Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

01 травня 2023 року [PERSON] в особі представника адвоката Балики П.О. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус ЗМНО Банкова Ю.В., в якому просила визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позову вказано, що приватним нотаріусом ЗМНО Банковською Ю.В. за заявою [PERSON] була заведена спадкова справа №107/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] . До складу спадкового майна увійшла квартира [ADDRESS] . Після спливу строку на прийняття спадщини, 18 лютого 2022 року [PERSON] звернулася із заявою на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно ст. 1264 ЦК України, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.02.2022 року №80/02-31. Нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки наявний спадкоємець попередньої черги, який прийняв спадщину (за правом представлення після її померлої матері [PERSON] , яка на думку Нотаріуса є рідною сестрою спадкодавця). Вказану обставину [PERSON] оспорює, і вважає недоведеною. Крім того, позивачка проживала із Спадкодавцем однією сім`єю більше ніж п`ять років, а тому є спадкоємцем у відповідності до ст. 1264 ЦК України. Ухвалою судді Гнатик Г.Є. від 06 червня 2023 року після усунення позивачем недоліків за ухвалою від 23 травня 2023 року, у справі відкрите загальне позовне провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання. Витребувано у приватного нотаріуса ЗМНО Банковської Ю.В. копію спадкової справи після смерті померлої [INFO] [PERSON] . 24 серпня 2023 року копія спадкової справи надана суду. 19 вересня 2023 року відповідачка [PERSON] подала відзив, в якому заперечувала проти викладених у позові обставин і просила відмовити в задоволенні позову. Вказала, що вона, як спадкоємець, подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, після померлої [INFO] [PERSON] . Вона є племінницею спадкодавця, а отже її черговість спадкування є пріоритетною. Як розповідала померла [PERSON] , вона зареєструвала [PERSON] у себе на її прохання, для подальшого працевлаштування у м.Запоріжжя. Докази викладених обставин будуть надані із зустрічним позовом. 20 вересня 2023 року відповідачка [PERSON] подала зустрічний позов, в якому просила суд: встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є тіткою [PERSON] ; визнати право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування після померлої [PERSON] . В обґрунтування позову вказано, що [INFO] померла [PERSON] . Тоді [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво їй не було видано у зв`язку відсутністю документів на підтвердження родинних стосунків. За таких обставин, просить встановити факт родинних відносин в судовому порядку. Ухвалою судді від 21 вересня 2023 року зустрічний позов залишено без руху. 04 жовтня 2023 року відповідачка [PERSON] подала зустрічну позовну заяву, із усуненням вказаних судом недоліків. Ухвалою від 05 жовтня 2023 року прийнято до розгляду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус ЗМНО Банковська Ю.В. про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на майно в порядку спадкування. 27 жовтня 2023 року представник позивачки [PERSON] адвокат Балика П.О. подав відзив на зустрічну позовну заяву, в задоволенні якого просив відмовити як недоведеного, необґрунтованого і безпідставного. Вважав, що до зустрічної позовної заяви не додано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що мати [PERSON] [PERSON] , є рідною сестрою Спадкодавця [PERSON] . Ухвалою судді Бредуна Д.С. від 04 грудня 2023 року, після повторного автоматизованого розподілу справи між суддями у зв`язку із закінчення терміну повноважень судді Гнатик Г.Є., прийнято до розгляду цивільну справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Банкова Юлія Василівна про визнання права власності в порядку спадкування, і за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Банкова Юлія Василівна, про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на майно в порядку спадкування. Розгляд справи розпочато спочатку. Призначено підготовче засідання. 26 лютого 2024 року представник позивачки [PERSON] подав заяву про виклик і допит в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 26 лютого 2024 року позивачка [PERSON] в особі представника адвоката Балики П.О. подала уточнену позовну заяву, в якій, по суті, доповнено підстави подання позову. Предмет позову і розмір позовних вимог не змінено. За результатами розгляду просять визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування вказано, що у матеріалах спадкової справи було відсутнє документальне підтвердження того, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , у зв`язку з чим висновки нотаріуса, що наявні спадкоємці попередньої черги, є безпідставними. Оскільки права [PERSON] на спадкування після [PERSON] оспорюються [PERSON] , та для [PERSON] існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку свідоцтва про права власності на спадкове майно (відмова Нотаріуса), позивачка вимушена звернутися до суду із цим позовом та просить суд застосувати такий спосіб захисту, як визнання права власності на спадкове майно. Прабабця [PERSON] є рідною сестрою спадкодавці [PERSON] , але [PERSON] не має документів на підтвердження цих родинних відносин. І прабабця [PERSON] , і спадкодавець [PERSON] обидві родом із Нижньосірогозького району Херсонської області, про що міститься запис у паспорті [PERSON] та у свідоцтві про смерть [PERSON] . Ті родичі, які можуть мати частину документів на підтвердження зазначених родинних відносин, знаходяться на окупованій території Нижньосірогозького району Херсонської області і з ними відсутній зв`язок та отримати ці документи об`єктивно на теперішній час неможливо. З огляду на зазначене, [PERSON] не заявляє у цій справі в якості підстави для спадкування про дальні родинні відносини із спадкодавцем, адже в силу об`єктивних причин не може це довести. Натомість [PERSON] є спадкоємцем у відповідності до ст. 1264 ЦК України, як особа, яка проживала із Спадкодавцем однією сім`єю більше ніж п`ять років, з початку літа 2016 року. Ухвалою судді від 26 лютого 2024 року прийнято до розгляду уточнену (із зміною підстав позову) позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Банкова Юлія Василівна про визнання права власності в порядку спадкування. 22 березня 2024 року відповідачка [PERSON] в особі представника адвоката Турчинського М.І. подали відзив на уточнену (із зміною підстав позову) позовну заяву, в якій наполягали не необхідності відмовити в задоволенні первісного позову. Наполягала, що позивачка [PERSON] є спадкоємицею четвертої черги, тоді як вона, [PERSON] , спадкоємиця другої черги. Про ці обставини достеменно обізнана і сама [PERSON] . Також оспорила факт проживання [PERSON] з померлою, та спільне ведення господарства. 08 квітня 2024 року позивачка [PERSON] подала заяву, в якій надає згоду на її допит в якості свідка. Ухвалою суду від 08 квітня 2024 року закрите підготовче провадження. Справу призначено до судового розгляду по суті. Встановлено наступний порядок з`ясування обставин справи та порядок дослідження доказів, а саме: заслухати вступне слово учасників, допитати позивачку [PERSON] в якості свідка, допитати свідків зі сторони позивача [PERSON] , [PERSON] , далі свідків зі сторони відповідача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , після чого дослідити письмові докази. Ухвалою суду протокольної форми від 12 травня 2025 року прийнято відмову сторони позивача від допиту в якості свідка позивачки [PERSON] , та допиту свідка [PERSON] . Ухвалою суду від 20 січня 2026 року, у зв`язку із четвертою поспіль неявкою до судового засідання сторони позивача за зустрічним позовом, було залишено без розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Банковська Юлія Василівна про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на майно в порядку спадкування. Ухвалою суду протокольної форми від 20 січня 2026 року визнано недоцільним подальше відкладення розгляду для виклику свідка [PERSON] , та постановлено завершити судовий розгляд без допиту вказаного свідка. В судовому засіданні представник позивача адвокат Никоненко Олег Олександрович пояснював, що [PERSON] з 2016 року мешкала з померлою [PERSON] , і отже вона є спадкоємцем четвертої черги. При цьому, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, оскільки є спадкоємець 3ї черги, [PERSON] . Таку відмову вважає неправомірною, а доводи відповідачки безпідставними і не доведеними. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] заперечувала проти задоволення первісного позову. Пояснила, що у [PERSON] і [PERSON] були діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Сестер було шестеро. Вона, [PERSON] , є донькою [PERSON] (рідної сестри [PERSON] ). А у [PERSON] була донька [PERSON] , і тієї донька [PERSON] , а у тієї донька [PERSON] , що є позивачкою у справі. [PERSON] жила по [ADDRESS] (чи 25), і просто «прилипла» до тітки. [PERSON] казала, що прописала у себе [PERSON] , оскільки та хотіла влаштуватись на роботу, і це було необхідно, для роботи на заводі. Однак [PERSON] у тітки не жила. Десь раз на десять днів, відповідачка носила продукти [PERSON] , і тому знає точно. Позивачку у тітки бачила лише один раз. Нотаріус відмовив відповідачці у отриманні свідоцтва, оскільки не було всіх документів, та сказали, що суд розбереться. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Турчинський Максим Ігоревич пояснював, що оскільки є спадкоємці попередньої черги, нотаріус обґрунтовано відмовив позивачці [PERSON] . Натомість [PERSON] зверталась до архівів, щоб підтвердити спорідненість, однак документи були викрадені окупантами під час окупації Херсону. З позовом не згодні, щодо черговості, оскільки факт проживання не є важливим, як і витрати на житлово-комунальні послуги, поховання і так далі. Вважає належним спадкоємцем саме [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є батьком позивачки [PERSON] . [PERSON] , сестра його бабусі. Коли [PERSON] закінчила школу, стояло питання навчатись. Вона в 2016 році поїхала до Швецової, щоб та її прописала у себе, і вони стали проживати разом. Які обов`язки по дому несла [PERSON] , він не знає, але та жила разом з [PERSON] , сплачувала комуналку, і тому подібне. В перші часи він відвідував доньку, десь раз на пів року, потім, десь через 2 роки, він переїхав в Запоріжжя, і відвідував вже раз на тиждень. Його теща двоюрідна племінниця по дружині прабабуся (її рідна сестра). Відповідачку [PERSON] він не знає, і раніше не бачив. Донька з початку війни проживала з ними, а на момент смерті [PERSON] (до і після цього), донька жила там. В день смерті [PERSON] , донька була на відпочинку на морі. У [PERSON] чоловіка і дітей немає. Квартира, де вона проживала з [PERSON] , однокімнатна. Свідок бував там 3,5-4 року поспіль раз на тиждень. Донька навчалась в ліцеї з 2016 року, наче по 2018 рік, а потім пішла працювати на феросплавний завод. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є давнішньою знайомою [PERSON] . З відповідачкою свідок працювала на «Запоріжсталі». Знає її з 1975 року. [PERSON] проживала у Хортицькому районі («Бабурці»), і кілька років тому її не стало. Тітку відповідачки свідок знає з 2009-2010 років, родичі свідка проживали в Разумовці, і коли разом з [PERSON] їздили туди відпочивати, заїжджали до тітки. Їздили часто, з травня по вересень, десь раз на тиждень. [PERSON] заїжджали до тітки. Свідок разом із [PERSON] піднімались до [PERSON] , і під двері привозила овочі/фрукти, також і від родичів свідка. Тітка називала відповідачку племінницею. Відповідачка зверталась до неї [PERSON] . Свідок бувала в квартирі [PERSON] і знає, що та проживала одна. Нікого іншого не було. [PERSON] казала, що [PERSON] рідна тітка (рідна сестра її мами). Особисто мати відповідачки не знає і родинні документи не бачила. Про інших родичів [PERSON] свідку не відомо. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що його мама товаришувала з [PERSON] . Остання просила його підвезти її на « [PERSON] », оскільки у неї були важкі сумки. Він підвозив, допомагав занести сумки на восьмий поверх, де жила тітка відповідачки, за якою вона доглядала. В квартиру він заходив, бачив літню бабусю. [PERSON] називала її «тьотя», а та у відповідь, «племінниця». Квартира однокімнатна. Нікого іншого в квартирі не було. Бабуся жила сама. Свідок тільки заносив продукти. Таких поїздок у нього було 5-8, до 2021 року. Десь приблизно у 2018, 2019, 2020 роках. Заслухавши пояснення учасників, свідків, розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно ч.1 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] з 27 липня 2016 року по момент звернення до суду була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 15 лютого 2019 року [PERSON] подала до завідуючої відділенням соціальної допомоги вдома Хортицького району Запорізького міського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) заяву, згідно якої просить припинити надання соціальної послуги догляд вдома з 18.02.2019 року [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з її реєстрацією за даною адресою, та догляду за нею. Вона повністю бере на себе обов`язки по догляду за нею. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Догмарівка Нижньосірогозького району Херсонської області, у віці 89 років, місце смерті Хортицький район міста Запоріжжя (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №1917). Договір замовлення на організацію та проведення поховань [PERSON] 05 серпня 2021 року укладено [PERSON] . Також 04 серпня 2021 року [PERSON] уклала договір №47169 з СКП «Об`єднана житлово-комунальна, побутова та ритуальна служба» Широківської сільської ради Запорізької області, про надання місця на Кладовищі для поховання особи та/або здійснення резервування місця на Кладовищі для подальшого поховання. Такі послуги були сплачені [PERSON] . Згідно свідоцтво про поховання №47169, наявного у [PERSON] , [PERSON] похована 05 серпня 2021 року на ділянці № [NUMBER] , ряд № [NUMBER] , місце № [NUMBER] кладовища Святого Миколая. На момент смерті, [PERSON] належала квартира [ADDRESS] (свідоцтво №4369 про право власності на житло від 11.11.1993 року, висновок про реєстрацію кв. [ADDRESS] від 21.12.1993 року, технічний паспорт на квартиру). 08 вересня 2021 року [PERSON] подала до приватного нотаріуса ЗМНО Банковської Ю.В. заяву про прийняття спадщини після [PERSON] , як особа, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як 5 років до часу відкриття спадщини. 20 грудня 2021 року до приватного нотаріуса ЗМНО Банковської Ю.В. заяву про прийняття спадщини після [PERSON] подала [PERSON] , посилаючись, що вона є племінницею померлої, рідна сестра якої, мати [PERSON] [PERSON] , померла [INFO] . До заяви долучила: свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис №911, [PERSON] , [INFO] , батьки [PERSON] , [PERSON] ; повторне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №3063, [PERSON] , [INFO] , уродженки с-ще Н-Карпівка Курінського району Карагандинської області Республіки Казахстан, яка померла [INFO] . Згідно посвідки про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] є [PERSON] і [PERSON] . Крім того, суду відповідачка [PERSON] надала особисте листування з нею особи, в тому числі підписаної «тітка [PERSON] », та архівні довідки, що [PERSON] навчалась в І Покровській НСШ Н.Сірогозського району Херсонської області, та працювала у Нурінському відділі охорони здоров`я. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної від 18 лютого 2022 року приватний нотаріус ЗМНО Банковська Ю.В. відмовили [PERSON] у видачі свідоцтва про права на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку з наявністю спадкоємця попередньої черги, за правом представлення. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч.ч.1, 2 ст. 1258 ЦК України). У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України). Посилаючись саме на четверту чергу спадкування, [PERSON] вважає себе спадкоємцем померлої [PERSON] . Жодних документів про родинне споріднення з [PERSON] стороною позивачки не надавалось. На підтвердження такої обставини, суду було надано: пояснення батьком позивачки [PERSON] ; інформацію про спільну реєстрацію [PERSON] з померлою [PERSON] за 5 років 5 днів до смерті останньої; заяву [PERSON] від 15 лютого 2019 року до служби соціальної допомоги; документи по похованню [PERSON] . При цьому, свідки [PERSON] і [PERSON] заперечили спільне проживання позивачки з померлою. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини 2 статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. За приписами ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 року №5-рп/99, у якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Проте, в судовому засіданні було доведено лише факт спільної реєстрації [PERSON] з померлою [PERSON] , однак не факт спільного проживання, наявність у них спільного бюджету і спільних коштів, несення позивачкою спільних витрат із [PERSON] , в тому числі, оплату комунальних послуг, утримання житла, його ремонт, обладнання побуту, придбання продуктів, речей, ліків, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Заява від 15 лютого 2019 року до завідуючої відділенням соціальної допомоги вдома Хортицького району Запорізького міського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), свідчить що [PERSON] виявила бажання взяти на себе обов`язки по догляду за [PERSON] з 18 лютого 2019 року, тобто, за 2,5 роки до смерті [PERSON] , однак не факт здійснення відповідного догляду. Як вже було наголошено вище, згідно з частиною першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. За таких обставин, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю. Питання прийняття спадщини [PERSON] та факт її родинних відносин з померлою [PERSON] судом не вирішується, оскільки зустрічний позов було залишено без розгляду ухвалою суду від 20 січня 2026 року. Понесені позивачем судові витрати, відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed