Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

02.12.2025 року ТОВ "Мілоан" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.09.2024 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено договір № 9377594 про споживчий кредит, згідно умов договору сума кредиту (загальний розмір) складає 25000 грн., строк кредиту 345 днів. Комісія за обслуговування кредиту (за весь строк кредитування): 77000 грн. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 25000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Станом на дату звернення з позовом до суду заборгованість по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає: 25000 грн. заборгованості по кредиту, 28000 грн. заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, 4900 грн. заборгованості за неустойкою, а всього 57900 грн. Посилаючись на викладене, представник позивача просила стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 57900 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, також просив провести заочний розгляд справи у разі відсутності належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив. У відповідності до ст. ст. 280, 281 ЦПК України, за заявою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з викладеного, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті за відсутності належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи учасників справи. Дослідивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 21.09.2024 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладено договір № 9377594 про споживчий кредит, згідно умов договору сума кредиту (загальний розмір) складає 25000 грн., строк кредиту 345 днів. Комісія за обслуговування кредиту (за весь строк кредитування): 77000 грн. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 25000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Із матеріалів справи слідує, що станом на дату звернення з позовом до суду заборгованість по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає: 25000 грн. заборгованості по кредиту, 28000 грн. заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, 4900 грн. заборгованості за неустойкою, а всього 57900 грн. Між тим, що стосується вимоги про стягнення неустойки, то суд виходить із слідуючого. Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану" від 15.03.2022 N 2120-IX, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: "У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)". Здійснюючи тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, Верховний Суд в постанові від 12.06.2024 року у справі № 910/10901/23 зазначив, в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки - звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення повернення коштів. Аналогічна позиція Верховного Суду викладена в постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23. Отже, на період дії воєнного стану позичальники звільняються від сплати неустойки. За такого, суд вважає, що вимоги в частині стягнення з відповідача на користь ТОВ "Мілоан" заборгованості за неустойкою в розмірі 4900 грн. не підлягають задоволенню. Так, за змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 25000 грн., по комісії у розмірі 28000 грн., а всього у загальному розмірі 53000 грн. За приписами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2217,39 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9150 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial