Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

У жовтні представник позивачів [PERSON] , [PERSON] - адвокат Бутирін Я.Я. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спадкового майна в натурі, в якому просить поділити успадковане сторонами майно наступним шляхом: - передати у власність [PERSON] належні [PERSON] 3/16 часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] ; - передати у власність [PERSON] належні [PERSON] 3/16 часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на 3/8 часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] ; - припинити право спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; - передати у власність [PERSON] належні [PERSON] 1/2 частки квартири [ADDRESS] ; - передати у власність [PERSON] належні [PERSON] 1/4 частки квартири [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частки квартири [ADDRESS] ; - припинити право спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; - передати у власність [PERSON] належні [PERSON] 1/2 частки квартири [ADDRESS] ; - передати у власність [PERSON] належні [PERSON] 1/4 частки квартири [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частки квартири [ADDRESS] ; - припинити право спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Також просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що[INFO] померла бабуся позивачів [PERSON] . Після її смерті, спадщину прийняли за правом представлення онуки [PERSON] , [PERSON] по 1/4 частці спадщини та онук [PERSON] 1/2 частку спадкової маси. Постановою державного нотаріуса сторонам відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтв на спадщину, через відсутність оригіналів правовстановчих документів на майно, які були втрачені. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 09 січня 2025 року (у справі №756/11537/24) визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на: 3/16 частки квартири [ADDRESS] ; 1/4 частки квартири [ADDRESS] ; 1/4 частки квартири [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на: 3/16 частки квартири [ADDRESS] ; 1/4 частки квартири [ADDRESS] ; 1/4 частки квартири [ADDRESS] . Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від від 24 січня 2024 року визнано за [PERSON] право власності у порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на: 3/8 частини квартири [ADDRESS] ; 1/2 частини квартири [ADDRESS] ; 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Посилаючись, що спадкоємці бажають розподілити в натурі за кожним окремий об`єкт нерухомого майна, проте згоди дійти не можуть, позивачі просять задовольнити заявлені вимоги. Рух справи Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 10 жовтня 2025 року позовну заяву передано судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання на 26 листопада 2025 року. 03 листопада 2025 року надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] в якій просить: - передати у власність [PERSON] належні [PERSON] та [PERSON] по 3/16 часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності на 3/8 часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] ; - припинити право спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; - припинити право спільної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; - припинити право спільної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за частку нерухомого майна в розмірі 346482,47 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за частку нерухомого майна в розмірі 205882,80 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 07 листопада 2025 року зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду. Ухвалою суду від 28 листопада 2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду на 19 січня 2026 року. Ухвалою суду від 19 січня 2026 року відмовлено [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в затверджені мирової угоди від 18 грудня 2025 року. В судове засідання 30 січня 2026 року сторони та їх представники не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Від представника відповідача [PERSON] - адвоката Щелкова П.С. 30 січня 2026 року надійшла заява про відмову від частини зустрічних позовних вимог. В поданій заяві відповідач [PERSON] відмовляється від зустрічних вимог в частині стягнення грошової компенсації за частку нерухомого майна з [PERSON] - 346482,47 грн. та з [PERSON] - 205882,80 грн. Ухвалою суду від 30 січня 2026 року прийнято відмову представника відповідача від частини вимог, провадження по зустрічному позову в частині вимог [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення грошової компенсації за частку нерухомого майна закрито. Від представників сторін надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач [PERSON] 30 січня 2026 року подала заяву про визнання зустрічних позовних вимог [PERSON] про передачу йому у власність належну їй 3/16 частки квартири [ADDRESS] . Просила проводити розгляд справи без її участі. Судові витрати зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу віднести на її рахунок. Позивач [PERSON] 30 січня 2026 року подав заяву про визнання зустрічних позовних вимог [PERSON] про передачу належні йому 3/16 частки квартири [ADDRESS] . Просив проводити розгляд справи без його участі. Судові витрати зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу віднести на його рахунок. Представник відповідача [PERSON] - адвоката Щелкова П.С. 30 січня 2026 року подав заяву про визнання первісних позовних вимог [PERSON] та [PERSON] . Просив не здійснювати розподіл судових витрат, які поніс відповідач. Розгляд справи здійснювати без участі відповідача та його представника. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що первісний та зустрічні позови підлягають задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка мала двох дітей - [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] , онуками спадкодавця, що доводиться свідоцтвами про народження. Відповідач [PERSON] є сином [PERSON] , та онуком [PERSON] . Зі заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися онуки [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] . Постановами державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори відмовлено спадкоємцям [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом через відсутність оригіналів право установчих документів на спадкове майно. Рішенням Оболонського суду міста Києва від 24 січня 2024 року визнано за [PERSON] право власності у порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на: 3/8 частини квартири [ADDRESS] ; 1/2 частини квартири [ADDRESS] ; 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 09 січня 2025 року визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на: 3/16 частки квартири [ADDRESS] ; 1/4 частки квартири [ADDRESS] ; 1/4 частки квартири [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на: 3/16 частки квартири [ADDRESS] ; 1/4 частки квартири [ADDRESS] ; 1/4 частки квартири [ADDRESS] . Між сторонами виник спір стосовного розподілу в натурі успадкованого в частках майна. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном. При цьому володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості. Статтею 355 ЦК України встановлено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до частини четвертої статті 355 та частини першої статті 356 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У постанові від 30 липня 2025 року у справі № 521/4550/20 (провадження № 61-14613св24) Верховний Суд виснував, що спільна часткова власність є специфічною конструкцією, оскільки існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних / неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків. Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Частиною третьою статті 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Порядок поділу спільного майна встановлено у статтях 367 та 372 ЦК України. Зокрема, статтею 367 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. З огляду на домовленість між спадкоємцями під час судового розгляду щодо фактичного розподілу спадкового майна в натурі, яким спадкоємці володіють на праві спільної часткової власності, без стягнення грошової компенсації, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення як первісних так і зустрічних вимог та визнання за кожним зі спадкоємців прав власності на окремий об`єкт (квартиру) з одночасним припиненням права власності на частки інших спадкоємців. Оскільки, визнання позивачами зустрічного позову та відповідачем первісних вимог не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд їх приймає. За клопотанням учасників справи, питання щодо розподілу судових витрат не здійснюється.

Outcome: approved