Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Представник позивача адвокат Бабій Л.В. звернулася до суду з позовною заявою в інтересах позивача в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач. Малолітній син проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач з відповідачем проживають окремо один від одного, домовленості щодо участі відповідача в утриманні спільного сина між сторонами не досягнуто. Відповідач аліментів на інших дітей або непрацездатних батьків не сплачує, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання спільного сина у визначеному в позові розмірі до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 20.11.2025 відкрито провадження та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Копія даної ухвали про відкриття провадження разом направлена відповідачу на відому адресу місця реєстрації, що підтверджується поштовими повідомленнями, які знаходяться в матеріалах справи. Оскільки ухвала суду про відкриття провадження у справі та судові повістки направлялись на відому адресу місця реєстрації відповідача, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та встановленого судом строку для подання відзиву. Представник позивача - адвокат Бабій Л.В. просила справу розглянути за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення представник позивача не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином в установленому законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями, які знаходяться в матеріалах справи. Заяв від відповідача про розгляд справи без його участі до суду не надходило. 11.12.2025 представником відповідача адвокатом Шишловим О.М. до суду подано клопотання/ заяву в якій зазначено, що відповідач заперечує проти задоволення з тих підстав, що [PERSON] 29.10.2025 подав рапорт на ім`я начальника докторантури та ад`юнктури Національної академії Національної гвардії України, яким він просив утримати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 22.10.2025 р. і до досягнення дитиною повноліття. Утримані кошти [PERSON] просив перераховувати на відповідні банківські реквізити [PERSON] . У зв`язку з викладеними обставинами, представник відповідача вважає, що в даному випадку відсутній предмет спору, а тому існують підстави для закриття провадження у справі. Протягом встановленого судом строку для подання відзиву, відповідачем відзив на позовну заяву не подавався. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною першою ст. 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених п. п. 1-4 частини першої даної статті. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак не з`явився в судове засідання без поважних причин, протягом встановленого судом строку відповідачем відзив на позов не подано та представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.06.2012 року. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON] , а матір`ю - позивач [PERSON] . Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.11.2018 року по справі № 645/5331/18 шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду набрало законної сили 13.12.2018 року. Сторони проживають окремо один від одного та не підтримують сімейних стосунків. З доданих до позову доказів вбачається, що малолітній син [PERSON] проживає разом з позивачем. В заяві поданій представником відповідача адвокатом Шишловим О.М. зазначено, що відповідач [PERSON] звернувся до начальника докторантури та ад`юнктури Національної академії Національної гвардії України та просив утримати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , які перераховувати на реквізити [PERSON] . Частиною другою ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Враховуючи викладені представником відповідача обставини, судом не встановлено підстав для закриття провадження у справі, оскільки частиною першою ст. 187 Сімейного кодексу України передбачено, що один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Разом з тим, вказана норма передбачає, що заява може бути відкликана. Добровільна сплата коштів на утримання дитини, не є підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення аліментів в судовому порядку. Під час вирішення справи по суті, суд враховує вказану представником відповідача обставину щодо добровільно наданої допомоги відповідачу на утримання сина, разом з тим, враховуючи що в матеріалах справи відсутні докази того, що між сторонами досягнуто взаємну домовленість щодо участі відповідача в наданні допомоги на утримання спільного сина та його розміру, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач сплачує аліменти на інших дітей чи непрацездатних батьків, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання спільного сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несусь відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно ч. ч. 1-3 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Спосіб стягнення аліментів у частині від доходу або у твердій грошовій сумі, визначається, за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі лише за заявою одержувача аліментів. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що обов`язок щодо утримання спільної дитини покладений на обох батьків в рівних частинах. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини та сторін, відсутність відомостей про наявність у платника аліментів інших утриманців, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти підлягають стягненню з 23.10.2025, оскільки позовна заява подана до суду представником позивача за допомогою підсистеми «Електронний суд». Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, позивачі - у справах про стягнення аліментів. На підставі вказаного закону, позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подання заяви в розмірі 1211,20 грн., який визначений Законом України «Про Державний бюджет на 2025 рік» на 1-ше січня календарного року, в якому подано позовну заяву.

Outcome: approved