Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

23 жовтня 2025 року представник позивача ТОВ «Іннова Нова» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначав, що 07 червня 2025 року між ТОВ «Іннова Нова» та [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у позику № 8468200625. Сума кредиту становила 15000,00 грн., строк кредиту \-- 360 днів, процентна ставка 0,87% в день (знижена), 1% в день (стандартна), комісія за надання кредиту - 15% від суми наданого кредиту. У зв`язку із невиконанням позичальником умов договору, у нього утворилася заборгованість, яка становить 36000,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 18750,00 грн. - заборгованість за процентами, 2250,00 грн. - комісія за надання кредиту. Просить стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму заборгованості та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 жовтня 2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 03 грудня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні вищенаведеного позову з огляду на те, що представником позивача не надано роздруківку з електронної пошти відправлення відповідачеві з унікальним одноразовим ідентифікатором для «Графіку платежів» «d54e1psss» та Унікальним одноразовим ідентифікатором для «Кредитного договору» - «d54e1psss», а підтвердження перерахування кредитних коштів не містить інформації, що анкету заповнював саме [PERSON] та що зазначена електронна адреса позичальника [INFO] , на яку надсилався одноразовий ідентифікатор для підпису «кредитного договору» «d54e1psss» належить саме відповідачу. Також зазначив, що матеріали справи не містять належних доказів, які підтверджують виконання ТОВ «Іннова Нова» умов договору, в частині надання грошових коштів у позику за договором від 07 червня 2025 року № 8468200625 у розмірі 15000,00 гривень шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку), та доказів, що підтверджують належність електронного платіжного засобу, реквізити якого неповно зазначені у тексті договору, саме платіжної картки [NUMBER] . Водночас, не надано представником позивача й доказів існування будь-яких правовідносин, які виникли з договору, укладеного між ТОВ «Іннова Нова» та ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 16 травня 2023 року № 160523/1 чи доказів щодо перерахування кредитних коштів від ТОВ «Іннова Нова» на рахунки ТОВ ФК «Контрактовий дім» для здійснення переказу коштів на виконання вимог договору надання грошових коштів у позику від 07 червня 2025 року № 8468200625. Крім того, однією зі складових заборгованості є комісія за надання кредиту, яка, відповідно до п. 2.7 договору, становить 15% - 2250,00 грн., однак у пункті 2.15 договору вказано, що за цим договором не передбачено надання Товариством позичальнику додаткових супутніх послуг (а.с. 21-27). 08 грудня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечував доводи відповідача з огляду на наступне. Кредитний договір від 07 червня 2025 року № 8468200625 укладено шляхом застосування одноразового ідентифікатора відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Заперечень щодо факту отримання одноразового ідентифікатора, використання електронної адреси відповідача, ініціювання оформлення кредиту - відповідачем не подано, а твердження відповідача про відсутність доказів перерахування кредиту є безпідставними, оскільки відповідно до умов договору кредитні кошти перераховуються через фінансову компанію (платіжного партнера) на реквізити банківської картки, вказані позичальником при укладенні договору. Відповідач не заперечує, що зазначені реквізити банківської картки були внесені ним до анкети, не заявляє, що картка йому не належить, та не подає до суду жодних доказів щодо заперечення факту їх використання. Стандарти банківської безпеки та законодавство забороняють відображати повний номер картки у відкритих документах. Використання формату [NUMBER] є загальноприйнятим ідентифікаційним способом, який забезпечує захист персональних даних та відповідає вимогам Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів», стандартів PCI DSS, рекомендацій НБУ. Позичальник не має юридичного інтересу у внутрішніх фінансових операціях між кредитором та платіжним партнером, оскільки це не впливає ні на обсяг його обов`язків, ні на правомірність отримання ним кредиту, а надання або ненадання відповідачу копій внутрішніх документів між двома юридичними особами не стосується предмета доказування та не входить до обставин, що мають вирішальне значення для справи. В анкеті містяться дані позичальника, підтверджені одноразовим ідентифікатором, який відповідач отримав на свою електронну адресу. Якщо відповідач стверджує, що e-mail йому не належить - він мав надати суду відповідні докази: витяг від провайдера, заяву про злом, скаргу до кіберполіції тощо. Жодних доказів не подано. Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово підкреслював: сам факт використання одноразового ідентифікатора є підтвердженням волевиявлення особи (постанови від 23.09.2021 у справі № 761/27614/20; від 17.02.2022 у справі № 186/192/21). Комісія за надання кредиту не є «супутньою послугою», а є елементом ціни кредиту, прямо передбаченим ст. 8 Закону «Про споживче кредитування». Комісія 15% чітко зазначена у договорі, позичальник її погодив, що відповідає ч. 6 ст. 12 Закону «Про споживче кредитування»: споживач зобов`язаний сплачувати лише ті платежі, які прямо передбачені договором. Процентна ставка та порядок їх нарахування є договірними умовами, погодженими обома сторонами. Відповідач не подає жодних доказів їх несправедливості чи невідповідності статті 18 Закону «Про захист прав споживачів», а порушене право позивача підтверджується: укладеним договором; невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо повернення кредиту; несплатою процентів і комісії; настанням строку повернення (а.с. 28-36). Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив провести розгляд справи без його участі (а.с. 5). Відповідач та його представник, належним чином повідомлені про дату час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились (а.с. 53, 57-58, 61-63). Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом установлено, що 07 червня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» та [PERSON] укладено договір надання грошових коштів у кредит № 8468200625, відповідно до якого на умовах, встановлених договором, товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити комісію за надання кредиту (якщо умовами договору передбачено сплату комісії за надання кредиту), проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 2.2). Пунктами п. 2.3-2.7 договору надання грошових коштів у кредит від 07 червня 2025 року № 8468200625 передбачені умови кредитування: сума кредиту (загальний розмір) - 15000 гривень; строк кредиту (строк дії Договору) - 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів, останній платіж з періодом внесення 15 днів; тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка в день - 1% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 (ста вісімдесяти) календарних днів з дати укладення цього договору; 0.87% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 (ста вісімдесят першого) календарного дня з дати укладення цього договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із дат яка настане раніше); комісія за надання кредиту - 15% від суми наданого кредиту. Укладення договору та отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 15000,00 грн. підтверджується анкетою клієнта (витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://finsfera.ua/) від 25 вересня 2025 року, паспортом споживчого кредиту - інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит; договором про надання послуг з приймання та переказу платежів від 16 травня 2023 року № 160523/1, укладеним між Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Контрактовий Дім» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс»; листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Контрактовий Дім» від 14 жовтня 2025 року за вих. № 7/16618. Згідно з листом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» від 30 грудня 2025 року № 20.1.0.0.0/7-20251221/0001, картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) (а.с. 64). А відповідно до виписки про рух коштів за вищевказаним рахунком з 07 червня 2025 року по 17 червня 2025 року, 07 червня 2025 року о 21:19:16 на рахунок відповідача надійшли кредитні кошти у розмірі 15000,00 гривень (а.с. 65). Таким чином, доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи. Отже, позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 15000,00,00 грн на умовах передбачених договором. У зв`язку із невиконанням позичальником умов договору, у нього утворилася заборгованість, яка становить 36000,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 18750,00 грн. - заборгованість за процентами, 2250,00 грн. - комісія за надання кредиту. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, чинне законодавство України надає можливість укладати кредитні договори у формі електронного документу з використанням електронних підписів сторонами. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем ТОВ «Іннова Нова» доведено факт укладення 07 червня 2025 року між ТОВ «Іннова Нова» та [PERSON] договору надання грошових коштів у кредит № 8468200625 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу грошові кошти в кредит у розмірі 15000,00 грн. З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором надання грошових коштів у кредит від 07 червня 2025 року № 8468200625, укладеного між ним та ТОВ «Іннова Нова», суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Іннова Нова» підлягають задоволенню, та з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним договором у розмірі 36000,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 18750,00 грн. - заборгованість за процентами, 2250,00 грн. - комісія за надання кредиту. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. (а.с. 6). Враховуючи повне задоволення позовних вимог, судовий збір який підлягає стягненню з відповідача становить 2422,40 грн.

Outcome: approved