Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] з ним. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.12.2024 року у справі № 754/15209/24 розірвано шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] . У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 22.08.2024 року, дитина фактично проживає з позивачем, відповідачка пішла з дому, місце її перебування не відоме. Відповідачка категорично відмовилась повертатись з власних міркувань, місця свого перебування відмовилась повідомити. Протиправних дій відносно неї не скоювалося. Син відповідачки [PERSON] від попереднього шлюбу [PERSON] вилучених із сім"ї відповідачки та направлений до обласного будинку дитини. Відносно [PERSON] відповідачка позбавлена батьківських прав. Відтак, дитина [PERSON] на постійній основі проживає разом з батьком, а мати жодного бажання бачитися чи спілкуватись не виявляє. Згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19.05.2025 року з відповідачки стягуються аліменти на користь позивача на утримання сина у розмірі частки усіх видів її доходу. Позивач працює електрозварником на автоматичних та напівавтоматичних машинах у ТОВ «АРМОР КАР» з 28 жовтня 2024 року на умовах повного робочого дня, з окладом згідно штатного розпису. За місцем роботи позивач зарекомендував себе позитивно. [PERSON] є здоровою та доглянутою дитиною. Здоров"ям дитини опікуються батько або бабуся. [PERSON] відвідує заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 745 міста Києва. Фізичний розвиток дитини відповідає віку, жодних порушень не має. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 15 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, залучено до участі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Згурівської селищної ради, витребувано висновки органів опіки та піклування за місцем проживання позивача та відповідачки щодо доцільності визначення місця проживання дитини з батьком. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 13 січня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та пояснив, що син проживає разом з ним, відповідачка з сином не бачиться та не спілкується, участі у його вихованні не приймає. Місце проживання відповідачки йому не відоме. Домовитися із відповідачкою про визначення місця проживання дитини він не має можливості, оскільки вона не виходить на контакт. За період їхнього спільного проживання відповідачка часто зникала у невідомому напрямку, з приводу чого він звертався до правоохоронних органів. Вона постійно змінює місця проживання, веде аморальний спосіб життя. Позивач просив визначити місце проживання дитини разом з ним, оскільки це відповідає інтересам дитини. У судове засідання не з"явились представники третіх осіб, направили до суду заяви у яких просили проводити розгляд справи у їхню відсутність. У підготовчому судовому засіданні представник Органу опіки та піклування Згурівської селищної ради Мокронос В.І. повідомив, що надати висновок не виявилось можливим, оскільки за місцем проживання відповідачка відсутня. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи у її відсутність не подавала. Про час, дату та місце розгляду справи відповідачка була повідомлена належним чином шляхом направлення ухвали про відкриття провадження та судових повісток за адресою її реєстрації, проте поштові відправлення повернулись до суду не отримані адресатом з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». З огляду на це, відповідачка викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14 - копія свідоцтва про народження). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.12.2024 року у справі № 754/15209/24 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 15 - копія свідоцтва про шлюб, а.с. 16 - копія рішення суду). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.05.2025 року з відповідачки стягуються аліменти на користь позивача на утримання сина у розмірі частки усіх видів її доходу, щомісячно (а.с. 17-19 - копія рішення суду). Позивач [PERSON] та дитина [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Позивач та дитина проживають у орендованій квартирі, за місцем проживання створені належні умови для проживання малолітньої дитини (а.с. 12, 13 - копії довідок, а.с. 24-25 - копія договору оренди житлового приміщення). Позивач працює електрозварником на автоматичних та напівавтоматичних машинах у ТОВ «АРМОР КАР» з 28 жовтня 2024 року на умовах повного робочого дня, з окладом згідно штатного розпису (а.с. 20 - копія довідки). За місцем роботи позивач зарекомендував себе позитивно, раціонально та ефективно організовує працю на робочому місці, в колективі користується повагою та авторитетом (а.с. 21 - копія характеристики). Відповідно до медичної виписки, наданої КНП «ЦПМСД № 4» Деснянського району м. Києва, [PERSON] є здоровою та доглянутою дитиною. На прийом його приводять тато або бабуся. Закладом дошкільної освіти (ясла-садок) № 745 міста Києва надано характеристику на [PERSON] , згідно якої у сім`ї приділяється достатньо уваги вихованню сина, стиль виховання демократичний, в`явили цікавість до консультацій і рекомендацій вихователів, дотримуються режиму дня, дотримуваного в ЗДО. Фізичний розвиток дитини відповідає віку, жодних порушень не має (а.с. 22 - копія характеристики, 23 - копія виписки). Позивач звертався до правоохоронних органів щодо зникнення відповідачки [PERSON] та отримав повідомлення, що проведеною Деснянським УП ГУНП у м. Києві перевіркою встановлено, що [PERSON] вийшла на зв`язок та з нею все добре. Протиправних дій відносно неї скоєно не було. Остання категорично відмовилась повідомляти адресу свого мешкання з власних міркувань та прохала з даного приводу її більше не турбувати (а.с. 26 - копія повідомлення). Син відповідачки [PERSON] від попереднього шлюбу [PERSON] вилучених із сім"ї відповідачки та направлений до обласного будинку дитини. Відносно [PERSON] відповідачка позбавлена батьківських прав (а.с. 27 - копія рішення, а.с.28 - копія розпорядження). Згідно з висновком Органу опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації «Щодо визначення місця проживання дитини», орган опіки та піклування вважає за доцільне визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 80-83). З повідомлення Служби у справах дітей та сім`ї Згурівської селищної ради вбачається, що працівниками служби 27.10.2025 здійснено виїзд за місцем реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зі слів матері відповідачки, [PERSON] останні 4 роки не проживає за даною адресою, не виходить з нею на зв`язок та не повідомляла своє місце перебування. За іншою адресою в селі вона також не проживає. Зважаючи на відсутність [PERSON] за місцем реєстрації, відсутня можливість відібрати у неї пояснення та думку щодо визнання місця проживання її малолітнього сина, та здійснити обстеження житлових умов її проживання (а.с. 94). Відповідно до правил ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Правилами ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Законодавчі норми, які наділяли б будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною, відсутні. Положення ст. 3 Конвенції про права дитини визначають, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Під час визначення місця проживання дитини, суд не вважає за доцільне вислуховувати думку малолітнього [PERSON] , з огляду на його вік. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і для дотримання такої рівноваги особливу увагу необхідно приділити найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18, викладений правовий висновок, що вирішуючи спір щодо визначення місця проживання дитини, суди мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Судом встановлено, що малолітній син сторін - [PERSON] проживає з батьком більше року, оскільки відповідачка залишила дитину позивачу, а сама виїхала до іншого місця проживання, яке наразі невідоме. Після цього дитина не бачилася з матір`ю жодного разу, спілкування повністю відсутнє. Відповідачка [PERSON] пройвляє байдужість до долі своєї дитини, про її інтереси не дбає. Відповідачка своїх заперечень проти визначення місце проживання сина з батьком суду не надала. Суд дійшов висновку, що позивач надав достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності визначення місця проживання дитини з батьком з огляду на інтереси самої дитини. З огляду на те, що проживання малолітнього сина з батьком відповідатиме інтересам дитини, позов слід задовольнити повністю та визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] , за його місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . В частині розподілу судових витрат суд приходить до наступного. Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За даних обставин, суд вважає, що з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] сплачений ним судовий збір за подачу позовної заяви до суду у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved