Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

23 липня 2025 року представник позивача адвокат Шевченко С.М. звернулася до Кременчуцького районного суду Полтавської області із вказаним позовом, де просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого 20 січня 2023 року Виконавчим комітетом Піщанської сільської ради, актовий запис № 01, видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Окрім того, позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище ? [PERSON] . Також просить, визначити місце проживання малолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю. Стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати, які складаються з: витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви до суду та витрат на оплату правової допомоги в сумі 4 422,40 грн. на користь позивача. Підставою для розірвання шлюбу позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на життя та відсутність спільних інтересів, сімейні стосунки фактично розірвані з січня 2024 року, спільного господарства не ведуть. Подружжя має спільну малолітню дитину, доньку ? [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю. За твердженням позивача, шлюб фактично припинив існування та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку із чим наполягає на його розірванні. При цьому, позивач просить строк на примирення не надавати, оскільки не виправить існуючої ситуації, а лише призведе до погіршення відносин з відповідачем. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 липня 2025 року відкрито провадження у справі № 536/1746/25 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 грудня 2025 року у справі № 536/1746/25 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 січня 2026 року задоволено заяву представника позивача [PERSON] адвоката Шевченка С.М. про залишення позовної заяви у справі № 536/1746/25 в частині вимог про визначення місця проживання малолітньої дитини без розгляду. Залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю. В іншій частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про розірвання шлюбу, продовжено розгляд справи. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Шевченко С.М. у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином ? засобами рекомендованого повідомлення поштового зв`язку, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином ? засобами рекомендованого повідомлення поштового зв`язку. Проте відповідач [PERSON] не повідомив причини неявки, до суду не звертався із заявою про відкладення розгляду справи. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Положеннями частини 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом установлено, що шлюб між сторонами у цій справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 20 січня 2023 року Виконавчим комітетом Піщанської сільської ради, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 01. У шлюбі подружжя має малолітню дитину, доньку ? [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23 травня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 402. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями статті 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За змістом позовної заяви, позивач займає категоричну позицію щодо розірвання шлюбу, заперечує будь-яку можливість для примирення з відповідачем. Суд вважає за необхідне зазначити, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, що підтвердилося і тим, що з часу відкриття провадження у справі сторони не примирилися. З`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, ураховуючи, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини з січня 2024 року, втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно із частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за можливе після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід також стягнути з відповідача на користь позивача сплачений позивачем судовий збір при подачі позову до суду у розмірі 1 211 грн. 20 коп. З приводу розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За правилом частини третьої вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір № 69/25 від 09 липня 2025 року про надання правової допомоги; детальний опис наданих послуг до договору № 69/25 від 09 липня 2025 року про надання правової допомоги; рахунок-фактура № 69/25 від 09 липня 2025 року на суму 2 000 грн. та квитанцію про сплату позивачем адвокату 2 000 грн. витрат на правову допомогу. Відповідач заперечень щодо розміру судових витрат не висловив. За таких обставин, за відсутності заперечень відповідача, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 000 гривень.

Outcome: approved