Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

У провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебувала цивільна справа за позовом Приватного Акціонерного товариства «Ідея банк» до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вилучення транспортного засобу та звернення стягнення на предмет застави. Рішенням суду від 12.11.2021 позов задоволено. 23.01.2026 до суду надійшла заява представника позивача Жовтонецького Віктора Миколайовича про ухвалення додаткового рішення, у якій останній просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір у сумі 2353,85 грн, сплачений при поданні позовної заяви згідно меморіального ордеру № 2454848 від 15.02.2018. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2026 матеріали заяви передані на розгляд судді Зері Ю.О. Ухвалою суду від 26.01.2026 призначено заяву до розгляду у відкритому судовому засіданні на 03.02.2026, зобов`язано позивача надати докази дотримання ним вимог частини другої статті 270 ЦПК України в частині подання заяви до закінчення строку на виконання рішення, запропоновано відповідачам подати пояснення, заперечення по суті заяви. Представником заявника 03.02.2026 на виконання вимог ухвали суду від 26.01.2026 була подана заява із поясненнями на підтвердження того, строк виконання (пред`явлення до виконання) рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12.11.2021 у справі № 591/995/18, яке набрало законної сили 05.07.2022, не закінчився. 03.02.2026 відповідачем [PERSON] подані пояснення, у яких він вказує, що у 2015 році він добросовісно придбав транспортний засіб HYUNDAI, модель ACCENT RB1.4, 2012 р.в., у громадянина [PERSON] , який на момент продажу зняв автомобіль з обліку, надав необхідні документи, автомобіль був офіційно поставлений ним на облік у МРЕО, що підтверджує відсутність будь-яких відомих правових перешкод для набуття права власності. Лише у 2019 році йому стало відомо, що вказаний транспортний засіб був предметом кредитного зобов`язання, яке [PERSON] не виконав, умисно приховавши цю інформацію як від банку, так і від [PERSON] . Також вказав, що рішенням суду його вже позбавили вказаного транспортного засобу. Тому відповідач вважає несправедливим і необґрунтованим покладення на його додаткових фінансових зобов`язань у вигляді судових витрат, оскільки він є добросовісним набувачем, не вчиняв жодних протиправних дій, не перебував у договірних відносинах з банком, не отримував жодної вигоди від кредитних коштів. У судове засідання сторони та їх представники не прибули, про розгляд заяви повідомлені належним чином. Враховуючи неявку учасників справи фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не проводилось відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані заявником докази, суд доходить наступних висновків. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до частини третьої вказаної статті суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. За змістом частини четвертої статті 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до частин першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У ході розгляду заяви представника позивача встановлено, що рішенням суду від 12.11.2021 у справі № 591/995/18 дійсно не вирішено питання відшкодування понесених позивачем витрат по сплаті судового збору, у зв`язку з чим наявні підстави для ухвалення додаткового рішення. Разом з тим, суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що згідно частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Тому враховуючи позицію, наведену у поданих до суду поясненнях відповідачем [PERSON] , суд вважає за доцільне покласти на відповідача [PERSON] витрати позивача по сплаті судового збору у сумі 2353,85 грн (згідно меморіального ордеру №2454848 від 15.02.2018). На підставі наведеного,

Outcome: approved