Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

13.12.2025 представник позивача через систему «Електронний суд» звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути суму заборгованості за : - договором № 3168118089-132969 від 10.10.2021, що укладений з ТОВ «ІНКАСО ФІНАНС» в розмірі 13 414,50 грн., з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 2500 грн., - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 13 414,50 грн.; заборгованість за комісією - 1 160 грн. - договором №3535400 від 10.10.2021, що укладений з ТОВ «МІЛОАН» в сумі 27 360 грн., з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4000 грн., - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 22 000 грн; комісією - 1 160 грн. Також просить стягнути судові витрати судовий збір у сумі 2 422, 40 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 16 000 грн. В обґрунтування позову зазначено, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за вищевказаними договорами. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. 16.12.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові зазначив, здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, у разі неявки в судове засідання відповідача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач повторно у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена відповідно до вимог закону, в тому числі через сайт «Судова влада». Правом на подання відзиву не скористалася. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавала. За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст.223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 29.01.2026 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. 10.10.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір позики № 3168118089-132969 «Проста позика». Згідно умов даного договору відповідач отримала кредит у розмірі 2 500 грн. (п. 2.2. Договору), строком на 20 днів, починаючи з 10.10.2021 по 30.10.2021 (включно) (п. 2.3. Договору). (а.с.29). Відповідно до п. 2.5. Договору позики, за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно з пунктом 2.7. Договору позики встановлено, що плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування Кредитом, визначену у п.п. 2.3. цього Договору та починається у дату списання Кредитних коштів з Рахунку Товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування Кредитом на Рахунок Товариства. Відповідно до п. 9.2 Договору позики, цей Договір укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається, у відповідності до вимог ст. 12Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних Позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей Договір, надсилаються Товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних. Пунктом 9.3. Договору позики встановлено, що електронний підпис одноразовим, ідентифікатором, вказаний у п.п. 9.2. цього Договору, має юридичну силу власноручного підпису. Підписанням Договору позики відповідач також підтвердив, що він був ознайомлений з усіма його умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Згідно з Додатком № 1 до Договору позики № 3168118089-132969 від 10.10.2021, кількість днів розрахунку 20, чиста сума кредиту грн., проценти за користування кредитом 686 грн., загальна вартість кредиту 3 480 грн., реальна річна процентна ставка 41723, 08 (а.с. 28 ). Відповідно до розрахунку ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС», у відповідача наявна заборгованість станом на 14.02.2022 в сумі 3 370 грн. ( а.с. 85), а саме за тілом кредиту в сумі 2 500 грн. та за відсотками 8 72 грн. Згідно із розрахунку заборгованості, що складений позивачем за кредитним договором № 3168118089-132969, станом на 06.11.2025, така становить 13 414, 50 грн. і складається із 2 500 грн. тіла кредиту та 10 914, 50 грн. - заборгованості за відсотками ( а.с. 24). Аналогічний розрахунок, складено ТОВ «Вердикт капітал» станом на 10.01.2023 ( а.с. 22). 15.02.2022 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 15-02/22, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників (а.с.41-48). Відповідно до реєстру божників до договору факторингу №1 та витягу з реєстру боржників № 1 до договору про відступлення права вимоги № 15-02/22 від 15.02.2022, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] в сумі 3 372 за договором №3168118089-132969: 2500 грн - сума заборгованості за тілом, 872 грн. сума заборгованості по процентам за користування (а.с. 50-52). 10.10.2021 [PERSON] звернулася до ТОВ «МІЛОАН» із анкетою заявою № 3535400 грн. на видачу кредиту в сумі 4 000 грн. на 15 днів, із датою повернення -25.10.2021; комісія за надання кредиту - 1 160 грн, відсоткова ставка -29 відсотків від суми кредиту. Сума до повернення - 6 960 грн. ( а.с. 15) . Разом з тим, за таким договором відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту ( а.с.14-18), що відповідає умовам зазначеним у заяві-анкеті та самим умовам договору ( а.с. 86- 88).Такі документи підписані електронно-цифровим підписом. [PERSON] пройшла ідентифікацію ( а.с. 19). А згідно із квитанцією на її рахунок 10.10.2021 надійшли кошти в сумі 4 000 грн. згідно із договором 3535400 ( а.с. 20). ТОВ «МІЛОАН» склало розрахунок заборгованості станом на 24.12.2021, де 4 000 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 13 800 грн. - заборгованості за відсотками та 1 160 грн. заборгованості за комісією ( а.с. 21). 13.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників (а.с.30-37). Відповідно до реєстру божників до договору факторингу №1 та витягу з реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 13-01/2022-54 від 13.01.2022, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] у розмірі 18 960 грн. ( 4000 грн. (тіла кредиту), 1160 грн. (комісії), 13 800 грн. (відсотки) за договором №3535400 ( а.с. 38-40). Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором № 3535400, що складений ТОВ «Вердикт капітал» така станом на 13.01.2023 становить 27 360 грн., та складається із : 4 000 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 13 800 грн. - заборгованості на дату відступлення вимоги; 1 160 грн. - заборгованості із комісії, 8 400 грн. нарахованих відсотків за кредитним договором ( а.с. 23). Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект Центр» у відповідача станом на 06.11.2025 заборгованість складає 27 360 грн. і складається із : 4 000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 22 200 грн. - відсотків ( а.с. 25). 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого у порядку та на умовах, визначених цим договором, ТОВ Вердикт Капітал відступає шляхом продажу ТОВ «Коллект Центр» належні ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Коллект Центр» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» до боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків та інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за договором позики (кредитними договорами) з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них. ТОВ «Коллект Центр» сплачує ТОВ «Вердикт Капітал» за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором (а.с. 44-46). Відповідно до Реєстру боржників до Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимог від 10.01.2023 та витягу з Додатку №3 до Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимог від 10.01.2023, до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право вимоги до [PERSON] : -за договором № 3168118089-132969, в сумі 13 414,5 грн., а саме : заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 2500 грн., - заборгованість за нарахованими процентами 10 914, 5 грн. ( а.с. 66-69); - за договором позики №3535400, в сумі 37 360 грн., а саме : заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4 000 грн., - заборгованість за нарахованими процентами 22 200 грн., - заборгованість за комісією1 160 грн. (а.с. 66-70). Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованості за кредитними договорами, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України). За таких обставин, у позивача, як нового кредитора, який набув право вимоги в межах сум зазначених у договорі, наявне право вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом норм ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підставі ст.610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12статті 11Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис2, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу. Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитних договорів, які оформлені сторонами в електронній формі. Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1ст.516 ЦК України). Відповідно до ч.1ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за даними кредитними договорами. Щодо стягнення процентів за вказаними кредитними договорами суд зазначає наступне. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 висловила думку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Зазначені умови цих договорів не суперечать вимогам статті 6 ЦК України, оскільки сторони є вільними при укладенні договору. Щодо стягнення заборгованості за договором № 3168118089-132969 від 10.10.2021. Судом встановлено, що згідно графіку платежів, що є Додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 3168118089-132969, відповідач зобов`язався повернути кредит у загальному розмірі 3 480 грн., з яких 2500 грн. сума кредиту, 980 грн - проценти за користування кредитом, що також узгоджується із паспортом споживчого кредиту. Разом з тим, відповідно до п. 2.3. строк дії такого кредитного договору становить 20 днів. Інших додаткових угод щодо продовження строку кредитування матеріали справи не містять. Отже, оскільки після спливу визначеного договором позики строку кредитування право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за договором позики, які нараховані після 06.11.2021 задоволенню не підлягають. Враховуючи правову позицію Верховного Суду, суд вважає, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти за договором позики припинилося після спливу визначеного договором строку позики, а тому з 30.10.2021 позивач не мав правових підстав нараховувати передбачені договором проценти, а мав правову можливість на захист свого порушеного права відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, однак таких вимог не заявляв, при цьому суд вирішує справу в межах заявлених позовних вимог. Також,с уд бере до уваги розрахунок заборгованості первісного кредитора про те, що така становить в сумі 3 372 грн. та складається : 2500 грн - суми заборгованості за тілом кредиту, 872 грн. - суми заборгованості по процентам за користування. Дані щодо заборгованості по комісії відсутні (а.с. 50-52). Відтак, саме така підлягає до стягнення. Виходячи із заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що підлягають задоволенню позовні вимоги за договором № 3168118089-132969 від 10.10.2021 в частині стягнення заборгованості в загальній сумі 3 372 грн., яка складається із : 2 500 грн. заборгованості за тілом кредиту, а також погоджені сторонами проценти в розмірі 872 грн. Щодо стягнення заборгованості за договором №3535400 від 10.10.2021, то суд врахує строк дії такого договору - 15 днів. Процентна ставка за користування кредитом нараховується за ставкою 3, 00 % - за кожен день строку користування кредитом (п. 1.3 договору). Що стосується нарахованих банком відсотків, то їх розрахунок здійснено поза межами строку дії договору ( понад 20 днів), доказів пролонгації дії договору, як і оплати вказаних коштів суду не надано, відтак обґрунтованим нарахування відсотків, суд вважає на суму 1 800 грн., які і підлягають до стягнення. Також, так як умовами договору чітко визначена комісія за надання кредиту - 1 160 грн. така також підлягає до стягнення. Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови договору про споживчий кредит №3535400 від 10.10.2021 належним чином не виконувала, жодних заперечень щодо цього суду не надала, суд вважає за необхідне, задоволити позовні вимоги частково, стягнути з [PERSON] в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №3535400 від 10.10.2021 в загальному розмірі 6 960 грн., з яких: 4 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1 800 грн. - заборгованість за відсотками; 1 160 грн. - комісія за надання кредиту. Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд, зважаючи на позиції сторін щодо цього питання, дійшов такого висновку. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що по внесено 16 000 гривень витрат на правову допомогу в рамках договору №01-07/2024 від 01.07.2024 про надання правової допомоги, які і заявив до стягнення з відповідача. На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правової допомоги позивач надав такі докази: договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС»; заявку на надання юридичної допомоги №974 від 01.10.2025 ; витяг з акту №11 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025, згідно з якого: усна послуга (з вивчення документів) 2 год., ціна 4000 грн., складання позовної заяви 4 год., ціна 12 000 грн.. Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України). Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. В частині 1ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2ст. 137ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співвмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4ст. 137ЦПК України). Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу у даній цивільні справі у розмірі 25000 гривень, суд зазначає, що у договорі про надання правової допомоги визначені всі істотні умови договору, у тому числі вартість наданих послуг, в акті про надані послуги вказано, які саме було надано послуги, з чим позивач погодився та здійснив їх оплату. Враховуючи характер виконаної адвокатським об`єднанням роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі; те, що позовні вимоги знайшли своє часткове підтвердження, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 2 500 грн. Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч.3ст.4 Закону України «Про судовий збір»судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2 422,40 грн. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 616 грн. На підставі

Outcome: approved