Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

[PERSON] 04 вересня 2025 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Виконавчий комітет Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, про позбавлення батьківських прав. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який був зареєстрований 06 серпня 2011 року (актовий запис №162) у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Самбору Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівській області. Від цього шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Самбору Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівській області складено актовий запис №147 та видано свідоцтво про народження [NUMBER] . У вказаному свідоцтві в графі батьки зазначено [PERSON] та [PERSON] . Вказаний шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2021 року по справі 452/262/21. Причиною розірвання шлюбу була залежність [PERSON] до азартних ігор, внаслідок ччого значна частина сімейного бюджету витрачалася ним на розваги. Крім того, позивачка була свідком непоодиноких випадків, коли [PERSON] перебував у стані наркотичного сп`яніння. Дитина теж була свідком таких подій, проте в силу малолітнього віку не цілком розуміла причини неадекватної поведінки батька. За час перебування в шлюбі він систематично отримував грошові кошти в кредит, а віддавати борги мала вона або його мати, після численних дзвінків колекторів. Після розірвання шлюбу вона змінила шлюбне прізвище [PERSON] на дошлюбне [PERSON] . Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання, та виховання рідної дитини. Вказана байдужа поведінка відповідача у ставленні до дитини її інтересів та потреб була як під час їхнього шлюбу та спільного проживання так і після розірвання шлюбу і окремого проживання. Тому позивачка просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його сина [PERSON] (а.с.2-6). Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1762319 від 11 вересня 2025 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26). Ухвалою судді від 16 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в загальному порядку (а.с. 27). Ухвалою суду від 20 жовтня 2025 року підготовче засідання відкладено на 05 листопада 2025 року на 14 год. 00 хв., витребувано з органу опіки та піклування Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області висновок щодо предмету спору (а.с 35). Ухвалою суду від 05 листопада 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду (а.с. 43). Під час судового розгляду цивільної справи позивачка [PERSON] та її представник адвокат Захарко Ю.В. заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити, на обґрунтування позиції позивачки навели доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: виконавчий комітет Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області Башак О.М. не заперечувала проти задоволення позову, оскільки це не суперечить правам та інтересам дитини. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та нотаріально завірену заяву від 21.11.2025 про те, в якій зазначив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.45-46). За зазначених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що неявка відповідача [PERSON] не перешкоджає розгляду справи по суті. Вислухавши доводи сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, відповідно до ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Самбору Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівській області31 травня 2012 року, актовий запис № 147, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та відповідачці відновлено її дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с. 12-13). Згідно довідки КЗ «Ліцей ім. А.Чайковського м. Самбора Самбірської міської ради Львівської області» №0-22/192 від 22 серпня 2025 року вбачається, що [PERSON] [INFO] , навчався у 7-А класі Самбірського ліцею ім. А.Чайковського, що його батько [PERSON] під час навчання сина у ліцеї контакту з закладом не підтримував, успішністю дитини не цікавився, з вчителями не спілкувався, батьківські збори не відвідував. Мати цікавиться успішністю і поведінкою сина та займалася його вихованням (а.с. 17). Згідно декларації №0001-7РК5-ХЕАО про вибір лікаря, що надає первинну медичну допомогу убачається, що [PERSON] , [INFO] спостерігається в лікаря та законним представником пацієнта зазначено позивачку [PERSON] (а.с. 19) Із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 22.08.2025 року відомо, що [PERSON] є працевлаштованою у Головному управлінні ДПС у Львівській митниці та має стабільну та належну заробітну плату. Може забезпечити утримання сина відповідно до його потреб та віку (а.с. 22). Згідно Акту обстеження матеріально побутових умов гр. [PERSON] , 1991 року народження, складеного комісією в складі сільського голови Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області [PERSON] , секретяря виконавчого комітету [PERSON] , начальна відділу соціального захисту населення Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області Парубок М.С. убачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом із неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] , самостійно виховує та утримує його. В [PERSON] власна кімната обладнана меблями для комфортного проживання є книжки, іграшки (а.с.23). Із висновку органу опіки та піклування Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно сина [PERSON] , [INFO] » від 30 жовтня 2025 року №124 вбачається, що батько фактично усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться навчанням, станом здоров`я дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, враховуючи протокол засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Біськовицької сільської ради від 29.10.2025 року №8 орган опіки та піклування вивчивши всі представлені матеріали, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно сина [PERSON] , [INFO] (а.с.49-50). Вирішуючи заявлені позивачкою вимоги по суті, суд виходить з такого. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Як зазначено у ст. 15 СК України, сімейні обовязки є такими, що тісно повязані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу; невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Згідно зі ст. 121 СК України, права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану. Стаття 150 Сімейного Кодексу України встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та передбачає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (Постанова ВС від 06 травня 2020 року у справі № 641/2867/17-ц, Постанова ВС від 09 листопада 2020 року у справа № 753/9433/17). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. В такому разі право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Під час визначення основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року в справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Отже, при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача необхідно впевнитись не лише у невиконання батьком обов`язків щодо виховання дитини, а і встановити, що батько ухиляється від виконання своїх обов`язків свідомо, систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує нехтувати своїми батьківським обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою відповідальності, а це означає, що застосовується така міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявились безрезультатними. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] усунувся від виховання сина, не приймає участі у його вихованні, не піклується про стан його здоров`я, не цікавиться його успіхами,не надає допомоги на його утримання свідомо та систематично, що свідчить про його свідоме небажання як батька приймати участь в розвитку, вихованні та утриманні дитини, а тому суд приходить до висновку про його ухилення від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення батьківський прав. При цьому суд виходить з вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Відповідач не скористалися своїми процесуальним правом сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивачки, більш того, в матеріалах справи міститься нотаріально засвідчена його заява, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, свідчить про його свідоме небажання як батька приймати участь в розвитку, вихованні та утриманні дитини, а тому суд приходить до висновку про його ухилення від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення батьківський прав. Отже, позовні вимоги [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому суд зауважує, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачкою [PERSON] при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий в розмірі 1211 грн. 20 коп. (а.с. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачка при зверненні до суду не просила відшкодувати їй понесені судові витрати. Отже, враховуючи такий принцип цивільного судочинства як диспозитивність, понесені позивачкою судові витрати при ухваленні рішення не відшкодовуються.

Outcome: approved