Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути грошові кошти за договором позики від 05.05.2014 року в розмірі 590 953,50 грн та штраф за невиконання умов договору щодо повернення коштів у розмірі 100% від розміру заборгованості, а саме 590 953,50 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 05.05.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримала від позивача грошові кошти у сумі 164 971 грн, що є еквівалентом 15 000 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату укладення договору позики, зі строком погашення боргу не пізніше 05.05.2021 року. На підтвердження укладення договору позики відповідач додатково склала розписку. Відповідно до п.9.3 договору позики передбачено відповідальність боржника за неналежне виконання своїх зобов`язань за договором у вигляді сплати штрафу у розмірі 100% від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. На час звернення до суду з позовом зобов`язання щодо повернення боргу відповідачем не виконано. Оскільки на день звернення з позовом за офіційним курсом НБУ 1 долар США складає 39,3969 грн, сума, що підлягає стягненню з відповідача становить 1 181 907 грн та складається з суми боргу 590 953,50 грн та суми штрафу 590 953,50 грн. У вказаній справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, також не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов суду не подала. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить наступного висновку. Судом встановлено, що 05.05.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий договір позики. За умовами п.1 Договору позики від 05.05.2014 року Позикодавець передав у власність, а Позичальник прийняла у власність грошові кошти в розмірі 15 000 доларів США, еквівалент за офіційним курсом НБУ на дату укладення договору позики становить 164 971 грн зі строком повернення боргу не пізніше 05.05.2021 року Згідно п. 2, 3, 5 Договору позики Позичальник свідчить, що отримав гроші від Позикодавця повністю, ще до підписання договору. Позика надається Позичальнику для особистих цілей, не для потреб сім`ї. У випадку порушення Позичальником умов договору, Позичальник зобов`язаний достроково виконати усі свої зобов`язання перед Позикодавцем за договором в одноденний строк з моменту порушення Позичальком умов договору. Підтвердження виконання Позичальником своїх зобов`язань за договором є розписка складена Позикодавцем. Договір вважається виконаним Позичальником лише після отримання ним від Позикодавця відповідної розписки. У разі порушення Позичальником будь-якого зобов`язання за договором він зобов`язується сплатити на користь Позикодавця штраф розміром сто процентів від суми, визначеної в пункті 1 договору. Штраф Позичальник повинен сплатити в одноденний строк з моменту порушення умов договору ( п.9.3 Договору). Оригінал вказаного договору позики міститься в матеріалах справи. Відповідно до розписки від 05.05.2014 вбачається, що [PERSON] отримала грошові кошти від [PERSON] у розмірі 15000 доларів США, еквівалент за офіційним курсом НБУ на дату укладення договору позики від 05.05.2014 року становить 164 971 грн. Вказану суму грошових коштів зобов`язується повернути не пізніше 05.05.2021 року. За змістом ст. ст. 526,530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідач погодилась з умовами про строк і порядок повернення позики, про що свідчить особистий підпис відповідача в договорі позики. За приписами ч.2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження обставин належного виконання умов договору позики. Так, в обгрунтування суми боргу, що підлягає стягненню з відповідача, позивач зазначає, що обраховує таку з урахуванням офіційного курсу НБУ на день подання позову, що складає 39,3969 грн за 1 долар США, між тим суд зазначає, що на день подання позову (29.04.2025 року) офіційний курс НБУ складає 41,7441 грн, проте з урахуванням положень ст. 13 ЦПК України суд обмежений розглядом справи в межах заявлених позовних вимог, з огляду на що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики від 05.05.2014 року у розмірі 590 953,50 грн в межах позовних вимог. Що стосується стягнення штрафу у розмірі 590 953,50 грн суд зазначає наступне. Відповідно до п. 15 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції на момент виникнення правовідносин) у разі прострочення позичальником у період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Оскільки позивачем у період дії в Україні карантину нараховано до сплати штраф в розмірі 590 953, 50 грн, від сплати якої позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог ЦК України, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для стягнення такого штрафу. З огляду на вищенаведене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 5 909,50 грн.

Outcome: partial