Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16 жовтня 2023 року ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] уклали кредитний договір №06813-10/2023, на підставі якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 10000 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в порядку та на умовах, визначених договором. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала. Право вимоги за цим договором перейшло від ТОВ «Стар Файненс Груп» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу №29042024-1 від 29 квітня 2024 року. Відповідно до Реєстру боржників ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 52500 грн., з яких 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 42500 грн. - заборгованість по відсоткам. Враховуючи наведене, просить суд стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 52500 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою від 12 листопада 2025 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній чатсині позовної заяви просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб порталі Судової влади. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2ст.247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 16 жовтня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено кредитний договір №06813-10/2023, на підставі якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 10000 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в порядку та на умовах, визначених договором. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав. Згідно договору факторингу №29042024-1 від 29 квітня 2024 року право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до позивача. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №29042024-1 від 29 квітня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 52500 грн., з яких 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 42500 грн. - заборгованість по відсоткам. Враховуючи положення ст. ст. 514, 516 ЦК України, згідно з якими до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, а заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитним договором №06813-10/2023 від 16 жовтня 2023 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Стар файненс груп». Частинами 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 611 ЦК України, передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому, матеріалами справи підтверджується, що відповідач кошти отримані за кредитним договором № №06813-10/2023від 16 жовтня 2023 року позикодавцю не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до ч. 1ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилами ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Укладений вищезазначений договір в судовому порядку розірваний не був, не визнаний він також недійним, тобто в силу статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У зв`язку з вище наведеним, позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту та відсотків є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Із наведеного слідує, що понесені позивачем та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з даним позовом в розмірі 3028,00 грн., у зв`язку із задоволенням позову, підлягають компенсації за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved