Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

У червні 2025 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 169485,56 грн, з яких 102654,89 грн заборгованість по тілу кредиту, 10,37 грн заборгованість по відсотках, 66821,37 грн. заборгованість по комісіїї. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.03.2024 між банком та [PERSON] підписано укладено заяву договір про надання споживчого кредиту № 3975102-040 за яким останньому надано кредит у розмірі 104900,00 грн. з процентною ставкою 0,01% річних та сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Кредит мав повертатися щомісячними платежами за погодженим графіком в строк до 21.03.2028. Через несплату коштів в порушення кредитного договору виникла заборгованість у вищевказаному розмірі. Заходи досудового врегулювання виявилися безрезультатними. Ухвалою Шевченківський районний суд м. Харкова від 26.10.2020 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, також було встановлено строки для реалізації права сторін на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Представник позивача подав заяву згідно якої просив справу розглянути за його відсутністі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідача було повідомлено про дату, час та місце судового розгляду, однак він двічі в судові засідання не з`явився, причини не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. За таких обставин судом, згідно ч. 2 ст. 247, ст.ст. 280-281 ЦПК України, постановлено ухвалу про розгляд справи у заочному порядку, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 21.03.2024 [PERSON] уклав з АТ «Таскомбанк» заяву договір про надання споживчого кредиту № 3975102-040 (далі Договір), у письмовій формі, шляхом власноручного його підписання. За умовами Договору АТ «Таскомбанк» мало надати відповідачу кредит в згальній сумі 104900,00 грн. (п. 1.2.2 Договору), яка складається з суми кредиту 100000,00 грн. та комісії 4,9% - 4900,00 грн. (п.п. 1.2.3 1.2.4 Договору). Строк кредиту встановлено у 48 міс. (п. 1.2.6 Договору) із сплатою 0,01% річних та щомісячної комісії у розмірі 4,9 % в сумі 5140,10 грн. (п. 1.4 Договору). Повернення кредиту погоджено у п. 1.3 Договору сторонами здійснювати щомісячними платежами у відповідності до Додатку 1 до Договору, в якому визначено строк користування кредитними коштами, дати та суми платежів за тілом кредиту, процентами та комісією, а отже визначено загальна вартість кредиту. Надання кредиту п. 1.11 Договору передбачено шляхом зарахуванням коштів на поточний рахунок відповідача [NUMBER] . Кредитні кошти надані на власні потреби відповідача. Згідно виписці по особовим рахункам кредитного договору № 3975102-040 на поточний рахунок [PERSON] 21.03.2024 АТ «Таскомбанк» було зараховано 104900,00 грн. Відповідачем за період з моменту отримання кредиту сплачено лише: 10.04.2024 за тілом кредиту 2209,59 грн., за процентами 0,31 грн., за комісією 5140,10 грн.; 13.05.2024 тілом кредиту 35,52 грн. Вказане призвело до утворення заборгованості за тілом кредиту 102654,89 грн., відсотками 10,37 грн., комісією 66827,30 грн. У відповідності до пп. 3.3.2. п. 3.1 Договору АТ «Таскомбанк» скористалося правом вимоги дострокового повернення кредиту і сплати процентів у разі виникнення прострочення більше ніж на один місяць та направило відповідачу від 21.02.2025. Однак, порушення договору відповідачем не усунуто. Нараховані суми заборгованості за кредитом та простроченими відсотками підтверджено, окрім іншого, розрахунком, який узгоджується із випискою по особовому рахунку відповідача й відповідачем не спростований. Матеріали справи не містять доказів оспорювання відповідачем факту укладення кредитного договору, відкриття йому рахунку та отримання кредитної картки й здійснення операцій з останньою. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Позикодавець, у відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписами ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Положеннями ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Позика Глави 71 ЦК України. Законом України «Про споживче кредитування» у п. 1-1 ст. 1 визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Споживчий кредит визначено п. 11 названого закону, як грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець, за ч. 4 ст. 16 Законом України «Про споживче кредитування» має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Враховуючи вищевикладені обставини, які відповідачем не заперечувалися й не спростовано, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Як передбачено ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Звертаючись з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40грн., які підлягають стягненню на користь останнього з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved