Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви 27.11.2025 ТОВ «Споживчий Центр» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 10 395 грн, а також судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп. В обґрунтування позову зазначає, що 21.10.2024 між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 6 000 грн зі сплатою зі сплатою процентної ставки «Стандарт» в розмірі 1% в день, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, а також зі сплатою процентної ставки «Економ» в розмірі 0,5% в день, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Кінцевий строк повернення коштів до 02.02.2025. Позивач належним чином виконав умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах та в порядку, передбаченому кредитним договором. Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 10 395 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6 000 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 2 520 грн; комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 675 грн; неустойки в розмірі 1 200 грн, яку позивач просить стягнути на його користь. Процесуальні рішення у справі Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01.12.2025 справу передано за підсудністю до Звягельського міськрайонного суду Житомирської області (а.с. 38). Ухвалою Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 24.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (без виклику) сторін (а.с. 41). Доводи сторін у справі Представник позивача просив проводити розгляд справи без його участі. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 21.10.2024 між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 6 000 грн зі сплатою зі сплатою процентної ставки «Стандарт» в розмірі 1% в день, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, а також зі сплатою процентної ставки «Економ» в розмірі 0,5% в день, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Кінцевий строк повернення коштів до 02.02.2025 (а.с. 24). Цього ж дня ТОВ «Споживчий Центр» перерахувало на рахунок [PERSON] кредитні кошти в розмірі 6 000 грн (а.с. 13). Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 10 395 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6 000 грн; проценти за користування кредитом в розмірі 2 520 грн; комісія за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 675 грн; неустойка в розмірі 1 200 грн (а.с. ). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредитної заборгованості Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Матеріалами справи підтверджується, що кредитний договір між сторонами укладено в електронному вигляді відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Встановлено, що проценти за користування кредитом нараховані відповідно до умов договору та в межах строку кредитування. Крім того, п. 9 заявки, яка є складовою частиною кредитного договору, передбачено сплату позичальником комісії за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 840 грн (а.с. 27 зворот). При цьому, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію (пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо) (п. 31.18. Постанови Верховного Суду від 13.07.2022 № 496/3134/19). Позивачем надані належні докази на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредитної заборгованості є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення неустойки Позовні вимоги про стягнення неустойки не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Висновки за результатами розгляду позовної заяви За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково підтверджуються належними та допустимими доказами, є частково обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial