Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

15 грудня 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом та просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь 5842,87 грн орендної плати за договором оренди землі за 2024-2025 роки на підставі договору оренди землі від 1 січня 2007 року, та додаткового договору від 1 червня 2015 року за користування земельною ділянкою, 316,96 грн інфляційних втрат та 124,30 грн трьох відсотків річних. Також просила стягнути судовий збір та 4000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу. Мотивує вимоги тим, що вона є власником земельної ділянки загальною площею 2,00 га, розташованої на території Синівської сільської ради Роменського району, яка на підставі договору оренди від 1 січня 2007 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Лан-123», була передані орендареві у строкове платне користування строком на 10 років. 1 червня 2015 року між позивачем та ТОВ «Лан-123» укладена додаткова угода, згідно із умовами якої були внесені зміни, зокрема, щодо строку дії договору, розміру орендної плати. Після припинення ТОВ «Лан-123» як юридичної особи в результаті реорганізації корпоративні права перейшли до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова». Відповідач, як правонаступник ТОВ «Лан-123», не виконав зобов`язання за договором і до цього часу не виплатив позивачу орендну плату за користування земельними ділянками за 2024, 2025 роки. Ухвалою суду від 15 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У поданому клопотанні відповідачем позовні вимоги визнаються та зазначено, що сума заборгованості у розмірі 5842,87 грн включає в себе податок на доходи з фізичних осіб та військовий збір, що підлягають утриманню. Крім того відповідач не погоджується з вимогою про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн, оскільки стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а відтак, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цьому випадку має бути зменшений. Також просив вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. Позивач є власником земельної ділянки загальною площею 2,00 га з кадастровим номером 5923281900:01:006:0015 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Капустинської сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с. 8). 1 січня 2007 року між [PERSON] та ТОВ «Лан-123» був укладений договір оренди землі, згідно із яким [PERSON] передала, а ТОВ «Лан-123» прийняло у строкове платне користування належну їй земельну ділянку загальною площею 2,00 га, в тому числі рілля 2,00 га. Договір зареєстровано у Липоводолинському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за № 04.08.631.01041 від 1 квітня 2008 року (а.с. 9-10). 1 червня 2015 року між [PERSON] та ТОВ «Лан-123» укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 1 січня 2007 року, відповідно до якої уточнено, що договір укладено на 17 років, орендна плата складає 7 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і на дату укладення договору складає 4333,16 грн за рік. Право оренди на підставі додаткової угоди від 1 червня 2015 року зареєстровано державним реєстратором Новосуханівської сільської ради Сумського району Сумської області 31 березня 2017 року (а.с. 11-12). Відповідно до основних положень укладеного договору оренди землі від 1 січня 2007 року, з урахуванням додаткової угоди до нього: Пункт 2.: В оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,00 га, в тому числі рілля 2,00 га,; Пункт 8.: Договір укладено на 17 років; Пункт 9.1.: Розмір орендної плати становить 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і на дату укладення договору складає 4333,16 грн на рік; Пункт 9.3.: Орендна плата справляється орендарем щорічно у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за земельну ділянку можуть здійснюватись у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів в безготівковій формі; Пункт 9.4.: Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки; Пункт 9.5.: Орендна плата вноситься щорічно до 31 грудня року, за який виплачується орендна плата. Нарахування та виплата орендної плати здійснюється пропорційно періоду перебування земельної ділянки в користуванні орендаря: Пункт 9.5.1.: за перший рік користування: розмір річної орендної плати ділиться на кількість днів у поточному році (366 днів для високосного року, 365 днів для невисокосного року) та помножиться на кількість днів користування земельною ділянкою (з дати підписання акту приймання-передачі земельної ділянки до 31 грудня поточного року); Пункт 9.5.2.: за останній рік користування: розмір річної орендної плати ділиться на кількість днів у поточному році (366 днів для високосного року, 365 днів для невисокосного року) та помножується на кількість днів користування земельною ділянкою (з 1 січня поточного року по дату підписання акту приймання-передачі земельної ділянки); Пункт 9.8.: Фактична виплата орендної плати в розмірі, що перевищує вказаний у цьому договорі, не потребує додаткового погодження з орендодавцем. Умовами додаткового договору також передбачено, що фактична виплата орендної плати в розмірі, що перевищує вказаний в договорі, не потребує додаткового погодження з орендодавцем. Сума, на яку може бути збільшено розмір орендної плати, залежить від загального фінансово-економічного стану орендаря, розміру індексації вартості землі, цінової політики в сільськогосподарській галузі економіки, в тому числі від вартості продукції, яку вирощує на орендованих землях орендар, а тому числі збільшення орендної плати не є постійним. Внесення орендної плати у збільшеному розмірі не є зміною умов договору. Пункт 9.9.: Відповідно до положень Податкового кодексу України орендар є податковим агентом орендодавця щодо його доходу (орендної плати) від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення; Пункт 43.: Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації. Позивач у позові вказував на те, що діяльність ТОВ «Лан-123» була припинена в результаті реорганізації, правонаступником товариства є Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова», відповідачем ці обставини не оспорюються, отже суд їх вважає встановленими. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податку про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору вбачається, що у вересні 2024 року СТОВ «Дружба Нова» нараховано, але не виплачено [PERSON] 5200,29 грн доходу за надання земельної ділянки с/г призначення, майнового паю в лізинг, оренду, суборенду, емфітевзис а також перераховано до відповідного бюджету податок в розмірі 936,05 грн та військовий збір в розмірі 78 грн; у травні 2025 року СТОВ «Дружба Нова» нараховано, але не виплачено [PERSON] 1296,51 грн доходу за надання земельної ділянки с/г призначення, майнового паю в лізинг, оренду, суборенду, емфітевзис а також перераховано до відповідного бюджету податок в розмірі 233,37 грн та військовий збір в розмірі 64,83 грн (а.с. 15,16). При вирішенні справи суд застосовує такі норми права. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 ЦК України). Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до вимог частини 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Таким Законом є Закон України «Про оренду землі», відповідно до статті 1 якого оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до частини 5 статті 6 Закону право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно із частиною першою статті 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (частина 1 статті 14 Закону). Відповідно до частин 1, 2 статті 15 Закону істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У відповідності до частин 1, 2, 3 статті 21 Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 22 Закону орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Частиною 1 статті 23 Закону передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Відповідно до положень абзаців 1 та 7 частини 2 статті 25 Закону орендар зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди; своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Відповідно до підпункту 170.1.1 пункту 170.1 статті 170 ПК України, податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. Згідно підпункту 170.1.4 пункту 170.1 статті 170 ПК України доходи, зазначені у підпунктах 170.1.1-170.1.3 цього пункту, оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами (пункт 167.1. статті 167 ПК України). Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Таким чином, передбачена умовами договору оренди орендна плата підлягала виплаті орендодавцю після утримання із вказаної суми орендарем, як податковим агентом, податків та зборів. Висновки суду по суті спору. Спір між сторонами у справі виник з приводу виплати орендної плати за 2024-2025 роки за користування земельною ділянкою на підставі договору оренди землі від 1 січня 2007 року укладеного між [PERSON] та ТОВ «Лан-123». Судом встановлено, що СТОВ «Дружба-Нова» є правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ «Лан-123». Аналіз пунктів 8., 9., 9.4., 9.5., 9.5.1., 9.5.2. договору оренди землі дає підстави вважати, що відповідач має сплачувати на користь позивача орендну плату за договором оренди від 1 січня 2007 року в сумі по 4333,16 грн за один рік користування земельною ділянкою до 31 грудня щорічно, за останній рік користування земельною ділянкою, тобто 2025 рік, розмір орендної плати становить суму, що є пропорційною кількості днів фактичного перебування земельної ділянки в оренді, що становить 1068,45 грн (4333,16 грн /365*90 днів). У зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання по виплаті орендної плати за 2024 рік на користь позивача на підставі статті 625 ЦК України слід стягнути інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми. Інфляційні втрати за прострочення внесення орендної плати за 2024 рік договору оренди землі від 1 січня 2007 року підлягають нарахуванню у сумі 317 грн, розрахунок є таким: 4333,16 грн (заборгованість по орендній платі за 2024 рік) х 107,315% (сукупний індекс інфляції за період з 1 січня 2025 року по 31 жовтня 2025 року) : 100%. 4333,16 грн (заборгованість по орендній платі за 2024 рік). 3% річних за прострочення внесення орендної плати за 2024 рік по договору оренди землі від 1 січня 2007 року підлягають стягненню у сумі 124 грн, виходячи з розрахунку: 4333,16 (сума боргу) х 3% : 100% : 365 днів х 349 (кількість днів прострочення). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 5842,61 грн, з яких: орендна плата по договору оренди землі від 1 січня 2007 року за 2024 рік у сумі 4333,16 грн, за 2025 рік у сумі 1068,45 грн з відрахуванням необхідних податків і платежів, інфляційні втрати за прострочення внесення орендної плати за 2024 рік у сумі 317 грн, 3% річних за прострочення внесення орендної плати за 2024 рік у сумі 124 грн. Виходячи з вищевикладеного, позов підлягає задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України, врахувавши факт визнання відповідачем позову до початку розгляду даної справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні даного позову, та стягнути з відповідача на користь позивача інші 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до частин 1 4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано: копію ордера серії ВІ №1347316 від 1 грудня 2025 року про надання правничої допомоги Косенко Л.В. у Липоводолинському районному суді адвокатом Козін Т.В. (а.с. 17), копію договору про надання правової допомоги №58 від 1 грудня 2025 року, укладеного між адвокатом Козін Т.В. та [PERSON] , актом прийняття наданих послуг, яким передбачено, що вартість послуг на професійну допомогу станом на 15 грудня 2025 року за договором від 1 грудня 2025 року становить 4000 грн (а.с. 30-32), копію платіжної квитанції про сплату [PERSON] на користь адвоката Козін Т.В. витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4000 грн (а.с. 34). Беручи до уваги складність справи, яка є справою не значної складності, обсяг виконаних адвокатом робіт по підготовці позову та процесуальних документів, ціну позову та значення справи для сторін, враховуючи при визначенні суми відшкодування реальність адвокатських витрат (дійсність та необхідність), розумність їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає обґрунтованим розмір витрат на професійну правничу допомогу, і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 4000 грн витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим слід відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved