Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

23 грудня 2025 року адвокат Шкарупська-Баранова Наталія Богданівна, яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме: що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 10 березня 2025 року зроблено запис №1514 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що після смерті її матері відкрилася спадщина. Заявниця звернулась до Другої Львівської нотаріальної контори Львівської області з заявою про прийняття спадщини, де їй було надано письмову відповідь про відмову і зазначено, що у поданих [PERSON] документах наявні розбіжності у свідоцтві про смерть матері заявниці, оскільки її прізвище вказано як « [PERSON] », а у свідоцтві про народження її прізвище вказано як « [PERSON] », а також прізвище матері заявниці « [PERSON] ». Заявниці було рекомендовано звернутися до органів РАЦС з метою їх виправлення, однак у органах РАЦС їй було відмовлено у такому виправленні. Заявниця вважає, що позбавлена можливості у позасудовому порядку підтвердити наявність родинних відносин між нею та своєю матір`ю, а тому не може реалізувати своє право на прийняття спадщини після смерті своєї матері. Просить заяву задовольнити. Ухвалою від 24.12.2025 року суд прийняв заяву до розгляду та відкрив провадження у справі в порядку окремого провадження. 21 січня 2026 року до суду надійшов відзив на заяву, поданий представником Львівської міської ради, у якому вказано, що інтереси та права Львівської міської ради заявою [PERSON] не порушуються, просить суд проводити розгляд справи без участі представника Львівської міської ради та прийняти законне та обґрунтоване рішення. Представник заінтересованої особи заінтересовані особи: Другої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення розгляду справи повідомлено належним чином, причини неявки суду невідомі. Повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, пояснення заявниці, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України). Судом встановлено і вбачається з копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , видане 10 липня 1970 року [PERSON] народилася [INFO] та в графі батько зазначено « [PERSON] » та у графі мати « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 12.11.1982 року, після одруження з [PERSON] дружині [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] (арк.спр.13). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, прізвище батька заявниці вказане як « [PERSON] ». [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №1514, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління юстиції. З копії свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , видане 10 липня 1970 року вбачається, що в графі батько зазначено « [PERSON] » та у графі мати « [PERSON] », а згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, прізвище батька вказане як « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] батьків [PERSON] , копія якого знаходиться в матеріалах справи, прізвища подружжя після реєстрації шлюбу зазначені російською мовою як « [PERSON] ». Із копії долученого витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 10 квітня 2025 року №00050576385 встановлено, що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції до актового запису №2751 від 04 вересня 1969 року, який було зареєстрованого в Реєстрі 27 січня 2011 року за №00031770484, було внесено відомості про прізвище матері Заявниці після укладення шлюбу як « [PERSON] ». Так, з копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Залізничним районним відділом Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області 27 квітня 1998 року, копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] також вбачається, що прізвище матері заявниці було зазначено як « [PERSON] ». Згідно копії паспорта громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, свідоцтва про смерть та свідоцтва про поховання, прізвище батька заявниці [PERSON] вказане як « [PERSON] » З архівної довідки №Н-4125/Н від 12 серпня 2021 року, виданої Державним архівом Львівської області, та свідоцтва про смерть серії [NUMBER] бабці заявниці, вбачається, що в українському перекладі її прізвище зазначалось як [PERSON] (арк.спр. 28,29). Допитана в судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] дала показання, що є рідною сестрою [PERSON] . [PERSON] є матір`ю [PERSON] та її [PERSON] ) [PERSON] . Також зазначила, що на спадкове майно після смерті матері [PERSON] вона не претендує і надала нотаріусу відповідну заяву про відмову від прийняття спадщини, спору з приводу спадкового майна немає та інших спадкоємців до майна померлої немає. Згідно відповіді від 24 листопада 2025 року, вих. №1188/02-14 завідуючої Другої Львівської нотаріальної контори Львівської області вбачається, що 24 листопада 2025 року [PERSON] звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі такого відмовлено, оскільки необхідно подати докази родинних стосунків з померлою. Так, у поданих [PERSON] документах до нотаріальної контори наявні розбіжності у свідоцтві про смерть матері її прізвище вказано як « [PERSON] », а у свідоцтві про народження [PERSON] прізвище вказано як « [PERSON] », а прізвище матері [PERSON] « [PERSON] », що також підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00054937186 від 24 листопада 20205 року. Відповідно до статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з пунктом 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 № 5 (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 лютого 2024 року у справі № 545/844/23 зроблено висновок, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2025 року у справі № 205/4972/23 вказано, що родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - це кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Також у наведеній цивільній справі, Верховний Суд зазначив, що доказом родинних відносин є зокрема свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії судових рішень, які набрали законної сили щодо встановлення факту родинних відносин. Згідно положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У постанові Верховного Суду від 2 грудня 2020 року у справі № 638/15738/17 вказано, що доказами до заяви на підтвердження вимог про встановлення факту родинних відносин можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Встановлення даного факту, який ніким не оспорюється і не спростовується, має для заявниці юридичне значення, оскільки від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових її прав. Судом не встановлено про наявність спору про право. Підстав для відмови в задоволенні заяви про встановлення факту родинних відносин суд не вбачає. В спарві наявні допустимі та належні докази на підтвердження родинних відносин між заявницею [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] .

Outcome: approved