Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Савченко Вікторія Віталіївна звернулася до Слобідського районного суду міста Харкова через підсистему «Електронний суд» з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 01.06.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №438. Позовна заява мотивована тим, що 01.06.2012 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №438. У шлюбі у подружжя народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через глибокі розбіжності у поглядах на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та підтримки. З вересня 2025 року сторони фактично припинили подружні стосунки, перестали проживати разом та вести спільне господарство, матеріального та емоційного зв`язку між ними немає, шлюб носить формальній характер. Позивач вважає, що примирення не можливе та подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Відповідач подав суду заяву про визнання позову, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, зазначив, що строк на примирення не потрібен. Процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2025 справа розподілена судді Василенко О.Я. Ухвалою судді від 08.12.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 10.12.2025 на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою судді від 12.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином, в позовній заяві просила розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся своєчасно та належним чином, через канцелярію суду до початку розгляду справи по суті надійшла заява про визнання позову, в якій відповідач проти позовних вимог не заперечує, просить розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Суд встановив, що 01 червня 2012 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №438, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 01.06.2012 Серія [NUMBER] (а.с.12). У шлюбі у подружжя [INFO] народились діти - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданим 30.10.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №2955, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданим 06.04.2021 Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №305 (а.с.10-11). Позивач у позові зазначає, що причиною розпаду сім`ї стало те, що під час спільного проживання їх почуття змінились, вони стали байдужі один до одного, зникло почуття любові. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Як зазначає позивач в позовній заяві та відповідач у заяві про визнання позову, спір між батьками про місце проживання дитини відсутній. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права За приписом статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та п`ятою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 36 СК України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. У частині першій статті 104 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є неможливим та право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу одним із подружжя гарантується державою та забороною примушування до збереження шлюбних відносин (ст. 56 СК України). Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Отже, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, позицію відповідача, який визнає позовні вимоги та не заперечує проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З огляду на вищевикладене, позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у сумі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією про сплату від 03.12.2025 №6058-3363-2885-1962 (а.с.13). У зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи, відповідно до положень ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору при поданні позовної заяви, а решта 50 відсотків - підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 50 відсотків суми сплаченого судового збору у сумі 484,48 грн, а решта 50 відсотків суми сплаченого судового збору у сумі 484,48 грн - поверненню з державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved