Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01 серпня 2012 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 18.02.2022 у справі №344/21024/21 вказаний шлюб розірвано. В подальшому відповідачка змінила своє прізвище зі « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ». Під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [INFO] народився син [PERSON] . Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16.02.2023 у справі №344/16033/21 визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 12.06.2023 у справі №344/4920/23 стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 березня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. 01.08.2023 Старшим державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боднарчуком Юрієм Володимировичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №72387597 щодо примусового виконання вищевказаного судового рішення. [PERSON] , достовірно знаючи, що згідно рішення суду зобов`язана сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина, заборгованість по аліментах не погашала, жодним чином не допомагає їхньому сину матеріально і своїх обов`язків по сплаті аліментів не виконує, у зв`язку із чим старшим дізнавачем Сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області [PERSON] 14.11.2023 року відкрито кримінальне провадження №12023096010000982 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 164 КК України. Виключно після відкриття вказаного кримінального провадження та неодноразового спілкування із представниками правоохоронних органів, відповідачка почала частково погашати заборгованість за аліментами. Позивачем зазначається, що весь тягар матеріального утримання їхнього сина лежить виключно на ньому, оскільки відповідачка весь час, починаючи із моменту винесення рішення про стягнення із неї аліментів постійно допускає їх значне прострочення та виключно після його неодноразових нагадувань частково погашає заборгованість (із орієнтовною черговістю один раз на три/чотири місяці). В той же час, несистематичні платежі за аліментами взагалі не покривають фінансових потреб їхнього сина, а тому він самостійно змушений нести додаткові витрати на дитину зумовлені його потребами. Так, перебуваючи за межами України, позивачем було придбано для сина велосипед KELLYS KITER 50 TITANIUM BLIE 2022 разом із комплектуючими на загальну суму 1 936,00 польських злотих, що згідно офіційного курсу НБУ на час покупки (25.08.2022) становить 15 972 гривні 00 копійок (з розрахунку 1PLN = 8,25 UAH). Окрім того, [PERSON] постійно проходить лікування у лікаря-стоматолога, а тому протягом 2022 - 2025 років йому було надано послуг на суму 21 390 грн. 00 копійок. Окрім того, позивачем на постійній основі витрачаються власні кошти на задоволення нагальних життєвих потреб сина із яких придбання одягу, шкільного приладдя, оплата послуг перукаря та послуг спортивного гуртка і ІТ курсів на загальну суму 45 376 грн. 72 копійки. Загалом протягом 2022 - 2025 років позивачем самостійно було понесено додаткових витрат на задоволення їхнього із відповідачкою сина на загальну суму 82 738 грн. 72 коп. Також позивачем зазначається, що витрати, які він поніс слід віднести до витрат, пов`язаних з поглибленим навчанням та інтелектуальним розвитком дитини, оскільки були понесені на проходження дитиною ІТ курсів, участь у спортивному гуртку, навчання дитини в школі, на купівлю обладнання, витратних матеріалів та одягу, а також на лікування сина. Такі витрати не покриваються за рахунок аліментів, оскільки, як було вказано вище відповідачка їх сплачує із значними затримками і тільки при настанні для неї певних негативних наслідків. В той же час, схильність дитини до поглибленого навчання та вивчення інформаційних технологій і заняття спортом є позитивним фактом, який має враховуватися, як особлива обставина, що потребує додаткових матеріальних витрат, а постійний нагляд у лікаря-стоматолога, що зумовлено особливостями здоров`я сина слід вважати особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України. Вважає, що має право на компенсацію половини понесених додаткових витрат, які становлять 41 369,36 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] на його користь понесені додаткові витрати на дитину, а саме сина [PERSON] [INFO] , у розмірі 41 369,36 грн. 28.11.2025 року відповідачкою подано до суду письмові пояснення, з яких вбачається, що велосипед KELLYS KITER 50 TITANIUM BLUE 2022 придбана ще до вирішення спору між сторонами про місце проживання неповнолітнього та до ухвалення рішення про стягнення з неї аліментів. Велосипед KELLYS KITER 50 TITANIUM BLUE 2022 не є спеціальним спортивним інвентарем, призначеним для осіб, які професійно займаються велоспортом. Зазначена модель належить до категорії велосипедів загального користування та призначена передусім для аматорського катання, активного відпочинку та щоденного використання, а не для професійних тренувань чи участі у спортивних змаганнях. Відповідно до усталеної судової практики України, додатковими витратами на дитину визнаються витрати на спеціальний спортивний інвентар лише у випадку, коли дитина дійсно професійно займається певним видом спорту та має відповідні спортивні досягнення, що підтверджується належними доказами (сертифікати, довідки з спортивних секцій, участь у змаганнях, результати тощо). У такому разі витрати мають на меті забезпечення розвитку особливих здібностей дитини. У даному випадку дитина не займається професійно велоспортом, не має спеціальних спортивних досягнень у цій сфері, а сам велосипед KELLYS KITER 50 TITANIUM BLUE 2022 не є інвентарем, що необхідний для професійної спортивної діяльності. Відтак його придбання не може розцінюватися як додаткові витрати, які виходять за межі звичайного утримання та не покриваються аліментами. Також посилання позивача на те, що дитина «відвідує спортивні гуртки», не може свідчити про наявність у неї статусу професійного спортсмена чи про необхідність придбання спеціального спортивного інвентарю. Позивач надав у додатках чеки на придбання плавальної шапочки та окулярів, з чого можна зробити висновок, що дитина відвідує гурток з плавання. Однак такі витрати є звичайними побутовими та пов`язаними з аматорським, а не професійним заняттям спортом. Саме по собі відвідування секції з плавання не є підставою для покладення на іншого з батьків додаткових витрат, оскільки, не підтверджено, що дитина займається плаванням на професійному рівні та не подано жодних доказів участі у змаганнях, спортивних результатів або досягнень. Таким чином, навіть з урахуванням наданих чеків, йдеться лише про звичайні витрати на гурток з плавання, які є частиною загального фізичного розвитку дитини та повністю охоплюються аліментами. Таким чином, купівля вказаного велосипеда є звичайною побутовою покупкою в інтересах дитини та повністю охоплюється категорією звичайних витрат на утримання, які включені в сплату аліментів. Також, позивач зазначає, що син постійно проходить лікування у лікаря-стоматолога, а тому протягом 2022-2025 років йому було надано послуг на суму 21 390,00 грн. та в додатках надав акти-довідки від 09.04.2025 №4 та №13 про надані послуги сину в стоматологічному центрі. Проте, жодних доказів оплати коштів, а також оплати коштів саме позивачем надано не було. На підтвердження понесених витрат на лікування дитини повинні долучатися до позовної заяви не тільки акти про надані медичні послуги, а й рахунки, квитанції та чеки про оплату наданих послуг та придбаних ліків згідно з рекомендаціями лікарів. Квитанції та фіскальні чеки про оплату медичних послуг, придбання ліків долучаються до матеріалів справи в оригіналі. Окрім цього, саме по собі відвідування стоматолога та отримання стандартних стоматологічних послуг (планових оглядів, профілактичних процедур чи лікування побутових випадків) не створює підстав для стягнення додаткових витрат, оскільки згідно зі ст. 185 СК України додаткові витрати на дитину виникають у разі наявності особливих обставин, зокрема хвороби, інвалідності або розвитку особливих здібностей. У даному випадку дитина не має хронічного захворювання, не перебуває на спеціальному або тривалому лікуванні, не потребує постійного медичного догляду чи специфічної терапії. Стоматологічні послуги, які були надані, мають звичайний профілактичний або разовий характер, що повністю охоплюється звичайними витратами на утримання дитини та покривається аліментами. Таким чином, подані позивачем акти-довідки не підтверджують ані необхідності, ані фактичного понесення ним витрат, а відтак не можуть бути визнані додатковими витратами, що підлягають стягненню з іншого з батьків. Також позивач зазначає, що ним на постійній основі витрачаються власні кошти на задоволення нагальних життєвих потреб сина із яких придбання одягу, шкільного приладдя, оплата послуг перукаря. Разом з тим такі витрати є звичайними та передбачуваними витратами на утримання дитини, які за законом повністю охоплюються сплатою аліментів і не становлять «додаткових витрат» у розумінні ст. 185 СК України. Відвідування ІТ-курсів є факультативною та добровільною формою розвитку дитини, яка жодним чином не пов`язана з особливими обставинами, що вимагають додаткового фінансування. Це не є обов`язковою освітньою потребою та не становить спеціального розвитку особливих здібностей дитини, підтверджених досягненнями чи результатами, які виходять за межі звичайного виховання. Доказів, що дитина має особливі здібності у сфері ІТ, бере участь у конкурсах чи спеціальних програмах, позивач не надав. Оплата перукарських послуг це звичайні побутові витрати, які несуть усі батьки та які закон прямо відносить до витрат на загальне утримання дитини. Такі витрати не є ані винятковими, ані пов`язаними з особливим станом здоров`я, ані такими, що потребують додаткового фінансування понад аліменти. Так само придбання одягу та шкільного приладдя є типовими, регулярними та передбачуваними потребами кожної дитини, які не можуть бути віднесені до додаткових витрат, оскільки вони вже враховані в розмірі аліментів. Відповідачкою зазначається, що вона є учасницею батьківської групи класу, у якому навчається її син. У разі виникнення необхідності здійснення оплати витрат, що погоджуються батьками учнів (придбання шкільних матеріалів, канцтоварів, подарунків тощо), вона у повному обсязі здійснює такі платежі. Належним підтвердженням цього є наявні квитанції та підтвердження переказів, які підтверджують її участь у забезпеченні потреб дитини та класу. Також відповідачкою зазначається, що вона перебуває у декретній відпустці та тимчасово не працює, у зв`язку з чим об`єктивно не має можливості здійснювати необґрунтовані витрати, які виходять за межі звичайного утримання дитини. Її фінансовий стан є обмеженим, що зумовлено неможливістю працювати, а тому покладення на неї будь-яких додаткових витрат, не передбачених законом, є безпідставним і необґрунтованим. З огляду на вищевикладене, заявлені позивачем вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину вважає недоведеними та такими, що не відповідають вимогам ст. 185 СК України. Позивачем не підтверджено наявності будь-яких особливих обставин, які б зумовлювали необхідність здійснення додаткових витрат на дитину, а також не доведено фактичного понесення ним таких витрат у встановленому законом порядку. Враховуючи наведене, просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 28.08.2013 року. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.01.2022 року, розірвано. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16.02.2023 року рішення Івано-Франківського міського суду від 09 листопада 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, орган опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визначення місця проживання дитини задоволено. Визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 червня 2023 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину задоволено. Вирішено стягувати з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 березня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] , на користь держави судовий збір в розмірі 1073 гривні 60 коп. 01.08.2023 року старшим державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боднарчуком Юрієм Володимировичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №72387597 щодо примусового виконання рішення суду по справі №344/4920/23 від 20.07.2023 року. На підтвердження понесених витрат на перукарські послуги, наданих [PERSON] , позивачем надано відповідь ФОП [PERSON] на адвокатський запит, з яких вбачається, що за період з 01.10.2022 року по 01.05.2025 року [PERSON] надано послуг (дитяча стрижка) на суму 8 764,42 грн. З копії Акту-довідки ФОП [PERSON] від квітня 2025 року вбачається, що [PERSON] , 2013 року проходив лікування в стоматологічному центрі, та за період з 22.09.2022 року по 21.04.2023 року надано послуг на суму 16 640,00 грн. Відповідно до копії Акту-довідки ФОП [PERSON] від 09.04.2025 року №13 [PERSON] , 2013 року проходив лікування в стоматологічному центрі, та за період з 10.11.2023 року по 12.03.2025 року надано послуг на суму 4 750,00 грн. На підтвердження понесених витрат на утримання дитини позивачем долучено копії квитанції на придбання одягу на загальну суму 7 261,60 грн., копію однієї квитанції на оплату дитячої стрижки вартістю 500,00 грн., копії квитанцій на покупку мобільного телефону та аксесуарів на загальну суму 18 916,00 грн., копії квитанції на покупку із магазину «Будинок іграшок», копії квитанцій на купівлю окулярів для плавання та шапочки на суму 1 256,00 грн. Відповідачем до матеріалів справи долучено копію платіжної інструкції на суму 200,00 грн. та на суму 300,00 грн. та долучено скріншот переписки, з якої вбачається, що відповідачкою перераховано кошти на потреби класу. Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно дост. 180 СК Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1-3ст. 181 СК Україниспособи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1ст. 185 СК Українитой з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Це положення стосується особливих обставин,приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина,яка знаходиться на утриманні батьків,потребує додаткових витрат,у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей.Визначення такихособливих обставин відноситься до компетенції суду,і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Таким чином, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини, вони необхідні для того щоб за певних обставин можна було забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину та обґрунтовуватися відповідними документами, а відтак і підтверджувати наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати і свідчать про їх необхідність. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у вихованні, освіті, харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя і враховуються при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини. Відповідні правові висновки щодо застосуванняст. 185 СК Українинаведені в постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 638/13860/16-ц; від 16.10.2019 у справі № 219/1766/18; від 26.08.2020 у справі № 336/1488/19; від 25.02.2020 у справі № 521/4397/17; від 01.04.2020 у справі № 521/16268/18. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 749/106/17 (6-1489цс17 від 13.09.2017) дійшла правового висновку, що згідно із ч. 1ст. 185 СК Українитой з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно дост. 8 Закону України «Про охорону дитинства`кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до змісту п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України№ 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у якій судом касаційної інстанції роз`яснено схожі правовідносини, до передбаченоїст. 185 СК Україниучасті в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Дана статтяСК України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного стану сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягнення аліментів відповідно до ст. ст.181,182 СК. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище сторін і дитини, наявність у сторін інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, до прикладу, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (до прикладу, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Звертаючись до суду із даним позовом в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним було придбано для сина велосипед KELLYS KITER 50 TITANIUM BLIE 2022 разом із комплектуючими на загальну суму 1 936,00 польських злотих, що згідно офіційного курсу НБУ на час покупки (25.08.2022) становить 15 972 гривні 00 копійок (з розрахунку 1PLN = 8,25 UAH). [PERSON] постійно проходить лікування у лікаря-стоматолога, а тому протягом 2022 - 2025 років йому було надано послуг на суму 21 390 грн. 00 копійок. Окрім того, позивачем на постійній основі витрачаються власні кошти на задоволення потреб сина із яких придбання одягу, шкільного приладдя, оплата послуг перукаря та послуг спортивного гуртка і ІТ курсів на загальну суму 45 376 грн. 72 копійки. Загалом протягом 2022-2025 років позивачем самостійно було понесено додаткових витрат на задоволення їхнього із відповідачкою сина на загальну суму 82 738 грн. 72 коп. Також позивачем зазначається, що витрати, які він поніс слід віднести до витрат, пов`язаних з поглибленим навчанням та інтелектуальним розвитком дитини, оскільки були понесені на проходження дитиною ІТ курсів, участь у спортивному гуртку, навчання дитини в школі, на купівлю обладнання, витратних матеріалів та одягу, а також на лікування сина. Такі витрати не покриваються за рахунок аліментів. Вважає, що має право на компенсацію половини понесених додаткових витрат, які становлять 41 369,36 грн. Так, витрати на лікування катарального гінгівіту та встановлення часткової самолігатуральної брекетсистеми дитині у стоматолога (а.с.21-22), заявлені до стягнення Позивачем, Суд відносить до додаткових витрат на утримання дитини, оскільки вони пов`язані з стоматологічним лікуванням дитини, що не вважається сезонним захворюванням, а характеризується більш серйозними та стійкими ознаками. Дані витрати Позивача стосуються особливих обставин, а саме необхідності стоматологічного лікування сина, і такі витрати є додатковими, оскільки зумовлені негативними (стоматологічна хвороба) фактами. Надані стороною Позивача докази в цій частині не спростовані Відповідачем. В той же час, витрати, які позивач відніс до витрат, пов`язаних з лікуванням у стоматолога ( видалення зуба, герметизація зуба), придбання одягу, шкільного приладдя, оплата послуг перукаря, купівля велосипеду, навчання дитини в школі, купівля обладнання, витратних матеріалів, суд вважає, що такі витрати не були викликані особливими обставинами. Посилання позивача про те, що поглиблене навчання та вивчення інформаційних технологій і заняття спортом має враховуватися, як особлива обставина, що потребує додаткових матеріальних витрат є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. У матеріалах справі відсутні будь які докази, які свідчать про те, що [PERSON] має особливі здібності у сфері ІТ, та займається спортом, відсутні докази про навчання дитини у відповідних навчальних закладах чи на курсах (довідки про навчання, договори, квитанції або інші документи, що підтверджують оплати освітніх послуг). Долучена до матеріалів справи копія квитанції на придбання смартфона та купівля шапочки для плавання, окулярів не можуть вважатися належними доказами розвитку особливих здібностей дитини або необхідності понесення додаткових витрат, оскільки такі покупки є звичайною побутовою річчю в розумінні статті 185 СК України. Аналогічні висновки зазначені й у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року по справі № 761/27222/20, провадження № 61-8815св21. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Враховуючи наведене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин з дотриманням норм матеріального та процесуального, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки на користь позивача половини витрат на лікування у лікаря-стоматолога катарального гінгівіту та встановлення часткової самолігатуральної брекетсистеми дитині [PERSON] у розмірі 9920 гривень. Посилання відповідачки про те, що стоматологічні послуги, які були надані, мають звичайний профілактичний характер, суд вважає безпідставними, оскільки такі були пов"язані із захворюванням (катаральний гінгівіт, піднебіне положення зубів), що потребувало відповідного лікування. Посилання відповідачки про те, що вона перебуває у декретній відпустці та тимчасово не працює, не є підставою для звільнення її від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину в частині стоматологічного лікування, яке було необхідним для неї. Відповідно до ст..141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, враховуючи факт часткового задоволення позовних вимог, пропорційним роміром судових витрат, які підлягають стягненню з Відповідача на користь держави є 290,39 грн. судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 185 Сімейного кодексу України, ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82, 263-265, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: partial