Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

30 липня 2025 року представник ТзОВ «Бізнес позика» подав до суду позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Бізнес позика» заборгованість за Договором про надання кредиту № 476834-КС-004 від 17.11.2024 року у розмірі 24 455,71 грн. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.11.2024 року між ТзОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 476834-КС-004 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 13 000 грн. строком на 16 тижнів - до 09.03.2025 р. на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 9265,01 % річних, стандартна процентна ставка в день 1 %, денна процентна ставка в день 0,91 %, комісія за видачу кредиту 1 600 грн., а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит на умовах встановлених договором та графіком платежів. Однак, всупереч вимог законодавства та умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому порядку та строки, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 24 455,71 грн., що складається з 11 290,60 грн. суми прострочених платежів по тілу кредиту; 7 903,70 грн. суми прострочених платежів по процентах, 5 261,41 грн. суми заборгованості по штрафам. Відтак позивач, просить стягнути з відповідача вказану суму. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 02 вересня 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Позивач проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 17.11.2024 року між ТзОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 476834-КС-004 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», і Правилами про надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавець. Відповідно до п. 2 договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 13 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію у порядку та на умовах визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика». Строк, на який надається кредит 16 тижнів. Орієнтовна річна процентна ставка 9265,01 % річних, стандартна процентна ставка в день 1 %, денна процентна ставка в день 0,91 %, комісія за видачу кредиту 1 600 грн., нараховується одноразово при видачі Кредиту в дату видачі Кредиту. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 26 311,90 грн.. До вказаного договору додані правила надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика», візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта. З візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається порядок дій здійснений сторонами кредитного договору щодо його укладення. Всупереч вимог законодавства та умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому порядку та строки, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 24 455,71 грн., що складається з 11 290,60 грн. суми прострочених платежів по тілу кредиту; 7 903,70 грн. суми прострочених платежів по процентах, 5 261,41 грн. суми заборгованості по штрафам. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 13 000 грн., що підтверджується підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПрофітГід», зазначено перерахування коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного договору № 476834-КС-004 від 17.11.2024. Також факт перерахування коштів підтверджується відповіддю на запит АТ «УКРСИББАНК» відповідно до якої повідомлено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] та надано виписку по рахунку за період з 17.11.204 р. по 21.11.2024 р., відповідно до якої 17.11.2024 р. отримано переказ коштів в розмірі 13 000 грн.. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 01.07.2025 р. у [PERSON] наявна заборгованість за Договором № 476834-КС-004 про надання кредиту від 17.11.2024 року, яка складає 24 455,71 грн., що складається з 11 290,60 грн. суми прострочених платежів по тілу кредиту; 7 903,70 грн. суми прострочених платежів по процентах, 5 261,41 грн. суми заборгованості по штрафам. Відтак позивач, просить стягнути з відповідача вказану суму. Позивач звертаючись до суду вказує, що ТзОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу [PERSON] грошові кошти на умовах передбачених договором, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконала, унаслідок чого станом на 01.07.2025 р. утворилася заборгованість, що становить 11 290,60 грн. суми прострочених платежів по тілу кредиту; 7 903,70 грн. суми прострочених платежів по процентах, яка підлягає стягненню з відповідача. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В ході розгляду судом встановлено, що відповідач [PERSON] звернулася до ТзОВ «Бізнес Позика» з метою отримання кредитних коштів, за результатами її звернення, 17.11.2024 р. було підписано договір про надання кредиту, після підписання якого у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у визначеному розмірі, який був обумовлений між сторонами умовами договору. На підставі укладеного договору про надання кредиту відповідачці надано грошові кошти, що підтверджується наданими позивачем копіями квитанцій, відтак ТзОВ «Бізнес Позика» прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав своєчасно і повністю, надавши кредиті ресурси в повному обсязі. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання відповідач [PERSON] належним чином не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за договором. За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд встановлює такий розмір заборгованості виходячи з розрахунку позивача та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем. За таких обставин, враховуючи порушення відповідачем умов договору, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості, підлягає судовому захисту, тому позов ТзОВ «Бізнес Позика» про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню. Що стосується нарахування штрафів, то в цій частині слід зазначити наступне. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 вказав, що з аналізу положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст.1046,1049,1050,1054 ЦК України слід дійти висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Зважаючи на наведене, законодавцем звільнено позичальників від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦПК України, а також сплати неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року, та такі нарахування підлягають списанню. За встановленого, нарахована позивачем неустойка (штрафу) не підлягає стягненню. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, пов`язані з сплатою судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп.. Згідно вимог ст. 133 ч.1 ЦПК України - судові витрати складаються із судового збору та інших витрат пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ст. 141 ч.2 п.1 ЦПК України - у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (79 %), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати (судовий збір) в розмірі 1 913,70 грн..

Outcome: partial