Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 22.08.2023-100001613 від 22.08.2023 у розмірі 13419,99грн., а також про стягнення сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову вказав, що між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 22.08.2023 укладено Кредитний договір (оферти) № 22.08.2023-100001613. Відповідно до умов договору відповідач отримав від ТзОВ «Споживчий центр» кредитні кошти в розмірі 7000,00 грн. строком на 70 днів, тобто до 30.10.2023, процентна ставка - фіксована незмінна у розмірі 1,3 % за 1 день користування кредитом, розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку, комісія за надання кредиту - 15 % від суми кредиту. ТзОВ «Споживчий кредит» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Однак, відповідач, всупереч умовам кредитного договору, порушив взяті на себе зобов`язання, що спричинило виникнення заборгованості, яка станом на 30.10.2023 становить 13419,99 грн. та складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7000,00 грн.; заборгованості за відсотками - 5370,02 грн., заборгованості по комісії - 1050,00 грн. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, у позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. За вищевказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 22.08.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) № 22.08.2023-100001613, який підписано одноразовим ідентифікатором С442, відповідно до якого відповідачу надано кредит в розмірі 7000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 22.08.2023, строком на 70 днів, з кінцевим терміном повернення 30.10.2023. Згідно з п.4 вказаної заявки до договору Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,3% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Згідно Довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором, заборгованість за кредитним договором № 22.08.2023-100001613від 22.08.2023 [PERSON] складає 13419,99 грн., з яких: 7 000,00 - основний борг; 5369,99 грн. - відсотки; 1 050,00 грн. - комісія. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, в установлений строк. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України. Суд вважає, що товариство виконало свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит, а останній користувався кредитними коштами, проте неналежним чином виконував зобов`язання за кредитним договором, допустив заборгованість. Розмір заборгованості за кредитом та процентами за користування ним суд визнає обґрунтованим. Щодо вирішення вимоги про стягнення комісії за надання кредиту в розмірі 1 050,00 грн., яка визначена умовами кредитного договору, і є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику, суд покликається на таке. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Як встановлено ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15. За таких обставин, умови договору щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 1 050,00 грн є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави визнати [PERSON] боржником за цим платежем. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 7000,00 грн. заборгованості по тілу кредиту та 5369,99 грн. заборгованості за відсотками. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2 232,72 грн., що становить 92,17 % від суми задоволених позовних вимог.

Outcome: partial