Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позов обґрунтований тим, що 21 липня 2014 року у Бабченській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області вона з відповідачем зареєстрували шлюб, який рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2016 року між ними розірвано. У вересні 2017 року вони відновили стосунки та стали проживати як подружжя. За час перебування шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , а після розірвання шлюбу - син [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з нею. Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2016 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1000,00 грн щомісячно. 23 листопада 2021 року змінено попереднє рішення суду та присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки в розмірі 2000 гривень щомісячно та на утримання сина [PERSON] 2500 гривень щомісячно до досягнення повноліття. З того часу обставини, які були враховані при прийнятті рішення змінились. На даний час розмір аліментів, який сплачує на двох дітей відповідач є мізерним у порівнянні із витратами, які вона змушена нести фактично. Згоди з відповідачем щодо збільшення його участі у витратах на дітей не досягнуто. Тому, виходячи із того, що відповідач працює за межами України та має постійний і стабільний заробіток, поставила питання про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. на утримання кожної дитини щомісячно. У судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві. Додатково позивачка пояснила, що їй важко забезпечити дітей всім необхідним, вона через погіршення свого стану здоров`я втратила можливість виїжджати на заробітки. Аліменти, які стягуються з відповідача покривають тільки базові потреби дітей. У період перебування відповідача на військовій службі, вона не ставила питання про збільшення розміру аліментів, розуміючи обставини та потреби самого відповідача. Однак після звільнення з військової служби, з урахуванням того, що батько дітей здоровий, перебуває закордоном і ймовірно має стабільні доходи, тому вважає, що спроможний сплачувати запропонований розмір аліментів. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, відзив на позов не подав. Представник відповідача адвокат Федорів С.І. в судовому засіданні заявлений позов визнав частково та пояснив, що відповідач визнає обов`язок утримувати дітей та погоджується на сплату аліментів. Однак є обставини, які при цьому слід врахувати. По-перше, при реєстрації народження другої дитини позивачка відомості про батька внесла до свідоцтва про народження відповідно до положень ст.135 СК України. Більше того, згодом шантажувала його тим, що він не є батьком дитини і відмовляється подати спільну заяву до органу реєстрації актів цивільного стану про визнання його батьківства, а також чинити перешкоди у можливості зустрічатись із дітьми та брати участь у їх вихованні. По-друге, запропонований позивачкою розмір аліментів є високим. Так, він після припинення стосунків із позивачкою створив іншу сім`ю, у другому шлюбі у нього [INFO] народилась ще одна дитина і він має обов`язок утримувати як дитину, так і дружину, яка доглядає за немовлям і не може мати самостійного доходу. Після звільнення з військової служби він з сім`єю виїхав закордон, де зареєструвався як біженець і отримує мінімальну соціальну допомогу, при цьому не має права на працю у країні перебування. Стягнення аліментів у запропонованому позивачкою розмірі поставить його у скрутне матеріальне становище. Заслухавши позивачку та її представника, а також представника відповідача, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 21 липня 2014 року перебували у шлюбі, який рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2016 року між ними розірвано. Відповідач є батьком народженої позивачкою дитини - дочки [PERSON] , [INFO] . Відомості про народженого [INFO] позивачкою сина [PERSON] про батька внесені до актового запису зі слів матері у порядку, визначеному ст.135 СК України. Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2016 року з відповідача стягувалися аліменти на користь позивачки на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Богородчанського районного суду від 23 листопада 2021 року змінено попереднє рішення суду та присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки в розмірі 2000 гривень щомісячно та на утримання сина [PERSON] 2500 гривень щомісячно до досягнення повноліття. Та обставина, що відомості про батька у свідоцтві про народження [PERSON] внесені відповідно до ст.135 СК України, при розгляді попередніх спорів стосовно аліментів сторонами суду не повідомлялась. З`ясована при розгляді даної справи ця обставина дає підстави для відмови у позові в частині вимог, заявлених до відповідача стосовно збільшення розміру аліментів на утримання [PERSON] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 1,2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. На обох батьках лежить однакова відповідальність за виховання і розвиток дитини. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини найкращі інтереси дитини є предметом основного піклування батьків. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачає, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Наведені позивачкою доводи свідчать про те, що життєві обставини, які були враховані при встановленні у попередньому судовому рішення розміру аліментів дійсно змінились. У позивачки у зв`язку з погіршенням стану здоров`я змінились характер та розмір заробітків. Натомість витрати на утримання дитини зросли у зв`язку із інфляційними процесами, збільшенням розміру прожиткового мінімуму, а також у зв`язку із збільшенням потреб дитини внаслідок її дорослішання. Відповідач виїхав на проживання закордоном і попри те, що створив нову сім`ю та має на утриманні ще одну дитину, а також має обов`язок утримувати дружину, яка здійснює догляд за немовлям, може мати стабільний заробіток та зобов`язаний вживати заходів щодо забезпечення достатнього рівня утримання дітей, у відношенні до яких законом встановлено такий обов`язок. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 1,2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. На обох батьках лежить однакова відповідальність за виховання і розвиток дитини. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини найкращі інтереси дитини є предметом основного піклування батьків. Суд встановив, що відповідач живе закордоном, рівень його доходів при виконанні судового рішення з`ясувати буде складно, він може бути мінливим, а тому, у відповідності до ст.184 СК України доцільно і надалі визначити йому аліменти в твердій грошовій сумі, як про це просить позивачка. Даючи оцінку доводам сторін щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд констатує, що розсудливі та безсторонні міркування дають підстави прийти до висновку, що рівень заробітку відповідача, який перебуває закордоном та не повертається в Україну, є достатнім не лише для забезпечення базових потреб самого відповідача, але і для можливості надавати матеріальну допомогу дітям у відношенні яких обов`язок їх утримання визначений законом. Стороною відповідача не подано суду на виконання вимог ст.81 ЦПК України жодного доказу на підтвердження майнового стану [PERSON] . Враховуючи встановлені обставини, а також вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, виходячи з наведених позивачкою доводів, величини прожиткового мінімуму, встановленого законодавчо, матеріального становища сторін, віку, стану здоров`я та матеріального становища обох батьків, дітей, наявності у платника аліментів інших утриманців, а також враховуючи потреби дитини, яка проживає з позивачкою і витрати, які необхідно нести позивачці на забезпечення життєвих потреб дитини, інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дочки [PERSON] слід змінити та визначити їх у розмірі близькому до рекомендованого мінімального розміру аліментів на одну дитину, що співмірно прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що розмір аліментів на утримання дочки [PERSON] слід визначити на рівні 4000 грн. щомісячно до досягнення повноліття. Оскільки позивачка на підставі п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору у справі про стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів, з відповідача, згідно ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн.

Outcome: partial