Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

У квітні 2025 року АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 09.11.2023 [PERSON] звернулася до Акціонерного Товариства «Акцент-Банк» (далі - АТ «А-Банк») щодо отримання банківських послуг та підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 01.03.2024 року, будучи клієнтом Банку, Позичальник уклала з Банком кредитний договір ABH0CT155101699519388509, щодо надання останній кредиту в розмірі 7000 грн. строком на 36 місяців (тобто до 08.11.2026 року) зі сплатою процентів у розмірі 85 щорічно та комісії в розмірі 0 грн. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-заява разом із умовами та правилами і тарифами, які викладені на банківському сайті, складають між нею та банком кредитний договір. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі відповідно до умов договору. У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 21.04.2025 має заборгованість - 13804 грн 10 коп, яка складається з: 6999 грн. 93 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 6804 грн. 17 коп. - загальний залишок заборгованості за процентами, 0 грн. 00 коп. - загальний залишок заборгованості за комісією, 0 грн. 00 коп. - загальний залишок заборгованості за пенею. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 13804 грн 10 коп. та сплачений судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 19.05.2025 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 19.08.2025 року здійснено перехід до розгляду справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяви про перенесення судового засідання від нього не надходило. В заяві на адресу суду не заперечував проти розгляду справи у його відсутність. Відповідач відзив у встановлений строк не подав, у судове засідання повторно не з`явився, явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Зважаючи на неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши документи, наявні матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку. З матеріалів справи судом встановлено, що 09.11.2023 [PERSON] звернулася до Акціонерного Товариства «Акцент-Банк» (далі - АТ «А-Банк») щодо отримання банківських послуг та підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 01.03.2024 року, будучи клієнтом Банку, Позичальник уклала з Банком кредитний договір ABH0CT155101699519388509, щодо надання останній кредиту в розмірі 7000 грн. строком на 36 місяців (тобто до 08.11.2026 року) зі сплатою процентів у розмірі 85 щорічно та комісії в розмірі 0 грн. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-заява разом із умовами та правилами і тарифами, які викладені на банківському сайті, складають між нею та банком кредитний договір. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до вимог ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Позивач вказує, що відповідач не сплатила своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою про рух коштів за рахунком, у зв`язку з чим, станом на 21.04.2025 має заборгованість - 13804 грн 10 коп, яка складається з: 6999 грн. 93 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 6804 грн. 17 коп. - загальний залишок заборгованості за процентами, 0 грн. 00 коп. - загальний залишок заборгованості за комісією, 0 грн. 00 коп. - загальний залишок заборгованості за пенею. Відповідачем зазначений розрахунок жодними доказами не спростований та доказів на підтвердження належного виконання умов договору з боку відповідача суду надано не було. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення із відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 13804.10 грн є правомірними та підлягають задоволенню, оскільки, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, що знайшло своє підтвердження у розрахунку заборгованості, наданого банком та не спростовано відповідачем. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку повернуті не в повному обсязі, а також вимоги ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17. За таких обставин, враховуючи порушення відповідачем умов договору, а також відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку останньої, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості підлягає судовому захисту, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved