Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

12.12.2025 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 08.10.2004 року сторони зареєстрували шлюб у відділі РАЦСу Косівського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 91, що доводиться свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 22.08.2017 року (а.с.2). У цьому шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , підтвердженням чого є свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 15.11.2013 року (а.с.3). Позивач стверджує, що їхня сім`я практично розпалася на даний час, хоча вони з відповідачем проживають в одному житловому будинку. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що причиною розірвання шлюбу є поведінка чоловіка, який тривалий час зловживає перевагою у фізичному стані над позивачем і всі питання він намагається вирішувати з застосуванням фізичної сили. Він практично вчиняє над нею фізичне насильство. Спроби налагодити сімейні відносини виявились безрезультатними. Позивач зазначає, що збереження шлюбу з-за таких обставин негативно впливають на неї, її здоров`я та психологічний стан неповнолітнього сина, а тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. За змістом ч.2, п.4 ч.6 ст.19, п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без виклику сторін малозначні справи, в тому числі справи про розірвання шлюбу. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст.279 ЦПК України). Відповідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України). Ухвалою Косівського районного суду від 18.12.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. На підставі даної ухвали відповідачу було надано термін для подачі відзиву або інших клопотань пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. Відповідач не надсилав до суду будь-яких клопотань. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення з огляду на нижче наведене. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечив проти розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11: охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить під час реєстрації розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Крім того, позивач просить залишити на проживання із нею малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . За змістом ст.160 СК України: місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Дитина сторін досягла десятирічного віку, а тому місце їх проживання визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За відсутності спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей із їхніми батьками суд може вирішити питання про залишення дитини проживати із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу (постанова Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18). Спору між батьками щодо місця проживання їхнього малолітнього сина судом не встановлено, тому вимога щодо залишення проживати сина із матір`ю може бути задоволена. У разі виникнення такого спору сторони вправі звернутись з окремим позовом для його вирішення. На підставі ст. ст. 24, 105, 110, 112, 113, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved