Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Представник позивача АТ «Акцент-Банк» - Шкапенко О.В. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , відповідно до якого просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № ABH0CT155101714836188899 від 04.05.2024 у розмірі 125285,91 грн. станом на 24.11.2025, яка складається з: 96224,48 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 27945, 30 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами; 1116,13 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею, а також судові витрати у розмірі 2422,40 гривень судового збору. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 04.05.2024 року [PERSON] (далі по тексту Клієнт, Позичальник, Відповідач) уклав з АТ «А-Банк» (скорочена назва АТ А-Банк, далі по тексту Банк, Кредитор, Позивач) кредитний договір ABH0CT155101714836188899, щодо надання останній кредиту в розмірі 100000.00 грн. строком на 60 місяців (тобто до 03.05.2029 року) зі сплатою процентів у розмірі 75.00% щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. (Кредитний договір складається із Заяви Клієнта та Графіку погашення кредиту). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно до умов кредитного договору. У відповідності до п. п. 3-5 Кредитного договору (Заяви клієнта, далі кредитний договір), ліміт цього договору: 100000.00 грн. на поповнення обігових коштів зі строком повернення до 03.05.2029 року, терміном на 60 місяці. Згідно до п. 6 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує проценти у розмірі 75.00 річних. Відповідно до п. 7, Позичальник сплачує Банку комісію в розмірі 0.00 грн. Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, надавши останньому в користування грошові кошти. Але [PERSON] свої зобов`язання належним чином перед AT «A-Банк» не виконував, у зв`язку з чим станом на 24.11.2025 має заборгованість у загальному розмірі 125285,91 грн., яка складається з: 96224,48 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 27945,30 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами; 0,00 грн. - загальний залишок заборгованості за комісією; 1116,13 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2025 справа розподілена судді Гримайло А.М. Ухвалою суду від 27.11.2025 позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 02.12.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. До позовної заяви представником позивача Шкапенко О.В. додано клопотання з проханням розглядати цивільну справу без участі представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судові засідання 22.12.2025, 26.01.2026, 04.02.2026 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань до суду не надавав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Так, з матеріалів справи вбачається, що судом на адресу реєстрації відповідача направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, а також матеріали позовної заяви, судові повістки рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням, проте, відповідно до довідки відділення поштового зв`язку поштові відправлення не були вручені відповідачу та 18.12.2025 повернуто на адресу суду «адресат відсутній за вказаною адресою», 23.01.2026 «за закінченням терміну зберігання». У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до постанови КЦС ВС від 01.12.2023 № 591/4832/22 (61-10261св23) -довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18. Також на номер телефону відповідачки зазначений позивачем при зверненні до суду направлялися судові виклики у формі смс-повідомлення щодо документу "Судова повістка про виклик до суду в справі", які [PERSON] відповідно довідки про доставку отримав. Окрім того, повідомлення про виклик розміщувалося на веб-сайті «Судова влада України». Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5 статті 279 ЦПК України. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що 04.05.2024 [PERSON] уклав з АТ «А-Банк» кредитний договір ABH0CT155101714836188899, щодо надання останньому кредиту в розмірі 100000,00 грн. строком на 60 місяців (тобто до 03.05.2029) зі сплатою процентів у розмірі 75.00% щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. У заяві про надання послуги «Швидка готівка» № ABH0CT155101714836188899 від 04.05.2024 Скриннік А.В. просив надати йому кредит на таких умовах: вид кредиту - послуга «Швидка готівка»; тип кредиту - кредит строковий; мета отримання кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг; сума кредиту 100 000,00 гривень; строк кредиту - 60 місяців з 2024-05-04 р. по 2029-05-03 р. включно; процента ставка (фіксована) - 75 % на рік; розмір щомісячного платежу 6511, 21 грн.; платіжна картка, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту 4323347320111484; загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить (загальна вартість кредиту) 390672,38 грн. Погашення заборгованості за Кредитом здійснюється шляхом зарахування коштів на рахунок № [NUMBER] . У випадку порушення Клієнтом зобов`язань із погашення Заборгованості Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн ) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу. Положеннями Анкети-Заяви визначено, що відповідач підтвердив та погодився, що:- до укладання цієї угоди ознайомився з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-БАНК», що розміщені за посиланням: www.a-bank.com.ua/terms , та до укладання цієї угоди ознайомлений з інформацією, яка розміщується на веб-сайті та доступна за посиланням: www.a bank.com.ua , в повному об`ємі відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії»; - зміни до Договору, в т.ч. щодо розміру комісій, тарифів, загальних витрат та вартості додаткових та/або супутніх послуг, можуть бути внесені за згодою Сторін в порядку та на умовах, визначених у Договорі. Підтвердив свою згоду з тим, що інформування мене про зміни умов Договору, в тому числі про тарифи на послуги, що надаються та які можуть бути змінені Банком за Договором, Банк має здійснювати шляхом розміщення нових умов на сайті Банку та шляхом надсилання мені повідомлень через дистанційні канали обслуговування (мобільний застосунок, e-mail, месенджери та т.п.). Погодився з тим, що має право, у разі не згоди з запропонованими змінами, розірвати договір до дати, з якої застосовуватимуться зазначені зміни, без будь-якої плати за його розірвання. При цьому, в останній день дії Договору Клієнт зобов`язується повернути Банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його використання, повністю виконати інші зобов`язання за Договором. У разі неповідомлення Клієнтом Банку про розірвання Договору шляхом вчинення дії щодо повного погашення заборгованості за Договором до дати, з якої застосовуватимуться такі зміни, ці зміни є погодженими Клієнтом;- Банк має право передати іншій особі свої права кредитора за правочином відступлення права вимоги без згоди Клієнта, про що Банк зобов`язаний повідомити Клієнта протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення;- надав згоду Банку, у випадку прострочення зобов`язань, залучати колекторські компанії та передавати таким компаніям (вт. ч. новому кредитору) персональні дані, інформацію про укладення цього договору, його умови, стан виконання, наявність простроченої заборгованості та її розмір, з метою взаємодії зі мною, інформування близьких осіб, представників, спадкоємців та за необхідності інших третіх осіб про необхідність виконання моїх зобов`язань за цим договором;- надв згоду Банку та його представнику, залученій Банком колекторській компанії або новому кредитору на звернення до моїх представників, близьких осіб, спадкоємців, поручителів, майнових поручителів, третіх осіб та взаємодію з ними з метою інформування про умови заборгованості та необхідності виконання Клієнтом зобов`язань за Договором. Кожна взаємодія Банку або його представника, або нового кредитора з питань врегулювання простроченої заборгованості (у разі виникнення) з Клієнтом, його близькими особами, представником, спадкоємцем, поручителем або третіми особами має здійснюватись з її фіксуванням за допомогою фото - та/або звукозаписувального технічного засобу, про що попереджаються особи, з якими здійснюється така взаємодія;- надав право та доручаю АТ «А-БАНК» здійснювати дебетовий переказ коштів з усіх моїх рахунків, відкритих в АТ «А-БАНК», без додаткових моїх розпоряджень, для погашення будь-яких інших моїх грошових зобов`язань перед АТ «А-БАНК», що випливають з умов Договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між мною та банком. Цим дорученням на договірне списання надаю згоду Банку для здійснення кожної платіжної операції, що буде виконана в процесі виконання доручення;- ця Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, що розміщені на сайті банку: www.a-bank.com.ua , Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять Договір. Отримав їх примірники, вони мені зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення;- погоджуюсь отримати примірник договору шляхом його надсилання на мою електронну скриньку, а у разі відсутності такої скриньки, отримати у SMS-повідомленні у вигляді гіперпосилання для самостійного завантаження або для повторного отримання примірника звернутись до Банку через дистанційні канали обслуговування. Згідно з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит дата видачі: 04.05.2024, дата платежу: з 04.05.2024 по 03.05.2029; кількість днів у розрахунковому періоді 1825; чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період 390672,38 грн.; сума кредиту за договором - 100 000,00 грн.; проценти за користування кредитом 290672,38 грн. Вказана заява підписана [PERSON] шляхом накладення електронного підпису. Того ж дня відповідач електронним підписом підписав Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», у якому у якості основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача зазначено таку інформацію: сума/ліміт кредитування 100 000,00 грн.; строк кредитування - 60 місяців; процентна ставка - 75,00 % річних; загальні витрати за кредитом 290672,38 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 390672,38 грн.; реальна річна процентна ставка 109,02 відсотків річних. Паспортом передбачено порядок повернення кредиту: щомісячними платежами по 6511,21 грн. протягом 60 місяців. Паспорт містить відмітку про підпис [PERSON] , що підтверджено електронним підписом, що відповідач ознайомлений з дійсними Умовами і правилами надання банківських послуг. У розділі 6. «Додаткова інформація» передбачено нарахування пені у розмірі 0,07 % (не менш ніж 1 грн) від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожен день прострочки, але пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Зі змісту вказаного вище документа встановлено, що зазначена у ньому інформація зберігає чинність та є актуальною до 23:59 2029-05-03. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти 100000 грн., що підтверджується меморіальним ордером № TR.36632358.33706.65455 від 04.05.2024, де зазначено призначення платежу видача кредиту згідно договору № ABH0CT155101714836188899 від 04/05/2024. Крім того, до матеріалів справи долучено виписку по кредиту АТ «Акцент-банк» від 24.11.2025 за період: 04.05.2024 - 23.11.2025 з якої вбачається, що Відповідач користувався наданими банком коштами. Але відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим згідно з наданим розрахунком заборгованості за договором № ABH0CT155101714836188899 від 04.05.2024, укладеним між АТ «Акцент-Банк» та клієнтом [PERSON] станом на 24.11.2025 останній має заборгованість у загальному розмірі 125285,91 грн., яка складається з: 96224,48 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 27945,30 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами; 0,00 грн. - загальний залишок заборгованості за комісією; 1116,13 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Також, одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до угоди відповідача, дія Договору підтверджується фактом користування відповідачкою картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч. 2 ст. 642 ЦК України, згідно якої особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 вказаного Закону визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ст. 8 вказаного Закону, юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. За змістом норм ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У підписаних відповідачем Заяві про надання послуги «Швидка готівка» № ABH0CT155101714836188899 від 04.05.2024, паспорті споживчого кредиту зазначено, що саме електронним підписом відповідача 04.05.2024 було підписано заяву та паспорт споживчого кредиту. Таким чином, суд вважає, що наданими позивачем доказами підтверджено підписання [PERSON] заяви про надання послуги «Швидка готівка» та паспорту споживчого кредиту від 04.05.2024, який підписаний електронним підписом відповідача. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитним договором № ABH0CT155101714836188899 від 04.05.2024 відповідач порушує взяті на себе зобов`язання за цим Договором. Як вбачається з положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини не своєчасного погашення заборгованості за кредитним договором № ABH0CT155101714836188899 від 04.05.2024 у добровільному порядку. Підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту є належним доказом ознайомлення його з умовами кредитування, що підтверджено постановами Верховного Суду від 23.12.2019 року у справі №572/1169/17, від 12.02.2020 року справі №382/327/18. Отже, оскільки відповідач порушив зобов`язання, встановлені Кредитним договором, докази своєчасної та повної оплати заборгованості за цим Договором в матеріалах справи відсутні, а тому суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з Відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 124 169,78 грн, яка складається із: 96224,48 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 27945,30 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача нарахованої пені у розмірі 1116,13 грн. суд зазначає наступне. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2024, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан з 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Строк дії воєнного стану в Україні продовжено. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Суд не може погодитися з аргументами представника позивача про те, що норми ЦК України в питанні нарахування пені є загальними та поступаються в пріоритеті застосування нормам спеціального законодавства ЗУ «Про споживче кредитування», оскільки за змістом ч.2 ст.4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України. Так основним регулятором договірних відносин є ЦК України, а не окремі закони, що вбачається з аналізу висновків постанови ВС від 10.10.2018 у справі № 362/2159/15-ц. Водночас, як зазначає представник позивача у даній справі, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» встановлено, що у разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. З системного аналізу як приписів п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», про які вказує [PERSON] , так і п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які застосував суд першої інстанції, відхиляючи відповідні позовні вимоги, вбачається, що відповідні положення ЗУ «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняття ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". Оскільки Кредитний договір від 04.05.2024 № ABH0CT155101714836188899 був укладений в період дії воєнного стану в Україні, зобов`язальні відносини між сторонами виникли в період дії воєнного стану, борг відповідача нарахований виключно в період дії воєнного стану, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача в користь 1116,13 грн. пені, яка підлягає списанню кредитодавцем. Враховуючи вищевикладене, позовна заява Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню. Згідно квитанції, що знаходиться у справі, позивачем при подачі позову до суду сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ціна позову 125285,91 грн. = 100%, сума задоволених позовних вимог 124169,78 грн. = 99,11%; сума судового збору, яка була сплачена позивачем 2 422,40 грн. = 100, 00%, сума судового збору яка підлягає стягненню з відповідача складає 99,11 % = 2400,84 грн.

Outcome: partial