Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

24 листопада 2025 року представник позивача ТОВ «Бізнес позика» Мовчан В. В. звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява сформована в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд». Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23 грудня 2021 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 441099-КС-001 про надання кредиту (далі по тексту рішення Кредитний договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у поряду, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Кредитного договору ТОВ «Бізнес позика» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 5 000 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Представник позивача вказує, що ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, перерахувавши 5 000 гривень на банківську картку відповідача № [NUMBER] . Однак, відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконує, розмір його заборгованості станом на 30 жовтня 2025 року становить 14 857,41 гривень, з яких 5 000 гривень сума прострочених платежів по тілу кредиту; 9 107,41 гривень сума прострочених платежів по процентах; 750 гривень сума прострочених платежів за комісією. На підставі наведеного ТОВ «Бізнес позика» просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором № 441099-КС-001 про надання кредиту від 23 грудня 2021 року в розмірі 14 857,41 гривень, а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 гривень. Ухвалою судді від 11 грудня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Крім того, вказаною ухвалою задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази в АТ «Кредобанк». Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача до Корольовського районного суду міста Житомира не надійшов. Представник позивача ТОВ «Бізнес позика» у судове засідання не з`явився, попередньо заявив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та надає згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Установлено, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Матеріали справи містять відомості про те, що позивачем належно виконано вимоги ч. 7 ст. 43 ЦПК України та надіслано відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання копію позовної заяви з додатками. Крім того, відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, а також судова повістка надіслані рекомендованим листом на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України. Однак, відповідне поштове відправлення повернуте на адресу суду неврученим відповідачу з відміткою пошти про причину повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». А тому, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що отримав судову повістку. Враховуючи, що судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. За наявності всіх умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд установив, що 23 грудня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 441099-КС-001 про надання кредиту в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». 23 грудня 2021 року ТзОВ «Бізнес позика» направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 441099-КС-001 про надання кредиту, а [PERSON] прийняв (акцептував) пропозицію щодо укладення договору. [PERSON] підписав Кредитний договір за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора G-8844. Відповідно до п. 1 Кредитного договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 5 000 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика». Кредитним договором визначено такі умови: строк кредиту 24 тижні; процентна ставка фіксована, 1,07770000 в день; комісія за надання кредиту 750 гривень; загальний розмір наданого кредиту 5 000 гривень; термін дії договору до 09 червня 2022 року; орієнтовна загальна вартість кредиту 12 480 гривень. Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно з Графіком платежів (п. 2 Кредитного договору); У п. 3 Кредитного договору сторони встановили графік платежів, яким передбачено 12 платежів у період з 06 січня 2022 року по 09 червня 2022 року. На виконання вимог ухвали про витребування доказів АТ «Кредобанк» надає докази, якими підтверджено, що платіжна карта № [NUMBER] емітувалась на ім`я [PERSON] . З виписки по рахунку, відкритого до карти № [NUMBER] , встановлено, що 23 грудня 2021 року відповідачу були зараховані кошти у розмірі 5 000 гривень. Відповідно до розрахунку позивача розмір заборгованості [PERSON] за Кредитним договором станом на 30 жовтня 2025 року становить 14 857,41 гривень, з яких 5 000 гривень сума прострочених платежів по тілу кредиту; 9 107,41 гривень сума прострочених платежів по процентах; 750 гривень сума прострочених платежів за комісією. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд ураховує таке. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому т.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України). Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому сторонами погоджується розмір кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості, та інші умови. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності Кредитного договору. Суд установив, що ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, перерахувавши на банківську картку відповідача суму кредиту 5 000 гривень. Судом досліджено розрахунок заборгованості по Кредитному договору, з якого встановлено, що відповідач не здійснював погашення кредиту. 23 грудня 2021 року відповідачу зараховано суму кредиту 5 000 гривень. Крім того, 23 грудня 2021 року відповідачу нараховано 750 гривень комісії за видачу кредиту. В період з 23 грудня 2021 року по 09 червня 2022 року включно (що відповідає строку дії Кредитного договору) відповідачу щоденно нараховувались проценти за користування кредитними коштами. Таким чином, розмір заборгованості [PERSON] за Кредитним договором становить 14 857,41 гривень, з яких 5 000 гривень сума прострочених платежів по тілу кредиту; 9 107,41 гривень сума процентів за користування кредитом; 750 гривень комісія. Ураховуючи наведене, суд вважає, що по ТОВ «Бізнес позика» належними, допустимими та достатніми доказами доведено наявність заборгованості відповідача в розмірі 14 857,41 гривень. Також суд ураховує, що відповідач відзиву на позовну заяву не подав, наявності заборгованості не спростував. А тому суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2422,40 гривень сплаченого судового збору.

Outcome: approved