Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову вказав, що рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 01 квітня 2025 року розірвано шлюб, укладений 06 вересня 2014 року між ним та відповідачем. Сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказав, що судовим наказом від 05 вересня 2024 року з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 серпня 2024 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Окрім того вказав, що згідно з рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2024 року у справі №684/443/24 з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 серпня 2024 року до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . Зазначає, що у даний час його сімейний стан змінився, оскільки 08 травня 2025 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON] ), а [INFO] у них народився син [PERSON] . Вказує на те, що його дружина [PERSON] перебуває у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, у зв`язку з чим не має можливості працювати. Позивач у даний час не працює, доходів не має. Також зауважує на погіршенні стану свого здоров`я. Вказує позивач також на те, що відповідач [PERSON] є працездатною та має можливість працювати. Тому вважає, що розмір аліментів на утримання дружини може бути зменшено за рішенням суду у зв`язку із зміною матеріального і сімейного стану, та погіршення стану здоров`я. Просить задовольнити позов та зменшити розмір аліментів на утриманні дружини до 1/14 частки заробітку (доходу) позивача. 14 листопада 2025 року відповідач через представника адвоката Волошину І.В. подала до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечила проти позовних вимог, просила відмовити у задоволені позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи заперечення, представник вказала, що позивач працює поліцейським в ГУНП в Хмельницькій області, у період з квітня до вересня 2025 року його дохід становить 217 648 гривень 85 копійок, з яких сплачено аліментів 101 519 гривень 08 копійок. На утримання двох малолітніх дітей позивача та його колишньої дружини, яка також перебуває у декретній відпустці, як і теперішня дружина позивача, позивач сплачує меншу частину своєї заробітної плати (0,45 %), порівняно із більшою, що залишається для його потреб та потреб новоствореної сім`ї. Окрім того, аліменти стягнені у частці від доходу та у випадку зменшення доходу позивача аліменти на утримання дружини також автоматично зменшаться. Позивач також отримує дохід від земельної ділянки, яка є у його власності, також має у власності автомобіль, його дохід згідно даних декларації за 2025 рік у порівнянні із 2024 роком не змінився. 27 листопада 2025 року позивач та його представник спільно подали до суду відповідь на відзив, у якому виклали свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх відхилення. Зокрема додатково зазначили про те, що позивач [PERSON] звільнився з роботи у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, що підтверджено довідкою ВЛК від 29 жовтня 2025 року та довідкою Старосинявського ЦПМСД від 28 жовтня 2025 року №91. Після народження [INFO] сина [PERSON] , він та дружина [PERSON] також потребують належного матеріального забезпечення, сім`я проживала за рахунок його заробітної плати, у даний час перебуває у важкому матеріальному становищі. Натомість відповідач є працездатною, має можливість працювати, у даний час працює та отримує дохід, також має у власності земельну ділянку, після розірвання шлюбу придбала квартиру в селищі Стара Синява, де наразі проживає, тому її матеріальний стан покращився. Син [PERSON] відвідує заклад дошкільної освіти №1 «Зернятко». Тому просить задовольнити позов, зменшити розмір аліментів на утриманні дружини до 1/14 частки заробітку (доходу) позивача, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. 01 грудня 2025 року відповідач через представника - адвоката Волошину І.В. подала до суду заперечення, у яких виклала свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх відхилення. Додатково представник відповідача зазначила, що викладені у відповіді на відзив обставини не відповідають дійсності, зокрема [PERSON] перебуває у декретній відпустці, квартиру вона придбала за кошти, що виплачені їй позивачем як компенсація за розподіл спільного сумісного майна, належну їй на праві власності земельну ділянку вона в оренду не здає, а передала позивачу у користування за усною домовленістю, тому її матеріальний стан не покращився. Позивач звільнився з роботи за власним бажанням, вважає, що ця обставина повністю залежала від його волі, тому очевидним, на думку сторони відповідача, є штучне створення доказів погіршення матеріального стану. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Бригида В.В. в судовому засіданні підтримали позов з підстав, викладених у ньому та у відповіді на відзив, просили задовольнити. Позивач додатково вказав, що вживає заходів для працевлаштування, проте поки не знайшов роботу. Його сім`я живе за кошти, що надають батьки дружини. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Волошина І.В. у судовому засіданні не визнали позов з підстав, викладених у відзиві та запереченнях, просили в позові відмовити. Інших заяв та клопотань від учасників справи не надійшло. Ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2024 року вказана вище позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі (арк.спр.33). Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що в позові слід відмовити, зважаючи на таке. Суд установив, що рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 01 квітня 2025 року у справі №684/74/25 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 06 вересня 2014 року виконавчим комітетом Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, актовий запис №60 (арк.спр.11). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , виданим 26 червня 2015 року та серії [NUMBER] , виданим 13 березня 2024 року відповідно (арк.спр.12-13). Згідно з копією судового наказу від 05 вересня 2024 року у справі №684/442/24, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця,починаючи з 28 серпня 2024 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (арк.спр.14). Відповідно до рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2024 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 серпня 2024 року до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] (арк.спр.15-18). Згідно з листами від 28 жовтня 2025 року №37150 та №37150 Летичівського відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції у відділі перебувають на виконанні виконавчі провадження щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , а також щодо стягнення з [PERSON] на утримання [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку, заборгованість за даними виконавчими провадженнями станом на 27 жовтня 2025 року відсутня (арк.спр.70-71). За даними розрахунків заборгованості зі сплати аліментів щодо боржника [PERSON] , складеними вказаним відділом ДВС, станом на 24 листопада 2025 року заборгованість за сплати аліментів на утримання дітей відсутня, заборгованість зі сплати аліментів на утримання дружини станом на 24 листопада 2025 року становить 3909 гривень 53 копійки (арк.спр.72-75). Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 08 травня 2025 року, суд установив, що [PERSON] та [PERSON] 08 травня 2025 року зареєстрували шлюб у Летичівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про що було зроблено актовий запис №25 (арк.спр.19). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24 вересня 2025 року (арк.спр.20). Медичним висновком №1111-ВАХХ-44Т2-2МЕ4 від 22 вересня 2025 року підтверджено період непрацездатності у зв`язку з вагітністю та пологами [PERSON] з 20 вересня 2025 року до 06 лютого 2026 року (арк.спр.27-28). Згідно з витягами з Реєстру територіальної громади №2024/002247771 від 05 березня 2024 року, №2025/015389364 від 20 жовтня 2025 року та №2025/015389854 від 20 жовтня 2025 року, місцем проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є: [ADDRESS] (арк.спр.8, 21, 23). Вказане також підтверджується Відомостями Відділу державної реєстрації актів цивільного стану та місця проживання Старосинявської селищної ради від 20 жовтня 2025 року №280/02-26 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданими власнику житлового приміщення [PERSON] (арк.спр.24). [PERSON] був оглянутий сімейним лікарем, діагноз помірний остеохондроз хребта, множинні відділи, значне зниження зору, що підтверджено довідкою, виданою сімейним лікарем КНП «Старосинявським ЦПМСД» [PERSON] 28 жовтня 2025 року №9 (арк.спр.26). Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №2025-1029-1121-1763-3 від 29 жовтня 2025 року [PERSON] , [INFO] , проведено медичний огляд ВЛК при [INFO] , діагноз: гіпертонічна хвороба 1 стадії, 1 ступеня, ризик помірний, придатний до військової служби (арк.спр.76). [PERSON] звертався до сімейного лікаря 21 листопада 2025 року та 02 грудня 2025 року з приводу свербежу, локалізованого висипу та шкірної інфекції, рекомендовано консультацію дерматолога. 05 грудня 2025 року отримав направлення сімейного лікаря для консультації невролога (арк.спр.98-99). Відповідно до Довідки про доходи №443 для подання до банківської установи від 29 вересня 2025 року, за період з квітня 2025 року до вересня 2025 року [PERSON] нараховано заробітної плати 217 648 гривень 85 копійок, сплачено 101 519 гривень 08 копійок аліментів (арк.спр.25). [PERSON] звільнений зі служби в поліції відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 (за власним бажанням) ЗУ «Про Національну поліцію», з 10 листопада 2025 року, що підтверджено відповіддю ГУНП в Хмельницькій області №186220-2025 від 14 листопада 2025 року на адвокатський запит (арк.спр.89). Відповідно до довідки Хмельницького обласного центру зайнятості від 04 грудня 2025 року №202512040127246 [PERSON] зареєстрований як безробітний у Хмельницькій філії Хмельницького обласного центру зайнятості з 26 листопада 2025 року, дохід за період з 26 листопада по 04 грудня 2025 року становить 0,00 гривень (арк.спр.100). Такий же дохід [PERSON] у листопаді та грудні 2025 року підтверджено реєстрами застрахованих осіб за формою ОК-5 та ОК-7 (арк.спр.126-130). Суд також установив, що позивач [PERSON] є власником автомобіля HYUNDAI SANTA FE, 2006 року випуску, та земельної ділянки, що узгоджується із даними поданої ним декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік (арк.спр.45-50). Вказане підтвердив в судовому засіданні [PERSON] , водночас вказавши при цьому, що автомобіль не використовується, бо потребує ремонту. [PERSON] , [INFO] , відвідує Старосинявський ЗДО №1 «Зернятко» з 03 листопада 2025 року неповний робочий день, що підтверджено довідкою від 24 листопада 2025 року №13 (арк.спр.79). Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №453673948 від 26 листопада 2025 року відповідач [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 6824482000:06:005:0077 площею 1,0122 га, номер відомостей про речове право 41501633, а також на підставі договору купівлі продажу серії та номер 1001 від 27 травня 2025 року [PERSON] належить квартира, загальною площею 34,1 кв.м., за адресою [ADDRESS] , номер відомостей про речове право 60052095. (арк.спр.96-97). Згідно з довідкою ТОВ «Вигідна покупка» від 12 листопада 2025 року №12/11 [PERSON] працює у ТОВ «Вигідна Покупка» на посаді касира торгівельного залу, з 22 квітня 2024 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (наказ від 22 квітня 2024 року№92). В судовому засіданні із пояснень відповідача [PERSON] суд установив, що вона на даний час звільнена із даної роботи та працевлаштована у дитячому садку «Зернятко», який відвідує син [PERSON] . Позивач, вказуючи на наявність підстав для зменшення розміру аліментів,звернувся до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права. До спірних правовідносин,що виникли між сторонами у справі, з приводу виконання обов`язку утримувати дружину, суд застосовує такі норми права. Положеннями частин першої, другої та четвертої статті 75 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання - можливості чоловіка надавати таке утримання. Статтею 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, право дружини на утримання виникає за наявності складу таких юридичних фактів: 1) вагітність або проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років; 2) походження дитини від чоловіка (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення, факт біологічного походження); 3) здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. Таким чином сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №712/4702/19. Відповідно до частини першої статті192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, суд має з`ясувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я платника аліментів, і чи впливає ця зміна на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Такі зміни мають бути істотними та мають виникнути виключно після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. Так, суд установив, що сторони мають двох малолітніх дітей, на утримання яких позивач сплачує аліменти, окрім того, він сплачує аліменти на утримання дружини. [PERSON] не працює, звільнився за власним бажанням, перебуває на обліку як безробітний та отримує відповідну допомогу, про що також повідомив у судовому засіданні, також він має у власності майно. Позивач одружився та в новому шлюбі у нього народилася дитина. Викладене свідчить про зміну матеріального та сімейного стану позивача після постановлення судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дружини. У жовтні 2025 року позивачу поставлено діагнози: остеохондроз хребта, погіршення зору, гіпертонічна хвороба; у листопада та грудні 2025 року звертався до лікаря з приводу свербежу, локалізованого висипу та шкірної інфекції. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Як на підставу для зменшення розміру аліментів позивач вказував на зміну свого сімейного стану, погіршення стану здоров`я та безробіття. Суд зауважує, що безробіття не звільняє особу від виконання обов`язку зі сплати аліментів. Безробіття є тимчасовим фактором, що не свідчить про нездатність особи виконувати аліментні зобов`язання у майбутньому. Звільнення позивача за власним бажанням свідчить лише про його бажання припинити трудові відносини, проте не є підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів, оскільки він не позбавлений можливості працевлаштуватися, ці обставини не є безумовними, носять тимчасовий характер, враховуючи, що позивач є особою молодого віку та працездатним, має у власності нерухоме майно та транспортний засіб. Суду не надано жодних доказів, які б підтверджували неможливість позивача працевлаштуватися. Позивач не надав суду жодних доказів також на підтвердження тієї обставини, що стан його здоров`я, одруження та народження дитини унеможливлює сплату аліментів у визначеному судом розмірі, як і доказів втрати працездатності, а також того, що за станом здоров`я позивач має протипокази виконувати ту чи іншу роботу. Відтак, такі доводи позивача суд відхиляє. Суд також установив, що розмір аліментів на утримання матері дитини не є надмірним. Водночас, суд зауважує, що аліменти на утримання двох дітей визначені у частці від заробітку (доходу) позивача, тому у зв`язку із зменшенням його доходу, в тому числі у зв`язку із звільненням з роботи, аліменти на утримання дітей також автоматично зменшаться, оскільки відповідно до вимог статті 195 СК України будуть визначатися виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (регіону). Таким чином, зважаючи на те, що єдиною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дружини, з якою проживає їх спільна дитина, є неможливість відповідача надавати таку матеріальну допомогу, доказів такої неможливості суду не надано, а безробіття, одруження, народження дитини та стан здоров`я не свідчать про таку неможливість безумовно, враховуючи також, що ця виплата є строковою і триватиме лише до досягнення дитиною трирічного віку, суд не встановив підстав для зменшення розміру аліментів на утримання дружини. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується частиною першою статті 141 ЦПК України та, враховуючи відмову в задоволенні позову, покладає понесені позивачем витрати на оплату судового збору на останнього. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Частинами першою - п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними. При цьому, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19). Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідач просить стягнути з позивача на її користь судові витрати, які складаються серед інших і з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 гривень. Інтереси позивача у даній справі представляє адвокат Волошина І.В. на підставі договору про надання правничої допомоги від 28 серпня 2024 року та ордеру від 12 листопада 2025 року серії ВТ №1070385 (арк.спр.41, 43). Згідно з п.п.3.1 Договору, за правову допомогу, передбачену в п.п.1.2 Договору, замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі, визначеному Додатком №1 до цього Договору. Відповідно до Додатку №2 до Договору про надання правничої допомоги від 28 серпня 2024 року (арк.спр.44) вказану винагороду у розмірі, передбаченому Договором, позивач сплачує після розгляду справи по суті судом першої інстанції та ухваленням рішення суду. Тобто, відповідач надала докази понесених витрат на професійну правову допомогу, які підтверджують обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, що мають бути сплачені. Відповідно до частин п`ятої-шостої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В судовому засіданні представник позивача адвокат Бригида В.В. вказав, що витрати на правничу допомогу відповідача підлягають зменшенню, проте жодних доказів для доведення неспівмірності таких витрат не подавав. Відтак, враховуючи вимоги частини шостої статті 137 ЦПК України, відсутні підстави для зменшення витрат на правничу допомогу відповідача. Вивчивши матеріали справи з приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу, виходячи із умов договору про надання позивачу правничої допомоги з додатком, беручи до уваги складність справи, обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, оцінивши надані докази щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи, що у задоволенні позовних вимог позивача відмовлено повністю, суд приходить до висновку, що заявлені до відшкодування відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 гривень підлягають стягненню з позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved