Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

01.12.2025 року позивачка звернулась до Вишгородського районного суду Київської області із вказаним позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Так, в обґрунтування позову зазначала, що 06.09.2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області зареєстровано шлюб між сторонами по справі, актовий запис за №96. Фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинились у зв`язку із конфліктами і відсутністю взаєморозуміння, різницею характерів, поглядів на житті, світосприйняттям і морально-етичними цінностями. Наразі шлюб розпався і зберегти сім`ю неможливо. Від сумісного шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з матір`ю. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17.12.2025 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, при цьому в прохальній частині позову просила розгляд справи здійснювати без виклику сторін, на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити. 03.02.2026 року представник позивачки - адвокат Городок Я.В. направила суду заяву, в якій позов підтримала та просила розглянути справу за її відсутності та відсутності позивачки. Відповідач у судове засідання не з`явився, при цьому, 18.12.2025 року надав до суду заяву, в якій просив розглянути зазначену справу без його участі. Відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали поданої позовної заяви, суд приходить до наступного: Відповідно до ст. 3 СК України - сім`я є первинним та основним осередком суспільства, яка створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Частина 1 ст. 21 СК України зазначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, передбачено ч. 1 ст. 24 СК України. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, що досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 3 ст. 105 СК України зазначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Так, ч. 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частина 2 ст. 112 СК України зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України - у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили. Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і може бути припинений внаслідок його розірвання. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зі змісту свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 09.12.2025 року вбачається, що 06.09.2008 року між [PERSON] та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №96 та видане відповідне свідоцтво. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.12.2009 року та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.06.2013 року. Судом встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами по справі припинено, шлюб фактично розпався, зберегти сім`ю неможливо. Таким чином, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved