Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] , через представника [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, та просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратила право користування житлом за адресою: [ADDRESS] . Свою заяву мотивує тим, що 31.08.1992 виконавчий комітет Сумської міської ради народних депутатів видав ордер на жиле приміщення за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] . У житловому приміщенні зареєстровані [PERSON] , її син [PERSON] та онук [PERSON] . З моменту народження [PERSON] у 2007 р., син [PERSON] разом з дружиною та сином переїхали й проживали окремо в орендованій квартирі. Після початку повномасштабного вторгнення відповідачі проживають за кордоном: син [PERSON] проживає в Естонії, а онук [PERSON] в Німеччині. Отже, відповідачі весь час були фактично прописані за адресою: [ADDRESS] , однак не проживали взагалі, не сплачували комунальні платежів, в утриманні житла участі не брали, особистих речей в квартирі не мають і взагалі квартирою вони не цікавляться. Ухвалою від 11.12.2025 суд прийняв до розгляду позовну заяву, вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив по справі підготовче судове засідання. 07.01.2026 суд ухвалою закрив підготовче провадження в цивільній справі та призначив судове засідання для розгляду справи по суті, задовольнив клопотання представника позивача про виклик та допит свідків, вирішив викликати в судове засідання та допитати як свідка: [PERSON] . У судовому засіданні позивач та її представник позовну заяву підтримали в повному обсязі, позовні вимоги просили задовольнити. Також просили допитати в судовому засіданні свідка [PERSON] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від них надійшли заяви, в яких просили проводити судові засідання без їх участі. Також зазначили, що не заперечують проти позовних вимог, просили їх задовольнити. Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідка, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. 31.08.1992 виконавчий комітет Сумської міської ради народних депутатів видав ордер на жиле приміщення № 1871, за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] (а.с. 5). У квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 6). З Акту про відсутність проживання осіб за місцем реєстрації від 27.11.2025 вбачається, що мешканцями будинку [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] за ініціативою власника (мешканця) квартири [ADDRESS] [PERSON] складено акт про те, що за вищевказаною адресою громадяни [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані, але фактично не проживають, починаючи з 2007 року по теперішній час (а.с. 11). Відповідно до довідки № 4 від 27.11.2025, виданої головою правління ОСББ «КОТЛЯРЕВСЬКОГО 2/2А» [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживають за цією адресою (а.с. 12). Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач [PERSON] є його цивільною дружиною. Позивач по справі та свідок проживають разом близько 15 років. Відповідачів по справі знає також років як п`ятнадцять, вони приходили до них в гості, але не часто. Відповідачі за адресою: [ADDRESS] , не проживали. Спілкувався він з ними в останнє роки 4 тому. Також зазначив про те, що речей відповідачів у квартирі немає, перешкод у користуванні цією квартирою відповідачам ні позивач, ні він не вчиняли. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Здійснення людиною свого природного права на життя пов`язано з багатьма факторами, серед яких одне із чільних місць посідає наявність у неї житла. Втрата людиною житла створює реальну загрозу для її фізичного та соціального буття. Саме тому Конституція України у ст. 30 проголошує недоторканність житла. Але юридичний зміст недоторканності житла не зводиться лише до неможливості незаконного проникнення у житло особи, його основний сенс забезпечення стабільності відносин власності чи оренди, об`єктом яких є житло будинок, квартира, кімната у гуртожитку тощо. Стабільність цих відносин забезпечується різноманітними цивільно-правовими засобами, зокрема, чітким законодавчим закріпленням підстав примусового припинення права на житло. Стаття 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК України), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання в жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК України, ст. 405 ЦК України). Отже, збереження або втрата права користування житлом за відсутніми мешканцями, в будь-якому випадку, прямо залежить від причин відсутності, тобто, волі, намірів та свідомих дій цих осіб щодо реалізації свого права на проживання у спірному приміщенні. Правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Зважаючи на викладене, оскільки відповідачі понад встановлений законодавством строк не проживають за місцем своєї реєстрації, обов`язків щодо утримання житла не виконують, особистих речей відповідачів у житлі не має, суд вважає, що є підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, в якому останні зареєстровані. Також суд ураховує письмові заяви відповідачів, в яких вони не заперечували проти задоволення позовних вимог. Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). При зверненні до суду за позовом позивачем сплачено судовий у розмірі 1211 грн 20 коп. Відтак, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп., тобто по 605 грн 60 коп. з кожного.

Outcome: approved