Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначає, що 14.05.2025 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (сreditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1552-9796. Зазначений кредитний договір разом з Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів за договором) відповідно до Методики Національного банку України складає єдиний договір, у якому визначаються всі його істотні умови та з яким відповідач був попередньо ознайомлений. Відповідачеві надано одноразовий ідентифікатор A0757 для підписання кредитного договору №1552-9796 від 14.05.2024, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримала кредит у розмірі 11 800 грн., строк кредитування 300 днів, базовий період 14 днів; комісія за видачу кредиту 20% від суми кредиту, знижена % ставка 0,90% в день, стандартна % ставка 1,00% в день. Без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, Кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладеним, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачеві. Позивач (через партнера ТОВ ФК «Контрактовий дім», з яким укладено договір №02/06/2020 про з приймання та переказу платежів від 10.06.2020) видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті. Відповідач підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме - отримавши кредитні кошти, відповідач не скористалася своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Відповідач умови договору не виконала, не повернула в повному обсязі кредит, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором. Станом на 21.10.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 38 774,80 грн., а саме: заборгованість за кредитом 11 800 грн., заборгованість за нарахованими процентами 18 714,80 грн., заборгованість за процентами річних на підставі ст.625 ЦК 5900 грн., заборгованість по комісії 2360 грн. Відповідно до умов договору у разі прострочення позичальником сплати процентів за видачу кредиту за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фичного користування кредитом до настання дати закінчення строку кредитування. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець направив позичальнику вимогу про усунення порушень умов кредитного договору №1552-9796 від 14.05.2025 щодо сплати процентів, однак дана вимога була проігнорована позичальником, порушення не усунуто. На підставі наведеного позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №1552-9796 від 14.05.2025 у розмірі 38 774,80 грн., з яких: заборгованість за кредитом 11 800 грн., заборгованість за нарахованими процентами 18714,80 грн., заборгованість за процентами річних на підставі ст.625 ЦК 5900 грн., заборгованість по комісії 2360 грн., а також судовий збір у сумі 2422,40 грн. Ухвалою від 26.12.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила судове засідання провести без її участі. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За правилами статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Судом встановлено, що 14.05.2025 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1552-9796, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 11800 грн на строк 300 днів, тобто до 09.03.2026, зі сплатою зниженої процентної ставки 0,9 % в день, та стандартної процентної ставки 1,0 % в день, а також комісії за видачу кредиту у розмірі 20 % від суми кредиту. Вказаний договір та правила відкриття кредитної лінії було підписано сторонами шляхом обміну електронними повідомленнями із використанням одноразового ідентифікатору у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.11-32). 14.05.2025 ТОВ «Укр кредит фінанс» перерахувало на платіжну картку [PERSON] , яка зазначена у кредитному договорі, кредитні кошти у розмірі 11800 грн, що підтверджується повідомленням ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про перерахування коштів на номер картки [NUMBER] за договором кредиту № 1552-9796 (ID платежу: 1606721598), відповідно до договору на переказ коштів, укладеного із ТОВ «Укр кредит фінанс» (а.с.33-39, 40) . Факт укладення вказаного кредитного договору та отримання грошових коштів у зазначеному розмірі відповідачкою [PERSON] не заперечується. В порушення умов кредитного договору, відповідач належним чином не виконувала грошові зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість. Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 21.10.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором складає 38 774,80 грн, з яких 11800 грн. - заборгованість за кредитом, 18714,80 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, 5900 грн. заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України, 2360 грн. комісія (а. с. 41-43). Оскільки позичальником прострочено сплату процентів на строк понад один календарний місяць ТОВ «Укр кредит фінанс» 28.10.2025 направлено на адресу позичальника вимогу про усунення порушень умов договору № 1552-9796 та сплату заборгованості у розмірі 38774,80 грн (а. с. 44-45). Вказана заборгованість в добровільному порядку відповідачем не погашена. Згідно із ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Матеріалами справи підтверджується, що кредитний договір між сторонами укладено в електронному вигляді відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За вимогами ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 зазначеної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст.1046 1053 цього Кодексу якщо інше не випливає з суті кредитного договору. Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. При цьому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позивач має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки (Постанова ВП ВС від 28.03.2018 № 444/9519/12, Постанова ВС від 01.09.2022 № 225/3427/15-ц). Частина 2 ст.1050 ЦК України передбачає, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. З матеріалів справи встановлено, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернула. Доказів сплати відповідачем суми заборгованості за кредитним договором суду не надано, внаслідок чого суд приходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 11800 грн. заборгованості за тілом кредиту, 18714,80 грн. заборгованості за відсотками та 2360 грн. комісії за надання кредиту, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог в частині стягнення з відповідача відсотків у розмірі 5900 грн. на підставі ст.625 ЦК України, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 8.2. укладеного між сторонами кредитного договору передбачено, що у разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом та/або комісії за видачу кредиту та/або суми кредиту у визначені цим договором терміни, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 401500 процентів річних від суми заборгованості за кожен день прострочення, в силу положень ст.625 ЦК України. Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно п. 20 ч. 1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який було в подальшому неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України та який діє на теперішній час. Відповідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за порушення виконання грошового зобов`язання на підставі 625 ЦК України в розмірі 5900 грн. задоволенню не підлягають. Щодо визнання відповідачем позову, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина четверта статті 206 ЦПК України). Проте, з огляду на встановлені судом обставини, визнання позову [PERSON] суперечить закону, а тому в даному випадку не має правового значення. За таких обставин, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд доходить висновку про часткове задоволення позову. Загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 32 874,80 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2054,20 грн. Датою ухвалення рішення, у відповідності до ч.5 ст. 268 ЦПК України та правової позиції ОП КЦС ВС у справі 1519/2-5034/11 від 05.09.2022, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial