Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" звернулося до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № Z06.00109.005459071 від 08.07.2019. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.07.2019 [PERSON] уклав із ПАТ "Ідея Банк" кредитний договір № Z06.00109.005459071. За умовами договору банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 63622 грн, включаючи витрати на страховий платіж, терміном до 08.07.2024, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,0% річних та платою за обслуговування кредитної заборгованості, згідно графіку щомісячних платежів. Первісний кредитор зобов`язується надати кредит відповідачу, а відповідач зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з нарахованими процентами за користування кредитом, іншими платежами та платою за обслуговування кредитної заборгованості. Первісний кредитор свої зобов`язання виконав і надав кредит відповідачу у розмірі 63622 грн. 25.07.2023 між АТ "Ідея Банк" та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 01.02-31/23, у відповідності до умов якого право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». 26.07.2023 між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», правонаступником якого є ТОВ "СВЕА ФІНАНС" та ТОВ "ФК "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" укладено договір факторингу № 01.02-38/23, у відповідності до умов якого право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ "ФК "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС". У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 183532,13 грн, що складається з: 63314,07 грн - заборгованість за кредитом, 45722,25 грн - заборгованість за процентами, 74495,81 грн - заборгованість за плату за обслуговування кредитної заборгованості. У зв`язку із чим позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь загальну суму заборгованості в розмірі 183532,13 грн, а також стягнути понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач в судові засідання 07.01.2026 та 02.02.2026 не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належно шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації, які повернуті до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні ... відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, [PERSON] є належно повідомленим про час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзив на позовну заяву не надав. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.11.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 17.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 02.02.2026 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 08.07.2019 між АТ "Ідея Банк" та [PERSON] укладений кредитний договір № Z06.00109.005459071. За умовами вказаного договору банк надає позичальнику кредит, а позивальник отримує його на наступних умовах: тип кредиту: цільовий, сума кредиту 63622 грн, процентна ставка 21,99% річних фіксована, строк кредиту 60 місяців. Під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата відповідно до п. 5 Додатку № 1 як "інші послуги банку". Дата повернення кредиту - 08.07.2024. Банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 63622 грн на рахунок позичальника, який відкритий в АТ "Ідея Банк", а позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 5519,72 грн згідно з умовами договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п. 2 цього договору. Згідно графіку платежів (додаток № 1) кредит погашається щомісячними платежами один раз на місяць, сума погашення складає 3646,96 грн, останній платіж 08.07.2024 в сумі 3646,93 грн (а.с.16-17). Договір підписано [PERSON] власноручно. Отримання кредитних коштів [PERSON] підтверджується ордером-розпорядженням № 1 про видачу кредиту та ордером-розпорядженням № 2 про сплату страхового платежу (а.с.16зв). Жодних доказів на спростування наведеної обставини відповідачем не надано. Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 25.07.2023 [PERSON] за кредитним договором № Z06.00109.005459071 від 08.07.2019 має заборгованість в сумі 183532,13 грн, що складається з: 63314,07 грн - заборгованість за кредитом, 45722,25 грн - заборгованість за процентами, 74495,81 грн - заборгованість за плату за обслуговування кредитної заборгованості (а.с.21). 25.07.2023 між АТ "Ідея Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу № 01.02-31/23, за умовами якого АТ "Ідея Банк" зобов`язується відступити ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.22-29). Відповідно до витягу з реєстру боржників № 3, ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № Z06.00109.005459071 від 08.07.2019 в сумі 183532,13 грн, з яких: 63314,07 грн - заборгованість за кредитом, 45722,25 грн - заборгованість за процентами, 74495,81 грн - заборгованість за комісіями (а.с.38-39). 26.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" було укладено договір факторингу № 01.02-38/23, за умовами якого ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» зобов`язується відступити ТОВ "ФК "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.30-37). Відповідно до витягу з реєстру боржників № 1, ТОВ "ФК "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № № Z06.00109.005459071 від 08.07.2019 в сумі 183532,13 грн, з яких: 63314,07 грн - заборгованість за кредитом, 45722,25 грн - заборгованість за процентами, 74495,81 грн - заборгованість за комісіями (а.с.32). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За правилом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється часткового або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов`язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Відсутність реального і своєчасного виконання зобов`язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У даному випадку строк дії договору № Z06.00109.005459071 від 08.07.2019 закінчився 08.07.2024, проценти відповідачу нараховано по 25.07.2023 (на момент відступлення права вимоги). Отже, заборгованість за основною сумою боргу, відсотками та платою за обслуговування кредитної заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача як така, що знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати - судовий збір в сумі 2422,40 грн (а.с.54), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо судових витрат, понесених позивачем на правову допомогу в сумі 10000 грн, суд зауважує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано копію договору про надання юридичних послуг № 02/08/2024 від 02.08.2024, укладеного між ТОВ "ФК "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" та ФОП [PERSON] , копію акту приймання-передачі послуг № 56 до договору № 02/08/2024 від 02.08.2024 про надання юридичних послуг, витяг з реєстру № 1 до акту приймання-передачі послуг № 56 до договору № 02/08/2024 від 02.08.2024 про надання юридичних послуг на суму 10000 грн (а.с.47-48, 51,52). Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15. При цьому суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною. За таких обставин суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 10000 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд доходить висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути зі [PERSON] на корить ТОВ "ФК "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у розмірі 3000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved