Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

У грудні 2025 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі - АТ«Таскомбанк») звернулось до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 11.01.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «ЦФР») правонаступником якого є АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8745829618, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених кредитним договором. Відповідно до умов Кредитного договору, позичальнику були надані грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 61799 грн. 56 коп. Платежі за користування кредитним коштами: щомісячні проценти - 2,49 % від суми кредиту; річні проценти - 0,01 % річних від суми боргу за договором. Строк користування кредитом - 48 місяців. Відповідно до умов Договору про відступлення права вимоги та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги АТ «Таскомбанк» є новим кредитором боржника [PERSON] за кредитним договором № 8745829618 від 11.01.2022 з усіма наступними додатками та змінами. Відповідач умови вищевказаного кредитного договору не виконав, кредитні кошти у встановлений договором строк не повернуті. Відповідач був сповіщений про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність погашення вказаної заборгованості у найкоротші строки. Внаслідок порушення зобов`язань кредитного договору № 8745829618 від 11.01.2022 року, заборгованість [PERSON] перед АТ «Таскомбанк» станом на 01.05.2025 року становить 86680 грн. 73 коп., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 61542 грн. 24 коп.;- заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) 7 грн. 26 коп.; - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 25131 грн. 23 коп. Оскільки відповідач ухиляється від належного виконання взятих на себе зобов`язань, встановлених кредитним договором, позивач просив суд стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 86680 грн. 73 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. Ухвалою суду від 05.12.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Просив в позовній заяві проводити розгляд справи без участі представника АТ «Таскомбанк». Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Заяв, клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України вирішує проводити розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що 11.01.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «ЦФР») правонаступником якого є АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8745829618, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту. Відповідно до умов Кредитного договору, позичальнику були надані грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 61799 грн. 56 коп. Платежі за користування кредитним коштами: щомісячні проценти - 2,49 % від суми кредиту; річні проценти - 0,01 % річних від суми боргу за договором. Строк користування кредитом - 48 місяців (а.с. 6-7). Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 року АТ «Таскомбанк» є новим кредитором боржника [PERSON] за кредитним договором з усіма наступними додатками та змінами. Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Тобто, АТ «Таскомбанк» набуло право грошової вимоги до відповідача зобов`язань за кредитним договором № 8745829618 року, укладеного з ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень». Судом встановлено, що первісний кредитор ТОВ «ФК ЦФР» свої зобов`язання за договором кредиту № 8745829618 від 11.01.2022 року виконав у повному обсязі,надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Стаття 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства виокремлює свободу договору. Крім того, сторони (як це прямо передбачено ст. 627 ЦК України) є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тобто особа споживач кредитних послуг має повне право на вільне обрання контрагента («постачальника» кредитних послуг), форми, умов, складових та загального формату договору, що не суперечить нормам чинного законодавства. Позичальник був ознайомлений та погодився зі змістом Кредитного договору, Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з всіма додатками, Умовами надання та обслуговування кредиту, графіку платежів та повністю з ними згоден. Умови Кредитного договору та Договору є зрозумілими для нього, обов`язковими для виконання та заперечення щодо них відсутні. Таким чином, підписавши даний кредитний договір, позичальник погодився із запропонованими йому умовами кредитування, форматом та складовими Договору, порядком обслуговування зобов`язання тощо. Оскільки між сторонами при укладенні договору досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, а волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі та не було допущено порушень вимог ст. 203 ЦК України, вважаємо, що у суду немає підстав вважати умови Кредитного договору недійсними. При укладанні договору, приймаючи всі умови та вчиняючи дії щодо отримання коштів позивач підтвердив свою поінформованість з умовами договору та погодився з ними. Своїм підписом на досліджених судом документах споживач підтвердив факт про надання йому повної інформації про умови кредитування та вчинив дії на отримання кредитних коштів, фактично їх отримав, а також здійснював часткове погашення кредитної заборгованості. Відповідно до позиції Верховного Суду, а саме Постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17 та Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.08.2023 року у справі № 607/16519/21 у разі якщо договір виконувався обома сторонами, то кваліфікація договору як неукладеного виключається. Через невиконання зобов`язань кредитного договору відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим, станом на 01.05.2025 року має заборгованість по кредиту в розмірі 86680 грн. 73 коп. яка складається: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 61542 грн. 24 коп.;- заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) 7 грн. 26 коп.; - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 25131 грн. 23 коп. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості. Надані банком виписки за рахунками позичальника, яким суди дають оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Правова позиція Верховного Суду в постановах від 25.05.2021 року справа 554/4300/16-ц, від 17.12.2020 року справа № 278/2177/15-ц. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором матеріали справи не містять. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом та умовами договору кредиту для досудового врегулювання спірних правовідносин. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов АТ «Таскомбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати. У зв`язку із задоволенням позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved