Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

08 грудня 2025 року позивач Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» (далі - АТ «СЕНС БАНК») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 23 серпня 2022 року [PERSON] через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank» звернувся до АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «СЕНС БАНК», з пропозицією укласти Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Банк прийняв пропозицію відповідача. Зважаючи на приписи ст.ст.633, 634, 639 ЦК України та ст.ст.3, 12 Закону України «Про електронну комерцію» між банком та [PERSON] укладено Угоду про надання споживчого кредиту №500703510, яку підписано позичальником шляхом використання електронного цифрового підпису у вигляді одноразового ідентифікатора. Позивач зазначав, що банк надав [PERSON] кредитні кошти, із наступними основними умовами: тип кредиту «Кредит готівкою»; сума кредиту -29861 грн 47 коп.; процентна ставка 27% річних; тип процентної ставки фіксована; строк кредиту 36 місяців; дата повернення кредиту 23 серпня 2025 року; порядок повернення кредиту- графік платежів: до 23 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 1219 грн 11 коп., загальна кількість платежів 60. [PERSON] порушила зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 48492 грн 32 коп., з яких 28754 грн 70 коп. заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) та 19737 грн 62 коп. - заборгованість за відсотками. З метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу позичальника направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Дана вимога залишена відповідачем без реагування. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Посилаючись на викладене, АТ «СЕНС БАНК» просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором №500703510 від 23 серпня 2022 року у розмірі 48492 грн 32 коп., яка складається з: 28754 грн 70 коп. заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) та 19737 грн 62 коп. заборгованості за відсотками, судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 4676 грн 87 коп. та витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, у розмірі 2422 грн 40 коп. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача АТ «СЕНС БАНК» в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить оголошення розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суду не повідомила, відзиву не подала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що 23 серпня 2022 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №500703510 шляхом підписання оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту, та акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту. Відповідно до оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту №500703510 від 23 серпня 2022 року [PERSON] надано кредит (тип кредиту: «кредит готівкою») в сумі 29861 грн 47 коп. шляхом переказу коштів на рахунок відкритий в АТ «Альфа-Банк», процента ставка 27% річних, тип ставки фіксований, строк кредиту 36 місяців, дата повернення кредиту 23 серпня 2025 року (а.с.8 зворот - 9). Оферта [PERSON] акцептована банком, про що свідчить підписаний останньою акцепт пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту №500703510 від 23 серпня 2022 року. АТ «Альфа-Банк» зазначило, що приймає пропозицію [PERSON] на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500703510 від 23 серпня 2022 року. Підставою для угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб. Сума кредиту становить 29861 грн 47 коп., зі сплатою 27% річних, строком на 36 місяців, дата повернення кредиту 23 серпня 2025 року (а.с.10-11). Невід`ємною частиною договору є Додаток №1 до Угоди про надання споживчого кредиту №500703510 від 23 серпня 2022 року, який містить узгоджений сторонами графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту і орієнтованої реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг. Дата щомісячного платежу до 23 числа кожного місяця у розмір мінімального щомісячного платежу 1219 грн 11 коп. (а.с.11 зворот - 12). З аналогічними умовами кредитування [PERSON] ознайомилася у Паспорті споживчого кредиту від 23 серпня 2022 року (а.с.8). Відповідно до довідки про ідентифікацію, виданої АТ «СЕНС БАНК», [PERSON] отримала на зазначений нею номер мобільного телефону текстове повідомлення про умови кредитування, обрані нею, та одноразовий ідентифікатор, яким необхідно було підписати оферту за для укладення угоди та отримання нею кредитних коштів. Позичальниця підписала договір №500703510 від 23 серпня 2022 року аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора «7547» (а.с.13). Таким чином сторонами погоджено умови договору, порядок виконання зобов`язання, визначено суму кредиту, розмір процентів за користування коштами, строк користування кредитом та досягнуто згоди з усіх істотних умов Угоди про надання споживчого кредиту №500703510 від 23 серпня 2022 року. Відповідно до копії Меморіального ордеру №1277210730 від 23 серпня 2022 року АТ «СЕНС БАНК» перерахувало на рахунок [PERSON] кошти в розмірі 29861 грн 47 коп. за Кредитним договором №500703510 від 23 серпня 2022 року (а.с.14). З виписки по особовому рахунку за період з 23.08.2022 року по 13.03.2025 року вбачається, що 23 серпня 2022 року на рахунок [PERSON] , відкритий в АТ «СЕНС БАНК», було перераховано кошти за кредитним договором №500703510 у розмірі 29861 грн 47 коп. (а.с.15-26). Згідно з наданим АТ «СЕНС БАНК» розрахунком заборгованість [PERSON] за Кредитним договором №500703510 від 23 серпня 2022 року, станом на 13 березня 2025 року становить 48492 грн 32 коп., з яких: 28754 грн 70 коп. заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) та 19737 грн 62 коп. - заборгованість за відсотками (а.с.28). Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 ст.626 ЦК України установлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Частинами 1, 2 ст.642 ЦК України установлено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч.7, 12 ст.11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону). Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми ст.11 Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункти 6, 12 ч.1 ст.3 Закону). З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між сторонами не було б укладено. Як видно з матеріалів справи Кредитний договір №500703510 від 23 серпня 2022 року між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Зі змісту договору встановлено, що [PERSON] при його оформленні зазначила свої персональні дані, зокрема ідентифікаційний номер платника податків, паспортні дані, місце проживання, електрону адресу, номер телефону. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі [PERSON] для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Частиною 1 ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування н може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких встановлено дійсні обставини справи. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Заявляючи позовні вимоги, АТ «СЕНС БАНК» посилається на те, що 23 серпня 2022 року між АТ «Альфа-Банк», найменування якого змінено на АТ «СЕНС БАНК», та [PERSON] було укладено Угоду про надання споживчого кредиту №500703510 шляхом акцептування Банком пропозиції [PERSON] на укладання вказаної угоди. На підтвердження обставин укладення Кредитного договору позивач АТ «СЕНС БАНК» надав копію Оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту №500703510 від 23 серпня 2022 року, Акцепт пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту №500703510 від 23 серпня 2022 року, Паспорт споживчого кредиту, які підписані Банком та [PERSON] , Меморіальний ордер №1277210730 від 23 серпня 2022 року про перерахування на рахунок [PERSON] кошти в розмірі 29861 грн 47 коп., розрахунок заборгованості по кредиту, копію вимоги про усунення порушень. Також, до позовної заяви АТ «СЕНС БАНК» надало виписку по рахунку [PERSON] за період із 23.08.2022 року по 13.03.2025 року, з якої вбачається надання відповідачу кредитних коштів, факт користування ними, рух коштів по рахунку та наявність заборгованості. При цьому, виписка з рахунку є первинним бухгалтерським документом відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (постанови від 23.09.2019 року у справі №910/10254/18, від 19.02.2020 року у справі №910/16143/18, від 25.05.2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 21.09.2022 року у справі №381/1647/21, від 07.12.2022 року у справі №298/825/15-ц). Також сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту, в розділі 3 якого вказані основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача. Отже, своїм підписом, [PERSON] підтвердила інформацію надану нею Банку як достовірну. Підписавши матеріали кредитної справи відповідач підтвердила, що нею укладено кредитний договір та погоджено всі істотні умови кредитування, у зв`язку із чим, сторони зобов`язались виконувати їх належним чином. Суд зауважує, що підписання відповідачем [PERSON] оферти, а Банком акцепту, Кредитний договір між сторонами не був би укладеним. Згідно наданого АТ «СЕНС БАНК» розрахунку станом на 13 березня 2025 року [PERSON] має заборгованість за Кредитним договором №500703510 від 23 серпня 2022 року, у загальному розмірі 48492 грн 32 коп., яка складається з: 28754 грн 70 коп. заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) та 19737 грн 62 коп. заборгованості за відсотками. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували надані позивачем розрахунки заборгованості та виписку з рахунку відповідача. Підписавши матеріали кредитної справи відповідач [PERSON] підтвердила, що нею укладено кредитний договір та погоджено всі істотні умови кредитування, у зв`язку із чим, сторони зобов`язались виконувати їх належним чином. Також, суд констатує, що на момент укладання спірного кредитного договору [PERSON] не зверталася до Банку із заявою про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим висловивши згоду з усіма його умовами та не подавала до банку звернень щодо роз`яснення його умов. Таким чином, з матеріалів справи вбачається та підтверджується належними доказами те, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором №500703510 від 23 серпня 2022 року належним чином не виконала, у результаті чого утворилась заборгованість у розмірі пред`явленої до стягнення суми. При цьому, на неправильність наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості за Кредитним договором відповідач не посилалася, власного контррозрахунку заборгованості до суду не надала, як і не довів відсутності у неї заборгованості перед банком. За таких обставин, суд приходе висновку про те, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь АТ «СЕНС БАНК», заборгованість за Кредитним договором 500703510 від 23 серпня 2022 року у загальному розмірі 48492 грн 32 коп. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. В силу вимог п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, між АТ «СЕНС БАНК» та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс», в особі керуючого партнера Лойфера А.Е., укладено Договір про надання послуг №1006 від 28 січня 2025 року, згідно умов якого Замовник замовляє, а Виконавець зобов`язується надати Послуги, які полягають у здійснені від імені та в інтересах Замовника юридичних та фактичних дій щодо стягнення Заборгованості з Боржників Замовника, які виникли внаслідок невиконання/неналежного виконання такими Боржниками кредитних договорів, договорів позики, інших угод, які не забезпечені заставою та/або спонуканню їх до погашення такої Заборгованості, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі Послуги (п.1.1. Договору) (а.с.36-39). Пунктом 3.1 Договору визначено, що за надання Послуг, що полягають у вчиненні Виконавцем дій, передбачених п.1.1.1 та п.1.1.2 цього Договору, Замовних сплачує на користь Виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: - за підготовку і подання позовної заяви до суду 375 грн; - за отримання рішення суду 225 грн; - комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь Замовника 7,85%. З огляду на відсутність заперечень відповідача щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу позивача із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, з урахуванням обсягу фактично виконаної адвокатом роботи із представництва позивача в суді першої інстанції, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності цих витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про наявності підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь АТ «СЕНС БАНК» витрат на правову допомогу у заявленій позивачем сумі 4676 грн 87 коп. Частиною ч.1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовна заява подана АТ «СЕНС БАНК» до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», тому у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» застосовується понижуючий коефіцієнт для обчислення судового збору. При звернені до суду АТ «СЕНС БАНК» було сплачено 2422 грн 40 коп. судового збору, що підтверджується меморіальним ордером №897652 від 07 жовтня 2025 року. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із витрат на правничу допомогу, у розмірі 4676 грн 87 коп. та витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, у розмірі 2422 грн 40 коп.

Outcome: approved