Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Позивач звернулася до Жовківського районного суду Львівської області із позовною заявою до відповідача Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Рава-Руська державна нотаріальна контора Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а саме просить визначити їй, [PERSON] , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , в нотаріальну контору, а саме 3 (три) місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Обгрунтовує позовну заяву наступним. Вказує, що [INFO] помер її дідо [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. [PERSON] до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, що підтверджується довідкою. Копії свідоцтв підтверджують, що позивач є онукою [PERSON] . Позивач також повідомляє, що в 2017 році померла дружина [PERSON] , але дружина не вступила в спадщину після смерті чоловіка. [INFO] помер син [PERSON] , [PERSON] . Після чого позивач звернулась в Рава - Руську ДНК із заявою про прийняття спадщини після смерті діда. Після звернення в Рава - Руську ДНК, державний нотаріус відкрив спадкову справу, проте повідомив позивачу, що позивач пропустила термін для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті діда і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку, що підтверджується листом. Позивач вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки позивач не проживала та не була зареєстрована з дідом до дня його смерті. Позивач вважала, що спадщину прийняв її батько. Тому позивач вважає, що вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є обґрунтованими. Вказує, що незадоволення позову зумовить перехід права власності на спадкове майно до держави в особі органу місцевого самоврядування на території якого воно знаходиться. Позивач [PERSON] не може реалізувати своє право на спадкування, а тому вимушена звернутися із вказаним позовом до суду. Позивач [PERSON] просить позовну заяву задовольнити. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася. В прохальній частині позовної заяви просила розгляд справи проводити у її відсутності. Представник відповідача Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак надіслав клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Проти задоволення позову не заперечив, фактично визнав такий. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Рава-Руська державна нотаріальна контора Львівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, подала клопотання, в якому просила розгляд справи проводити у її відсутності, а також напрвила суду копію спадкової справи № 133/2024 заведеної 24 травня 2024 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Зазначила, що самостійних вимог не заявляє і повністю покладаюсь на рішення суду. Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача та третьої особи, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані усіма учасниками справи заяви про розгляд справи у їх відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено наступне. [INFO] помер дідо позивачки [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. [PERSON] до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] , що стверджується копією довідки. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно (додається). Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, що підтверджується копією довідки. У 2017 році померла дружина [PERSON] , але остання не вступила в спадщину після смерті чоловіка. [INFO] помер син [PERSON] , [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть. Позивач звернулась в Рава - Руську ДНК із заявою про прийняття спадщини після смерті діда та державний нотаріус відкрив спадкову справу, що стверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, проте повідомив позивачу, що вона пропустила термін для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті діда. Суд враховує зазначене позивачем про те, що вона не проживала та не була зареєстрована з дідом до дня його смерті і вважала, що спадщину прийняв її батько. Згідно із ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Пунктом 24 постанови передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК (435-15). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Відповідно до постанови Верховного Суду України № 565/1145/17 від 26 червня 2019 року, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Таким чином, з огляду на те, що законодавцем чітко не визначено вичерпний перелік обставин поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, враховуючи обставини конкретної справи, те, що позивач не проживала та не була зареєстрована з дідом до дня його смерті і вважала, що спадщину прийняв її батько, визнання позовних вимог відповідачем, що не порушує прав та інтересів інших осіб, суд приходить висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved