Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

І. Зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи його тим, що 04.10.2022 року між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем було укладено електронний Договір про споживчий кредит № 6184150. Згідно з умовами договору Відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. Позивач зазначає, що Кредитодавець виконав свої зобов`язання, перерахувавши кошти на банківську карту Відповідача. Однак Відповідач зобов`язання щодо повернення коштів не виконав. 27.12.2022 року ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за вказаним договором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі Договору № 87-МЛ. Станом на день подання позову заборгованість становить 12 480 грн. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2025 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що 04.10.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (Первісний кредитор) та [PERSON] , було укладено Договір про споживчий кредит № 6184150 в електронній формі. Згідно з умовами Кредитного договору, Відповідач отримав кредит у розмірі 3 000,00 грн на умовах платності та повернення у строк, визначений графіком сплати Факт виконання Кредитодавцем своїх зобов`язань щодо надання грошових коштів підтверджується наданим суду платіжним дорученням про перерахування коштів у сумі 3 000,00 грн на банківську картку. У зв`язку з невиконанням Відповідачем зобов`язань за договором у встановлені терміни, виникла заборгованість, яка станом на день подання позову складає 12 480,00 грн, з яких: 3 000,00 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 8 910,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 570,00 грн - комісія за видачу кредиту. 27.12.2022 року між ТОВ «Мілоан» (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (Позивач) було укладено Договір відступлення прав вимоги № 87-МЛ. Згідно з умовами цього Договору та Витягу з Реєстру боржників, до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 6184150 від 04.10.2022 року в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 512, 514 ЦК України). 16.10.2025 року Позивач надіслав на адресу Відповідача письмову Претензію (вих. № 22203650/51) про необхідність погашення заборгованості, проте станом на момент розгляду справи борг залишається непогашеним, доказів зворотного суду не надано. Доказів, які б спростовували вищевказані обставини або підтверджували факт повернення коштів, Відповідачем суду надано не було. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно зі ст. 1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається в письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи встановлені обставини та наведені норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422, 40 грн. Також, відповідно до статей 133 та 141 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу, підтверджені належними доказами, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З огляду на надані договори, акти та детальний опис наданих послуг, витрати в сумі 8000 грн є обґрунтованими та підлягають відшкодуванню.

Outcome: approved