Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

04 грудня 2024 року через електронний кабінет в електронній системі "Електронний суд" представник позивача звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 101467027 від 22 січня 2023 року у розмірі 27 238 грн. 40 коп., та судових витрат у виді сплаченого при зверненні до суду судового збору у сумі 2 422 грн. 40 коп.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 січня 2023 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено кредитний договір № 101467027, який укладено в електронній формі, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Відповідно до умов кредитного договору ТОВ "Мілоан" надало [PERSON] споживчий кредит у сумі 7 000,00 грн., строком на 100 днів з 22 січня 2023 року і складається з пільгового періоду 10 днів із процентною ставкою 2,00 % за день до 01 лютого 2023 року і поточного періоду 90 днів із процентною ставкою 3,00 % за день до кінцевої дати погашення кредиту 02 травня 2023 року, одноразова комісія за надання кредиту 1 330,00 грн., шляхом перерахування коштів на банківський картковий рахунок відповідача. 30 травня 2023 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимоги № 98-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" права вимоги до боржників вказаних у відповідному реєстрі. Відповідно до Реєстру боржників від 30 травня 2023 року до вказаного договору відступлення права вимоги ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 101467027 від 22 січня 2023 року. Відповідно до розрахунку станом на день відступлення права вимоги 30 травня 2023 року заборгованість за кредитним договором складає 27 238,40 грн., яка складається з: 6 510,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 19 398,40 грн. - заборгованість за відсотками; 1 330,00 грн. - заборгованість за комісією. (а.с. 1-8) Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 грудня 2024 року справу направлено за підсудністю до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області. (а.с. 16) 18 грудня 2024 року представником позивача подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 грудня 2024 року. (а.с. 19-21) Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 20 грудня 2024 року витребувано із Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області цивільну справу № 398/5635/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. (а.с. 26) Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 06 січня 2025 року залишено без руху апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 грудня 2024 року. (а.с. 28-30) Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 03 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою [PERSON] на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 грудня 2024 року. (а.с. 41) Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 21 лютого 2025 року закінчено проведення підготовчих дій. Справу призначено до розгляду у Кропивницькому апеляційному суді в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. (а.с. 47) Постановою Кропивницького апеляційного суду від 02 травня 2025 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 грудня 2024 року залишено без змін. (а.с. 48-50) На виконання ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 грудня 2024 року та постанови Кропивницького апеляційного суду від 02 травня 2025 року, 20 травня 2025 року матеріали позовної заяви надійшли до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області. (а.с. 54) Ухвалою суду від 22 травня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі. Розгляд справи призначено на 02 липня 2025 року. (а.с. 97-99) 20 червня 2025 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову та просить суд відмовити повністю в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що нею систематично та добросовісно виконувалися умови кредитного договору, зокрема 01 лютого 2023 року сплачено грошові кошти в загальному розмірі 6 800,00 грн.. Посилаючись на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, відповідач вказує, що у разі, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Відповідно до пункту 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика палата Верховного Суду дійшла до висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Разом з тим, при отриманні кредиту в сумі 7 000,00 грн. строком на 100 днів позивачем нараховано проценти в розмірі 20 300,00 грн. разом із комісією за надання кредиту, яка становить 19,00 % від суми кредиту, а саме 1 330,00 грн., що, на думку відповідача, є непропорційно великою та неспівмірною сумою. (а.с. 111-118) 02 липня 2025 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив із запереченнями проти доводів відповідача викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що на підтвердження факту надання відповідачу кредитних коштів позивачем подано копію платіжного доручення № 58050625 від 22 січня 2023 року. Вказує, що одночасно з позовною заявою не може бути подана виписка з особових рахунків за 22 січня 2023 року, відкритих в ТОВ "ФК "Контрактовий дім", яка підтверджує факт перерахування ТОВ "Мілоан" (первинний кредитор) кредитних коштів за кредитним договором № 101467027 від 22 січня 2023 року, з огляду на відсутність у ТОВ "ФК "Контрактовий дім" правових підстав для розкриття ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" (вторинному кредитору) банківської таємниці щодо рахунку відповідача. Крім того, у відомостях про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 101467027 від 22 січня 2023 року відображена лише одна оплата в розмірі 1 400,00 грн. здійснена 01 лютого 2023 року, тоді як інших платежів у дати, що відповідають квитанціям, наданим відповідачем, у зазначених відомостях не зафіксовано. (а.с. 137-141) Судовий розгляд, призначений на 02 липня 2025 року, відкладено до 15 вересня 2025 року за клопотанням представника відповідача та для надання можливості останньому ознайомитися із відповіддю на відзив. (а.с. 136) 12 вересня 2025 року представником відповідача подано до суду заяву про витребування доказів. (а.с. 149-152) Ухвалою суду від 15 вересня 2025 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів. Витребувано від Акціонерного товариства "Універсал Банк" інформацію та відповідні докази. (а.с. 155-157) 13 жовтня 2025 року Акціонерним товариством "Універсал Банк", на виконання ухвали суду, надано витребувану інформацію. (а.с. 161-162) Судовий розгляд, призначений на 22 жовтня 2025 року, відкладено до 09 грудня 2025 року у зв`язку з відсутністю електроенергії (позапланове знеструмлення) та неможливістю фіксувати судове засідання технічними засобами. (а.с. 168) Судовий розгляд, призначений на 09 грудня 2025 року, відкладено за клопотанням представника відповідача до 02 лютого 2026 року . (а.с. 174) Представник позивача, повноваження якого належним чином підтверджені, у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с. 163-164) Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник відповідача подав до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. (а.с. 177-178) У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи відповідно до ст. 229 ЦПК України, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 22 січня 2023 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено електронний договір про споживчий кредит № 101467027. Анкетою-заявою на кредит № 101467027 від 22 січня 2023 року та Договором про споживчий кредит № 101467027 від 22 січня 2023 року передбачено, що відповідачу надано кредит у сумі 7 000,00 грн. (п. 1.2 договору), строком на 100 днів з 22 січня 2023 року (п. 1.3) і складається з пільгового періоду 10 днів із процентною ставкою 2,00 % за день до 01 лютого 2023 року (п. 1.3.1, п. 1.5.2) і поточного періоду 90 днів із процентною ставкою 3,00 % за день до кінцевої дати погашення кредиту 02 травня 2023 року (п. 1.3.2, п. 1.5.3), одноразова комісія за надання кредиту 1 330,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1). (а.с. 56-66) Додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 101467027 від 22 січня 2023 року визначено графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. (а.с. 67) Відповідно до паспорту споживчого кредиту, [PERSON] за допомогою електронного підпису підтвердила, що отримала та ознайомилася із інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. (а.с. 68-69) Згідно з анкети-заявою на кредит № 101467027 від 22 січня 2023 року, позичальник: [PERSON] , сума наданого кредиту 7 000,00 грн., строк кредиту: 10 днів з 22 січня 2023 року, дата повернення кредиту: 01 лютого 2023 року, номер мобільного телефону позичальника [NUMBER] . (а.с. 71-72) Відповідно до довідки № б/н від 14 жовтня 2025 року, [PERSON] підписала кредитний договір № 101467027 від 22 січня 2023 року за допомогою одноразового ідентифікатора R52410 за номером телефону [NUMBER] . (а.с. 70) Факт переказу кредитних коштів у сумі 7 000,00 грн. на картковий рахунок відповідача [NUMBER] підтверджується платіжним дорученням № 58050625. (а.с. 73) З відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 101467027 встановлено, що [PERSON] 22 січня 2023 року надано кредит у розмірі 7 000,00 грн., нараховано комісію за надання кредиту в розмірі 1 330,00 грн. та нараховувалися проценти до 09 травня 2023 року згідно кредитного договору. Крім того, з наведених відомостей встановлено, що 01 лютого 2023 року відповідачем здійснено наступні платежі: 490,00 грн. - сплата за тілом кредиту; 490,00 грн. - сплата процентів по кредиту; 420,00 грн. - сплата комісії за пролонгацію. (а.с. 74-75) Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 101467027 від 22 січня 2023 року, загальна заборгованість за договором складає 27 238,40 грн., з яких: 6 510,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 19 398,40 грн. - заборгованість за відсотками; 1 330,00 грн. - заборгованість за комісією. (а.с. 76) 30 травня 2023 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено Договір відступлення прав вимоги № 98-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" права вимоги до боржників вказаних у відповідному реєстрі. (а.с. 77-85) Відповідно до Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 30 травня 2023 року до Договору відступлення прав вимоги № 98-МЛ від 30 травня 2023 року, загальна кількість боржників складає 2 226. Загальна сума заборгованості становить 29 304 941,65 грн.. (а.с. 86) Копією платіжної інструкції № 71534 від 30 травня 2023 року підтверджується перерахування ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" коштів ТОВ "Мілоан" за Договором факторингу № 98-МЛ від 30 травня 2023 року в розмірі 781 722,87 грн.. (а.с. 87) Згідно із Реєстром боржників від 30 травня 2023 року до Договору відступлення прав вимоги № 98-МЛ від 30 травня 2023 року, ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 101467027 від 22 січня 2023 року в розмірі 27 238,40 грн., з яких: 6 510,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 19 398,40 грн. - заборгованість за відсотками; 1 330,00 грн. - заборгованість за комісією. (а.с. 88) 05 листопада 2024 року позивачем направлено на адресу відповідача письмову претензію № 22739604/7336, з вимогою погашення заборгованості за кредитним договором № 101467027 від 22 січня 2023 року в розмірі 27 238,40 грн., з яких: 6 510,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 19 398,40 грн. - заборгованість за відсотками; 1 330,00 грн. - заборгованість за комісією. (а.с. 89) Згідно із інформацією, наданою АТ "Універсал Банк" на запит суду, 22 січня 2023 року на картковий рахунок, що належить [PERSON] зараховано кошти в сумі 7 000,00 грн.. 07 лютого 2023 року з рахунку, що належить [PERSON] , перераховано кошти в розмірі 900,00 грн. згідно квитанції № 6X6K-T0A7-HP17-8XAA. Кошти перераховувалися не по реквізитах, а через платіжну систему, тому в Банку відсутня інформація щодо призначення та рахунків відправників, відповідно підтвердити чи спростувати факт того, що платежі надходили на рахунок ТОВ "Мілоан" Банк не може. 08 лютого 2023 року з рахунку, що належить [PERSON] , перераховано кошти в сумі 900,00 грн. згідно квитанції № 571K-A1BM-M82X-94A3. 22 лютого 2023 року з рахунку, що належить [PERSON] , перераховано кошти в розмірі 900,00 грн. згідно квитанції № 754-5866-BEA7-XC1T. 09 березня 2023 року з рахунку, що належить [PERSON] , перераховано кошти в сумі 900,00 грн. згідно квитанції № TMM9-1TCX-H443-B184. 24 березня 2023 року з рахунку, що належить [PERSON] , перераховано кошти в розмірі 900,00 грн. згідно квитанції № TAM2-571X-ABOK-AK4H. 10 квітня 2023 року з рахунку, що належить [PERSON] , перераховано кошти в сумі 900,00 грн. згідно квитанції № H70P-82T8-P15E-9969. Щодо перерахування 10 квітня 2023 року з рахунку, що належить [PERSON] , коштів на суму 420,00 грн., в якості сплати комісії за пролонгацію договору, згідно кредитного договору № 101467027 від 22 січня 2023 року - не виявлено. (а.с. 161-162) При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У свою чергу системний аналіз статей 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що у разі якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.02.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про електронну комерцію". Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" - електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що кредитний договір № 101467027 від 22 січня 2023 року підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами договору про надання грошових коштів у позику. За приписами ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно з ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Тлумачення ст. 516, ч. 2 ст. 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в Постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору № 101467027 від 22 січня 2023 року, що укладений між первісним кредитором ТОВ "Мілоан" та [PERSON] .. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У п. 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 зроблено висновок, що термін "користування чужими грошовими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язана повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення заборгованість по тілу кредиту в сумі 6 510,00 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору своєчасно в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернула. [PERSON] , будучи вільною в укладенні кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаною з умовами кредитування, у тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим відповідач погодилася, підписавши кредитний договір, таким чином погодивши умови сплати відсотків за користування кредитними коштами, а отже позовна вимога ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" щодо стягнення відсотків у сумі 19 398,40 грн. підлягає задоволенню. Суд не приймає як доказ погашення заборгованості надані відповідачем квитанції № 6X6K-T0A7-HP17-8XAA від 07 лютого 2023 року, № 571K-A1BM-M82X-94A3 від 08 лютого 2023 року, № 754-5866-BEA7-XC1T від 22 лютого 2023 року, № TMM9-1TCX-H443-B184 від 09 березня 2023 року, № TAM2-571X-ABOK-AK4H від 24 березня 2023 року, № H70P-82T8-P15E-9969 від 10 квітня 2023 року (а.с. 119-124), оскільки з їх змісту неможливо визначити кому були перераховані кошти, так як не зазначено отримувача та призначення платежів, що унеможливлює встановлення та підтвердження факту зарахування коштів у рахунок погашення кредитної заборгованості. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача комісії у розмірі 1 330,00 грн., суд зазначає наступне. Умовами кредитного договору п. 1.5.1 передбачено сплату комісії, яка нараховується за ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту, яка дорівнює 1 330,00 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування", після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно із ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано. Отже, умови договору про нарахування позивачем разової комісії при видачі кредиту є нікчемними, а відтак, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача комісії в розмірі 1 330,00 грн. слід відмовити. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 101467027 від 22 січня 2023 року в розмірі 25 908,40 грн., яка складається з: 6 510,00 грн. - заборгованості за кредитом; 19 398,40 грн. - заборгованості за відсотками. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, а саме 2 303,70 грн. (25 908,40 грн. х 100 / 27 238,40 грн. = 95,1 % х 2 422,40 грн. / 100 = 2 303,70 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial