали на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті, а саме майнове право на майно, яке належало останньому на праві власності: частка в спільній сумісній власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та належала померлому відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого Яготинським цукровим заводом 17.12.1993 на підставі розпорядження № 122-а від 16.12.1993, зареєстрованого Переяслав - Хмельницьким МБТІ 02.03.1994 в книзі №22 за реєстровим № 128, а також право на частку в спільній сумісній власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належало Спадкодавцю-2, спадщину після смерті якого прийняв, але не переоформив свої спадкові права. За час життя, Спадкодавець-3 не склав заповіт як розпорядження своїм майном та іншими майновими правами на випадок своєї смерті, а тому спадкування її всіх прав та обов`язків здійснюється за законом спадкоємцями в порядку черговості. Таким чином, спадкоємці за законом у першу чергу є діти Спадкодавця 3 [PERSON] (Позивач), [PERSON] та [PERSON] (Відповідачі). Інших спадкоємців, передбачених чинним законодавством України, у Спадкодавця-3 немає. Дружина Спадкодавця-3: [PERSON] , померла [INFO] . Спадщину [PERSON] , прийняла, звернувшись в передбачений ст. 1270 ЦК України термін, із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Яготинської районної державної нотаріальної контори, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 81443042 від 06.06.2025, з якого вбачається, що у Спадковому реєстрі за № 74175866 зареєстрована спадкова справа за №56/2025 після смерті Спадкодавця-3. Нотаріусом перевірені права спадкоємця. Інші спадкоємці: [PERSON] та [PERSON] , звернулися до вказаної вище державної нотаріальної контори із заявами про відмову від прийняття спадщини після смерті Спадкодавця-3. Разом з цим, з часу відкриття спадщини, після смерті Спадкодавця-2, минуло більше 15 років, протягом яких спадкоємець - [PERSON] (Відповідач-3) не здійснив жодної дії щодо юридичного оформлення своєї частки в спільній сумісній власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки у останнього з моїм батьком (Спадкодавцем-3) була досягнута усна угода про розподіл спадкового майна після смерті їх батьків (Спадкодавця1 і Спадкодавця2), а саме: [PERSON] (Відповідач-3) - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,5800 га, кадастровий номер: 3225588200040030031. [PERSON] (Спадкодавець-3) - житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] та належні частки в спільній сумісній власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . На даний час Відповідач-3 дану квартиру не утримує, комунальні платежі не сплачує та не перешкоджає Позивачу у володінні та користуванні майном. Нотаріус роз`яснила, що не має можливості зробити розподіл спадкового майна, після смерті Спадкодавця-2, за згодою спадкоємців, шляхом нотаріально посвідченого договору, оскільки [PERSON] (один із спадкоємців) помер. Для завершення спадкової справи та уникнення подальшої невизначеності Позивач змушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на відповідну частку спадкового майна. Також Позивач не має можливості отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом на частки спадкової квартири, після смерті батька (Спадкодавця-3), з причини виправлень у Свідоцтві про право власності на дане майно та не визначення часток Спадкодавців у праві спільної сумісної власності на спадкову квартиру . Нотаріус роз`яснив, що не може прийняти для вчинення нотаріальних дій документи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, також дописки, закреслені слова чи інші виправлення, які є в документах, що подаються для вчинення нотаріальних дій, повинні бути застережені підписом відповідної посадової особи і печаткою установи, підприємства або організації чи особи, яка видала документ. При цьому виправлення повинні бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім виправлене чи закреслене, відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат» та частин 1, 2 глави 8 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 (далі Порядок). Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 17.12.2025 року відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, визначено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень. Зобов`язано нотаріуса Яготинської районної державної нотаріальної контори Сушко Л.М. надати до суду належним чином засвідчені копію спадкової справи за № 105/2010, відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та копію спадкової справи за № 56/2025, відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Представник позивача звернувся до суду з заявою, в котрій просить розглянути справу у його відсутності та відсутності позивача, заявлені вимоги підтримав та просив їх задоволити. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву про розгляд справи в її відсутність, проти заявлених вимог не заперечувала та просила позов задоволити. [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав та просив задоволити. [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав та просив задоволити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, заяв та клопотань не направляла. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її розгляду, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» № 4451/70). В силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (рішення від 17 червня 2011 року, заява № 21037/05), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, [INFO] , у віці 68 років, померла рідна баба Позивача (з боку батька) [PERSON] «Спадкодавець-1». До складу спадщини ввійшли всі права та обов`язки Спадкодавця-1, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті, а саме майнове право на майно, яке належало останній на праві власності: частка в праві спільної сумісної власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та належала померлій відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого Яготинським цукровим заводом 17.12.1993 на підставі розпорядження № 122-а від 16.12.1993, зареєстрованого Переяслав- Хмельницьким МБТІ 02.03.1994 в книзі №22 за реєстровим № 128. Інші частки в праві спільної сумісної власності на квартиру, відповідно до довідки КП КОР «Київське обласне БТІ» від 26.06.2025 №0625005/293, належать: [PERSON] (Спадкодавець-1); [PERSON] (Спадкодавець-2); [PERSON] (Спадкодавець-3); [PERSON] , [INFO] , колишній дружині Спадкодавця-3, відповідно до актових записів про шлюб за №130 та про розірвання шлюбу за № 27 від 07.12.2025. За час життя, Спадкодавець-1 не склала заповіт як розпорядження своїм майном та іншими майновими правами на випадок своєї смерті, а тому спадкування її всіх прав та обов`язків здійснюється за законом спадкоємцями в порядку черговості. Таким чином, спадкоємці за законом у першу чергу є чоловік Спадкодавця 1 [PERSON] , та діти [PERSON] , [PERSON] . Інших спадкоємців, передбачених чинним законодавством України, у Спадкодавця немає. Спадщину [PERSON] (чоловік Спадкодавця-1), прийняв шляхом постійно проживання разом зі Спадкодавцем-1 на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , але із заявою про прийняття спадщини або із заявою про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори останній не звертався; свої спадкові права не оформив. [INFO] , у віці 72 роки, помер рідний дід Позивача (з боку батька) [PERSON] «Спадкодавець-2». До складу спадщини ввійшли майнові права на майно, яке належало останньому на праві власності: частка в спільній сумісній власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та належала померлому відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого Яготинським цукровим заводом 17.12.1993 на підставі розпорядження № 122-а від 16.12.1993, зареєстрованого Переяслав- Хмельницьким МБТІ 02.03.1994 в книзі №22 за реєстровим № 128, житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,5800 га, кадастровий номер: 3225588200040030031 (на дану земельну ділянку отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, вид. 11.08.2010 державним нотаріусом Яготинської районної ДНК за р.№1-1285), а також право на спадщину на частку в спільній сумісній власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , право власності яке належало Спадкодавцю-1, спадщину після смерті якої прийняв, але не переоформив на своє ім`я. Спадкоємці за заповітом є: на вказаний житловий будинок - [PERSON] (син Спадкодавця-2). Заповіт посвідчений 15 січня 2009 року, Житник О.І., секретарем Фарбованської сільської ради, за реєстровим № 04 (заповіт та витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі на земельну ділянку - [PERSON] (син Спадкодавця2). Заповіт посвідчений 14 січня 2009 року, секретарем Фарбованської сільської ради Яготинського району Київської області, за реєстровим № 03 . Інше майно, зокрема частка в спільній сумісній власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. Спадкоємці за законом у першу чергу є діти Спадкодавця-2: [PERSON] та [PERSON] (Відповідач-3). Інших спадкоємців, передбачених чинним законодавством України, у Спадкодавця-2 немає. Спадщину [PERSON] , [PERSON] прийняли, звернувшись в передбачений ст. 1270 ЦК України термін, із заявами про прийняття спадщини до державного нотаріуса Яготинської районної державної нотаріальної контори, що підтверджується: -витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 23205889 від 20.03.2010 (вбачається, що у Спадковому реєстрі за № 49059130 зареєстрована спадкова справа за №105/2010 після смерті [PERSON] ), запитом Яготинської районної державної нотаріальної контори від 20.03.2010 до Яготинської філії від. №3111 ВАТ «ДОБУ» за №299-02-14 (вбачаються вищевказані спадкоємці) та -свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, вид. 11.08.2010 державним нотаріусом Яготинської районної ДНК за реєстровим №1-1285 на ім`я спадкоємця [PERSON] . Свої спадкові права на частки в спільній сумісній власності на вищевказану квартиру, спадкоємці за законом не оформили. [INFO] , у віці 56 років, помер батько Позивача [PERSON] «Спадкодавець-3» .До складу спадщини ввійшли всі права та обов`язки Спадкодавця-3, що належали на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті, а саме майнове право на майно, яке належало останньому на праві власності: частка в спільній сумісній власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та належала померлому відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого Яготинським цукровим заводом 17.12.1993 на підставі розпорядження № 122-а від 16.12.1993, зареєстрованого Переяслав- Хмельницьким МБТІ 02.03.1994 в книзі №22 за реєстровим № 128, а також право на частку в спільній сумісній власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належало Спадкодавцю-2, спадщину після смерті якого прийняв, але не переоформив свої спадкові права. За час життя, Спадкодавець-3 не склав заповіт як розпорядження своїм майном та іншими майновими правами на випадок своєї смерті, а тому спадкування її всіх прав та обов`язків здійснюється за законом спадкоємцями в порядку черговості. Таким чином, спадкоємці за законом у першу чергу є діти Спадкодавця3 [PERSON] (Позивач), [PERSON] та [PERSON] (Відповідачі). Інших спадкоємців, передбачених чинним законодавством України, у Спадкодавця-3 немає. Дружина Спадкодавця-3: [PERSON] , померла [INFO] Спадщину [PERSON] , прийняла, звернувшись в передбачений ст. 1270 ЦК України термін, із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Яготинської районної державної нотаріальної контори, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 81443042 від 06.06.2025, з якого вбачається, що у Спадковому реєстрі за № 74175866 зареєстрована спадкова справа за №56/2025 після смерті Спадкодавця-3. Нотаріусом перевірені права спадкоємця. Інші спадкоємці: [PERSON] та [PERSON] , звернулися до вказаної вище державної нотаріальної контори із заявами про відмову від прийняття спадщини після смерті Спадкодавця-3. Разом з цим, з часу відкриття спадщини, після смерті Спадкодавця-2, минуло більше 15 років, протягом яких спадкоємець - [PERSON] (Відповідач-3) не здійснив жодної дії щодо юридичного оформлення своєї частки в спільній сумісній власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки у останнього з моїм батьком (Спадкодавцем-3) була досягнута усна угода про розподіл спадкового майна після смерті їх батьків (Спадкодавця1 і Спадкодавця2), а саме: [PERSON] (Відповідач-3) - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,5800 га, кадастровий номер: 3225588200040030031; [PERSON] (Спадкодавець-3) - житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] та належні частки в спільній сумісній власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . На даний час Відповідач-3 дану квартиру не утримує, комунальні платежі не сплачує та не перешкоджає Позивачу у володінні та користуванні майном. (а.с. 11-40) Згідно спадкової справи №56/2025 щодо спадщини померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулися [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.59-87). Згідно спадкової справи №105/2010 щодо спадщини померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса зверталися [PERSON] та [PERSON] (а.с.88-131). Нотаріус роз`яснив, що не може прийняти для вчинення нотаріальних дій документи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, також дописки, закреслені слова чи інші виправлення, які є в документах, що подаються для вчинення нотаріальних дій, повинні бути застережені підписом відповідної посадової особи і печаткою установи, підприємства або організації чи особи, яка видала документ. При цьому виправлення повинні бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане. Якщо документ, що підтверджує право власності на нерухоме майно містить дописки та виправлення і неналежним чином оформлені дописки, тому рекомендує звернутись до суду. (а.с.132) Спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦК України, згідно якої малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка), немає. Виходячи зі ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Для визнання права власності (чи визнання права на частку в праві спільної часткової власності) за спадкоємцем законодавцем непередбачено обов`язкового пред`явлення окремої позовної вимоги про встановлення факту прийняття спадщини спадкодавцем. Тобто, така обставина (факт прийняття спадщини спадкодавцем), у разі пред`явлення позову про визнання права власності (чи визнання права на частку в праві спільної часткової власності) за спадкоємцем, встановлюється під час розгляду такого позову (Постанова КЦС ВС від 11.09.2024 в справі №642/4502/17). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі змістом ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування отримують спадкоємці за законом в порядку черговості, визначеною у статтях 1261-1265 Цивільного Кодексу України (ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України). У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦКУ він не заявив про відмову від неї. На підставі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Статтями 1267, 1278 ЦК України передбачено рівність часток у спадщині спадкоємців за законом: частки є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Недотримання цього принципу можливе за домовленістю спадкоємців відповідно до ст. 1267 ЦК України, в ч. 3 спадкоємці можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Зміна розміру частки у спадщині спадкоємця за законом - домовленість спадкоємців, спрямована на зміну ідеальних часток у спадковому майні таким чином, щоб на кожного зі спадкоємців, які укладають договір, припадала інша частка, ніж це вказано у законі. Кожен зі спадкоємців має право вимагати виділу своєї частки зі спадкового майна в натурі (ч. 2 ст. 1278 ЦК України). Незважаючи на те, що це прямо не зазначено в законі, коли вимога щодо виділу часток із спадщини виходить від усіх спадкоємців, мають місце правовідносини щодо поділу спадкового майна. Можливий як поділ майна, що успадковується за законом, так і майна, що успадковується за заповітом, у якому спадкова маса розподілена між кількома спадкоємцями у частковому виразі, а також поділ спадщини, що заповідана одній особі за наявності обов`язкових спадкоємців. Проте не може бути посвідчено договір про поділ спадкового майна, якщо заповідач конкретно розподілив своє майно між тим чи іншим спадкоємцем, у цьому випадку кожен спадкоємець за заповітом стає власником конкретної речі (речового права). За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). Згідно Постанови КЦС ВС від 14.08.2024 року, в справі № 522/3974/20, щодо застосування способу захисту права на спільну сумісну власність, зроблено висновок, що визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності є неналежним способом захисту з огляду на те, що вирішення судом питання про права померлої особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, суперечить законодавству, і тому обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Натомість належним способом захисту порушеного права позивача в такому випадку є позов про визнання права власності (права на частку у праві спільної власності на спірне майно) в порядку спадкування. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах, тобто на однакових засадах поряд з іншими правами та обов`язками, що включаються до складу спадщини. Згідно ч.2 ст.355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Так, спільною сумісною власністю є спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності. Отже, до визначальних ознак спільної сумісної власності належать: 1) множинність суб`єктів права власності; 2) спільність майна; 3) невизначеність часток у праві власності. У разі смерті одного зі співвласників спільної сумісної власності застосовуються не лише положення кн. 6 «Спадкове право» ЦК України, а й окремі норми гл. 26 ЦК України, що регулюють право спільної власності. Так, за загальним правилом ч. 2 ст. 370 ЦК України, при виділі частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. В силу ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Положенням ст. 372 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року, передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку. У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованої квартири (будинку) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч.2 ст.370, ч.2 ст. 372 ЦК). Оскільки вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, а між співвласниками не встановлено домовленості щодо інших розмірів, також відсутнє рішення суду щодо розподілу даних часток, відповідно кожен співвласник квартири має по частці, нотаріус не має можливості видати відповідне свідоцтво з огляду на наявність у документі, що підтверджує право власності на нерухоме майно міститяться виправлення, що неналежним чином оформлені. Виходячи з викладеного, суд вважає доведеним наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування.

Outcome: approved