Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Позивач ТОВ "Коллект Центр" звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором №14884 від 08.02.2019 року в розмірі 29225,96 грн., а також стягнути судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 08.02.2019 року між відповідачкою [PERSON] та TOB «ФК «КРЕДІПЛЮС» було укладено договір №14884. За умовами договору відповідачка отримала грошові кошти в сумі 14375,00 грн. на споживчі потреби та зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені та інші платежі, передбачені договором. Відповідачка не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені договором. 09.01.2020 року було укладено договір №09-01/2020, відповідно до якого ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №14884. В свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №29-11/2022 від 29.11.2022 року, в тому числі, за договором №14884. Відповідачка не виконувала належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість за договором №14884 від 08.02.2019 року а саме, заборгованість за тілом кредиту 12037,84 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 11671,44 грн, заборгованість за пенею та або штрафами 2475,00 грн. Неможливість в досудовому порядку врегулювати спір, наявність непогашеної заборгованості, зумовило звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 04 листопада 2025 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін. Відповідачка не скористалась своїм правом та не подала до суду відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань до суду також не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою склались відносини зобов`язального характеру, що підтверджується укладеним договором/та договорами факторингу. 08.02.2019 року між ТОВ«ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №14884, відповідно до якого товариство зобов`язалося надати грошові кошти (фінансовий кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та виконати інші зобов`язання на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Сума кредиту надається позичальнику шляхом перерахування з поточного рахунку кредитодавця у наступному розмірі: 11500,00 грн. на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] та у розмірі 2875,00 грн. на поточний рахунок № [NUMBER] , що складає 14375,00 грн., строк кредитування - 36 тижні. Згідно пункту 3.1.2 договору за користування позичальник сплачує кредитодавцю -340 % (проценти) річних від суми кредиту. Тип процентної ставки фіксований. Відповідно пунктів 5.1, 5.2 кредитного договору якщо позичальник не сплатив/не періодичний платіж в день настання дати його належної сплати, визначеної графіком платежів, а також протягом 5 календарних днів після настання дати платежу, то на 6-й день від дати неналежної сплати позичальник зобов`язаний одноразово сплатити на користь кредитодавця пеню у розмірі 150,00 грн., а починаючи з 7-го дня 15,00 грн. за кожний календарний день прострочення. Строк нарахування пені не може бути більшим строку кредитування, але в будь якому випадку сукупний розмір нарахованих штрафу та пені не повинен перевищувати 50% від суми наданого кредиту. З копії паспорту споживчого кредиту відповідачці [PERSON] була відома інформація, яка надається споживачу до договору про споживчий кредит з якого слідує, що відповідачка була ознайомлена з умовами кредитування з урахуванням побажань споживача, з інформацією щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, з порядком повернення кредиту. Графіком платежів за договором доведено до відома [PERSON] інформацію про загальну вартість кредиту, строк користування кредитом, дату першого платежу: 15.02.2019, періодичність платежу: 1 раз в 7 днів. На виконання умов договору від 08.02.2019 року відповідачці було надано кредитні кошти в розмірі 14375,00 гривень шляхом перерахунку на її банківські рахунки, що підтверджується платіжним друченням та випискою за договором. В подальшому, 09.01.2020 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №09-01/20, відповідно до якого ТОВ«ФК «КРЕДІПЛЮС» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами в тому числі за договором №14884, що підтверджується реєстром боржників. Згідно з розрахунком ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» (кр.дог. 14884 станом на 29.11.2022 становить 29225,96 грн., з яких: 12037,84 грн. основна сума кредиту, 11671,44 відсотки станом на дату відступлення, 2475,00 грн. заборгованість з пені, 768,77 грн. 3% річних за період з 09.01.2020 по 23.02.2022, 2272,91 грн. інфляційні втрати за період з 01.01.2020 по 23.02.2022. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №29-11/2022 від 29.11.2022 року та додаткової угоди №4/3 від 04 лютого 2025 року до договору №29-11/2022 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 29.11.2022 року, в свою чергу ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги первісного кредитора до боржників, в тому числі за кредитним договором №14884, боржником за яким є [PERSON] . З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №14884 від 08.02.2019 вбачається, що станом на 26.08.2025 року заборгованість у відповідачки становить 29225,96 грн., з яких: 12037,84 грн. основна сума кредиту, 11671,44 відсотки станом на дату відступлення, 2475,00 грн. заборгованість з пені, 768,77 грн. 3% річних за період з 09.01.2020 по 23.02.2022, 2272,91 грн. інфляційні втрати за період з 01.01.2020 по 23.02.2022. Правильність наданого розрахунку заборгованості за договором відповідачкою не спростовано. При застосуванні норм права до спірних правовідносин судом враховується наступне. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (щодо позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина друга статті 1054 ЦК України). Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до частини першої статті 512ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (стаття 1078 ЦК України). Уклавши договора про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №09-01/2020 від 09.01.2020 року, №29-11/2022 від 29.11.2022 року позивач у встановленому законом порядку набув право вимоги до відповідачки за кредитним зобов`язанням за договором №14884. Отже, відповідачкою не надано суду доказів на підтвердження сплати суми заборгованості та узгоджених відсотків за договором в межах строку кредитування ні позивачу ні первісному кредитору, за таких обставин позовні вимоги щодо повернення отриманих кредитних коштів, відсотків та пені підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Задовольняючи позовні вимоги суд також враховує, що відповідачка не скористалась своїм правом та не подала до суду відзиву на позовну заяву, не спростувала розрахунки суми позовних вимог, не подала доказів на погашення заборгованості за кредитним договором, отже сума заборгованості нею не заперечується. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. В зв`язку із задоволенням вимог позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сплачений ним судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн., то суд зазначає наступне. Так, згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача також було подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги №02-09/2024-3 від 02 вересня 2024 року, заявку на надання юридичної доломоги №16 від 01. Серпня 025 року, тарифи на послуги, витяг з акту №12 про надання юридичної допомоги від 29.08.2025 року згідно якого вбачається, що послуги з правничої допомоги по даній цивільній справі на загальну суму в 13000,00 грн., з яких надання усної консультації 4000,00 грн., складання позовної заяви для подачі до суду 9000,00 грн. При цьому, пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справ №755/9215/15-ц, зазначено що, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої доцільності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved