Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ДП «Прозоро», Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України про стягнення заробітної плати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 23.03.2023 року між ним та Міністерством економіки України (далі - Мінекономіки) було укладено Контракт №2, за умовами якого його було призначено на посаду Генерального директора ДП «Прозорро», яке належить до сфери управління Мінекономіки, на термін з 23.03.2023 року по 22.03.2024 року, строк дії якого відповідно до додаткових угод було продовжено до 22.03.2027 року. Умовами вказаного контракту, а також додатковими угодами до нього було передбачено виплату йому премії за підсумками роботи за рік за виконання умов і диференційованих показників, встановлених додатком до цього контракту у відповідності до розпорядчих документів Мінекономрозвитку (Мінекономіки). Як зазначає позивач, 28.02.2025 року ДП «Прозорро» листом від 27.02.2025 року № 206/02/376/09 направило до Мінекономіки Звіт про виконання умов та диференційованих показників преміювання за 2024 рік. За підсумками роботи ДП «Прозорро» за 2024 рік випадків передбачених пунктом 17 Положення про умови, критерії, диференційовані показники та розміри преміювання керівників підприємств, заснованих на державній власності, та об`єднань державних підприємств, що належать до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого наказом Мінекономрозвитку України від 17.07.2017 року №1024 (далі - Положення №1024) не було, про що зазначено у Звіті про виконання умов та диференційованих показників преміювання за 2024 рік За результатами роботи, виконання умов та диференційованих показників преміювання за 2024 рік розраховано розмір річної премії Генерального директора ДП «Прозорро» у сумі 1 968 893,00 грн. 21.03.2025 року між Мінекономіки та ним були укладені Додаток №1 до Контракту «Показники ефективності використання державного майна і прибутку, а також майнового стану ДП «Прозорро», які враховуються під час укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності» та Додаток №2 «Диференційовані показники преміювання Генерального директора державного підприємства «Прозорро» за підсумками роботи за 2025 рік». 18.04.2025 року набуло чинності Положення про визначення винагороди керівнику підприємства, установи та організації, заснованих на державній власності, що належать до сфери управління Міністерства економіки України, голові та членам правління акціонерного товариства, 100 відсотків акцій у статутному капіталі якого перебуває у державній власності, функції з управління корпоративними правами щодо якого здійснює Міністерство економіки України, затверджене Наказом Мінекономіки від 07.03.2025 року №1606 (далі - Положення №1606). Цим Положенням встановлено максимальний розмір премії керівника суб`єкта господарювання за підсумками роботи за рік на період воєнного стану - три розміри посадового окладу, на відміну від Положення №1024, де максимальний розмір премії керівника суб`єкта господарювання визначений у 24 посадових окладів. Наказом Мінекономіки від 22.11.2024 року №26334 призначено суб`єкта аудиторської діяльності ДП «Прозорро» для проведення щорічної незалежної перевірки фінансової звітності за 2024 рік. Листом від 09.06.2025 року №206/02/1130/10 ДП «Прозорро» направило до Мінекономіки звіт незалежного аудитора за результатами проведеного аудиту (аудиторська перевірка) фінансової звітності за 2024 рік. Звіт незалежного аудитора за результатами проведеного аудиту (аудиторська перевірка) фінансової звітності за 2024 рік підтвердив достовірність фінансової звітності, на базі якої розраховані показники Звіту про виконання умов та диференційованих показників преміювання за 2024 рік. 30.06.2025 року ДП «Прозорро» отримало від Мінекономіки лист від 27.06.2025 № 2803-17/45379-08 (вх №206-01-1642 від 30.06.2025 року) щодо надання звіту про виконання диференційованих показників преміювання керівника суб`єкта господарювання за підсумками роботи за 2024 рік керівника, відповідно до Наказу Мінекономіки від 07.03.2025 року №1606 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 21.03.2025 року за № 456/43862), яким затверджено Положення про визначення винагороди керівнику підприємства, установи та організації, заснованих на державній власності, що належать до сфери управління Міністерства економіки України, голові та членам правління акціонерного товариства, 100 відсотків акцій у статутному капіталі якого перебуває у державній власності, функції з управління корпоративними правами щодо якого здійснює Міністерство економіки України, яке набрало чинності 18.04.2025 року. За результатами роботи за 2024 рік ДП «Прозорро», у терміни передбачені для подання фінансової звітності, а саме до 28.02.2025 року, направило на адресу Міністерства економіки України звіт про виконання умов та диференційованих показників преміювання за рік згідно з додатком 4 до Положення про умови, критерії, диференційовані показники та розміри преміювання керівників підприємств, заснованих на державній власності, та об`єднань державних підприємств, що належать до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого наказом Мінекономрозвитку від 17.07.2017 року № 1024 «Про затвердження положень, що регулюють питання умов оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній власності, та об`єднань державних підприємств, що належать до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України» (далі - Положення № 1024), що був чинним на дату направлення звіту. На дату направлення зазначеного листа, додаток 2 до Контракту діяв у редакції, що затверджена додатковою угодою № 4 від 22.03.2024 року. Сума річної премії керівника за 2024 рік передбачена витратами на оплату праці Генерального директора, визначених затвердженим фінансовим планом Підприємства на 2025 рік. Позивач стверджує, що незважаючи на вищевикладене, Мінекономіки, порушуючи пункт 3.1 Контракту, ухиляється від погодження виплати йому премії, як Генеральному директору, за 2024 рік, чим порушує його права. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що станом на 28.02.2025 року він, як Генеральний директор ДП «Прозорро» виконав умови, передбачені чинними законодавством та контрактом, а також підтвердив своє право на отримання річної премії, позивач просить задовольнити його вимоги, а саме: -зобов`язати Міністерство економіки, довкілля та сільського господарства України розглянути звернення Державного Підприємства «Прозорро» щодо погодження премії йому, як Генеральному директору за 2024 рік в розмірі 1 968 893 грн.; -стягнути з ДП «Прозорро» на його користь не виплачену річну премію за 2024 рік у сумі 1 968 893 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 31.07.2025 року позовну заяву залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 04.08.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 21.08.2025 року до суду надійшов відзив представника відповідача Мінекономіки - Івах Г.В. на позовну заяву. У даному відзиві представник відповідача заперечує проти позовних вимог, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими. Представник відповідача зазначає про відсутність у Мінекономіки підстав для розгляду річної премії позивачу, невиконання ним умов контракту, що призвело до погіршення фінансово-господарської діяльності підприємства, а також вважає, що Мінекономіки діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений Конституцією України та законодавством України. Також, представник відповідача вважала, що розгляд справи в частині позовних вимог щодо зобов`язання Мінекономіки розглянути звернення ДП «Прозорро» підлягає закриттю, як таке, що не підлягає розгляду в поряду цивільного судочинства. 28.08.2025 року до суду надійшов відзив представника відповідача ДП «Прозорро» - Вельгуша В.В. на позовну заяву. У даному відзиві представник відповідача зазначає про те, що ДП «Прозорро» не заперечує проти заявлених позовних вимог, однак не має законних підстав нарахувати та виплатити щорічну премію позивачу, за відсутності погодження такої премії з боку Мінекономіки, а також підтверджує факти, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача звернув увагу на те, що ДП «Прозорро» виконало вимоги ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996 та Статуту Підприємства в частині підготовки, подання на розгляд Мінекономіки та оприлюднення річної фінансової звітності з аудиторським висновком, на підставі чого здійснюється розрахунок премії керівника Підприємства за підсумками роботи за рік. Разом з цим, ДП «Прозорро» не здійснює нарахування та виплату щорічної премії керівнику Підприємства автоматично за відсутності погодження з боку Мінекономіки. Таким чином, ДП «Прозорро» є стороною справи, залежною від рішення Мінекономіки, як Уповноваженого органу управління, наказами якого Підприємство керується у своїй діяльності. 19.09.2025 року до суду надійшла відповідь представника позивача [PERSON] на відзив представника відповідача Мінекономіки Івах Г.В. У даній відповіді представник позивача зазначає про те, що наявними доказами у справі спростовано твердження представника відповідача щодо неналежного виконання позивачем умов контракту, а також вказав, що відновлення порушеного права позивача, щодо оплати праці (виплати премії) можливе лише зобов`язанням Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України розглянути звернення ДП «Прозорро» щодо погодження премії генерального директора [PERSON] за 2024 рік у сумі 1 968 893,00 грн. Крім того, представник позивача зазначив, що позивач не приймав присягу про вступ на державну службу, не є державним службовцем, спір між сторонами є трудовим, а тому підлягає розгляду судом загальної юрисдикції. Посилаючись на викладене, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 07.10.2025 року у задоволенні заяви представника відповідача Мінекономіки Івах Г.В. про закриття провадження у справі відмовлено. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 07.10.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення. Представник відповідача ДП «Прозорро» Вельгуш В.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Представник відповідачі Мінекономіки Івах Г.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 23.03.2023 року між ним та Міністерством економіки України (на даний час - Міністерство економіки, довкілля та сільського господарства) було укладено Контракт №2, за умовами якого його було призначено на посаду Генерального директора ДП «Прозорро», яке належить до сфери управління Мінекономіки, на термін з 23.03.2023 року по 22.03.2024 року, строк дії якого відповідно до додаткових угод було продовжено до 22.03.2027 року (додаткова угода № 5 від 21.03.2025 року). Пунктом 3.1 контракту було передбачено, що за виконання обов`язків, передбачених контрактом, генеральному директору нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством у результаті його господарської діяльності, виходячи з установлених йому: посадового окладу, розмір якого змінювався відповідно до додаткових угод, і фактично відпрацьованого часу; премії за підсумками роботи за рік за виконання умов і диференційованих показників, встановлених додатком 2 до цього контракту розпорядчими документами Мінекономрозвитку (Мінекономіки). Листом від 27.02.2025 року за № 206/02/376/09 ДП «Прозорро» направило до Мінекономіки Звіт про виконання умов та диференційованих показників преміювання за 2024 рік. Однак, відповіді на вказане звернення щодо погодження або непогодження вказаного звіту Мінекономіки не надало. В подальшому, листом від 09.06.2025 року №206/02/1130/10 ДП «Прозорро» направило до Мінекономіки звіт незалежного аудитора за результатами проведеного аудиту (аудиторська перевірка) фінансової звітності за 2024 рік. Листом від 27.06.2025 № 2803-17/45379-08 Мінекономіки звернулось до ДП «Прозорро» щодо надання звіту про виконання диференційованих показників преміювання керівника суб`єкта господарювання за підсумками роботи за 2024 рік керівника, відповідно до вимог Положення, затвердженого Наказом Мінекономіки від 07.03.2025 року №1606 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 21.03.2025 року за № 456/43862), про визначення винагороди керівнику підприємства, установи та організації, заснованих на державній власності, що належать до сфери управління Міністерства економіки України, голові та членам правління акціонерного товариства, 100 відсотків акцій у статутному капіталі якого перебуває у державній власності, функції з управління корпоративними правами щодо якого здійснює Міністерство економіки України, яке набрало чинності 18.04.2025 року. 07.07.2025 року ДП «Прозорро» звернулось до Мінекономіки з листом, в якому повідомило про те, що вимога про надання звіту відповідно до вимог положення № 1606 є таким, що не відповідає чинному законодавству та не може бути виконана. У листі також зазначено, що Генеральним директором підприємства виконано умови і диференційовані показники, встановлені додатком 2, у редакції, затвердженій додатковою угодою № 4 від 22.03.2024 року до контракту, а також у 2024 році не було випадків, за наявності яких, відповідно до п.3.1 Контракту, премія за підсумками роботи за рік генеральному директору підприємства не нараховується. З урахування наведеного, підприємство просило погодити виплату премії генеральному директору [PERSON] за 2024 рік, розраховану на підставі Звіту про виконання умов та диференційованих показників преміювання за рік, наданого листом підприємства від 27.02.2025 року за № 206/02/376/09. Відповідь на вказаний лист також не надана. Так, відповідно до Положення про Міністерство економіки України, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 29.08.2014 № 459 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 року № 124, Мінекономіки відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає на посаду і звільняє з посади керівника національного органу стандартизації (п. 148), функції якого, у відповідності до ст. 11 Закону України «Про стандартизацію», виконує державне підприємство, що реалізує державну політику у сфері стандартизації. Здійснює в установленому порядку контроль за витрачанням бюджетних коштів підприємствами, установами та організаціями, що належать до сфери управління Мінекономіки; здійснює внутрішній контроль і внутрішній аудит у Мінекономіки, на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери його управління. Також передбачено, що міністр економіки призначає на посаду та звільняє з посади керівників підприємств, установ, організацій, що належать до сфери управління Мінекономіки, приймає рішення про їх заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності, вносить подання про представлення в установленому порядку працівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Мінекономіки, до відзначення державними нагородами України. Згідно зі статтею 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ними органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (частина перша статті 21 КЗпП України). Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (частина третя статті 21 КЗпП України). Системний аналіз законодавства про працю дозволяє визначити особливості трудового контракту, серед яких: 1) виключно строковий характер; 2) наявність додаткових підстав для припинення контракту, передбачених у самому контракті; 3) можливість передбачити умови, що збільшують обсяг відповідальності працівника за невиконання трудових обов`язків; 4) обмежена сфера застосування, яка визначається законами України. Оплата праці за контрактом визначається за угодою сторін на підставі чинного законодавства, умов колективного договору і пов`язана з виконанням умов контракту (стаття 20 Закону України «Про оплату праці»). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці», структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Отже, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій (додаткова заробітна плата), а також премії за спеціальними системами і положеннями (інші заохочувальні та компенсаційні виплати) входять до структури заробітної плати. Відповідно до статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2024 у справі № 760/1125/20-ц викладено висновок, що премії, передбачені контрактом, як і інші премії, передбачені системою оплати праці, не нараховуються і не виплачуються автоматично. Їх виплата залежить від результатів праці працівника, а саме досягнення умов і показників преміювання, визначених у положенні про преміювання. Рішення про виплату премії приймає роботодавець на підставі виконаних працівником умов і досягнутих показників преміювання. При встановленні досягнутих результатів праці (умов і показників преміювання, які для членів виконавчого органу передбачені Картою оцінки результатів членів правління) виплата премій роботодавцем є обов`язковою. Своєю чергою, в разі недосягнення встановлених показників преміювання, ці премії не виплачуються або зменшуються в розмірі (за наявності підстав), і це не може розглядатися як порушення роботодавцем умов контракту з членом виконавчого органу акціонерного товариства. Верховний Суд у постанові від 27 січня 2021 року у справі № 464/1369/18 вказав, що повноваження роботодавця з виплати працівникові премій, як обов`язкових складових заробітної плати, є дискреційними. У разі, якщо премія виплачується як заохочення за плідну працю або інші досягнення працівника в роботі, тоді її нарахування і виплата повністю залежить від оцінки праці та волі роботодавця. Заохочувальна виплата у виді премії може застосовуватися роботодавцем до працівника, а може і не застосовуватися. У тому ж випадку, якщо премія є фактично додатковою заробітною платою, тобто складовою оплати праці, розмір якої визначається роботодавцем на підставі певних критеріїв, визначених законом або трудовим договором (контрактом), тоді виплата такої премії не залежить виключно від волі роботодавця, оскільки він є пов`язаним умовами трудового договору або нормативно-правовим актом, який регулює питання оплати праці працівника на підприємстві (в організації). Відповідно до пунктів 5, 9, 14 Положення про умови, критерії, диференційовані показники та розміри преміювання керівників підприємств, заснованих на державній власності, та об`єднань державних підприємств, що належать до сфери управління Міністерства економіки України, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 17.07.2017 року № 1024 (Порядок № 1024), яке було чинним на момент первісного звернення ДП «Прозорро» до Мінекономіки 27.02.2025 року, розмір премії керівника підприємства за відповідний період установлюється за виконання умов, диференційованих показників преміювання керівників підприємств за підсумками роботи за квартал і рік згідно з додатками 1 і 2 до цього Положення. Премія за рік нараховується за фактично відпрацьований календарний період. Премія за підсумками роботи за рік нараховується за погодженням з Мінекономіки. Отже, річна премія, передбачена пунктом 3.1 контракту, є премією, пов`язаною з виконанням виробничих завдань і функцій, і в розумінні ч. 2 ст. 2 Закону України «Про оплату праці» є елементом додаткової заробітної плати, так як відрізняється регулярністю нарахування та виплати з можливістю її ненарахування за певних умов. У спірних правовідносинах річна премія не є винагородою, що має разовий характер і застосовується як захід заохочення працівника на підставі статей 140, 143-146 КЗпП України. Проте, річна премія, передбачена контрактом, як і інші премії, передбачені системою оплати праці, не нараховуються і не виплачуються ДП «Прозорро» автоматично, їх виплата залежить від результатів праці керівника, відповідно до розпорядчих документів Мінекономіки. За змістом п. 14 Положення № 1024 премія за підсумками роботи за рік нараховувалась за погодженням з Мінекономрозвитку. Як убачається з умов контракту, рішення про виплату премії приймає Мінекономіки на підставі виконаних керівником умов і досягнутих показників преміювання. Таким чином, при встановленні досягнутих результатів праці, дотриманні вимог чинного законодавства України та належного виконання договірних зобов`язань виплата річної премії роботодавцем є обов`язковою. У свою чергу, в разі недосягнення встановлених показників преміювання та неналежного виконання своїх договірних обов`язків, така премія не виплачується або зменшується в розмірі. Пунктом 17 Положення № 1024 визначено, що премія за підсумками роботи за рік керівнику підприємства не нараховується в разі: наявності узгоджених штрафних санкцій до підприємства з боку контролюючих органів за період перебування на посаді; незабезпечення виконання вимог законодавства з питань охорони праці, протипожежної безпеки та дотримання режиму секретності; невиконання керівником підприємства умов контракту; отримання чистого збитку, крім випадків, коли керівнику підприємства встановлено коефіцієнт ефективності у вигляді зниження рівня збитковості суб`єкта господарювання; збільшення розміру заборгованості підприємства з виплати заробітної плати у звітному періоді, за який нараховується премія, порівняно з попереднім звітним періодом; несвоєчасної сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів, що в свою чергу узгоджується із умовами контракту № 2. Однак, Мінекономіки, отримавши 27.02.2025 року Звіт про виконання умов та диференційованих показників преміювання за 2024 рік, питання щодо погодження премії позивачу не розглянуло належним чином і про результати розгляду як ДП, так і позивача не повідомило, чим порушено трудові права позивача, який за відсутності належного реагування на звернення з посиланням на мотиви і підстави погодження/непогодження опинився у невизначеності щодо можливості/неможливості отримання передбаченої контрактом виплати, а також є обмеженим у рамках оскарження рішення/дій Мінекономіки в разі незгоди з ними. Позиція Мінекономіки в рамках судового розгляду у даній справі, а саме подання представником відповідача Мінекономіки відзиву та надання в судовому засіданні пояснень із запереченням вимог позивача, що реалізовуються в рамках ЦПК України, не може підміняти собою належну відповідь Мінекономіки, яка мала бути надана безпосередньо на вищевказане звернення. З урахуванням наведеного, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] про зобов`язання Мінекономіки розглянути звернення ДП «Прозорро» щодо погодження премії генерального директора [PERSON] за 2024 рік в розмірі 1 968 893,00 грн. Що ж стосується вимог позивача про стягнення з ДП «Прозорро» на користь позивача невиплаченої річної премії за 2024 рік в розмірі 1 968 893,00 грн., то як вже зазначалось вище, премії, передбачені системою оплати праці, не нараховуються і не виплачуються ДП «Прозорро» автоматично, їх виплата залежить від результатів праці керівника, відповідно до розпорядчих документів Мінекономіки. Оскільки судом на даний час задовольняється вимога про зобов`язання Мінекономіки розглянути звернення ДП «Прозорро» щодо погодження премії генерального директора [PERSON] за 2024 рік в розмірі 1 968 893,00 грн., то вимога про стягнення цієї суми з ДП «Прозорро» є передчасною і задоволенню не підлягає. Лише в разі отримання відмови Мінекономіки у погодженні такої премії у позивача виникає право на звернення до суду із такою вимогою разом з вимогою про визнання відмови протиправною. Відповідно до положень Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило - застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту. Європейський суд з прав людини також вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно вимог ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про зобов`язання Мінекономіки розглянути звернення ДП «Прозорро» щодо погодження премії генерального директора [PERSON] за 2024 рік в розмірі 1 968 893,00 грн. У задоволенні інших позовних вимог належить відмовити за передчасністю. Інші доводи та твердження сторін на висновки суду не впливають та підстав для задоволення позову або відмову в повному обсязі не дають. На підставі викладеного,

Outcome: partial