Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить, враховуючи заяву про зміну предмету позову, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. 26.05.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 10415, про стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» з [PERSON] грошових коштів у розмірі 14 253,59 грн. Крім того, просить стягнути на свою користь безпідставно отримані кошти в розмірі 14 253,59 грн., витрати пов`язані з проведенням виконавчих дій, а саме 1 425,35 грн.- основної винагороди приватного виконавця, 485 грн. - витрат виконавчого провадження, та 6 056 грн. моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначив, що вчинений виконавчий напис не відповідає вимогам чинного законодавства з огляду на те, що нотаріусом не було з`ясовано безспірність вимоги на час вчинення ним виконавчого напису, крім того вказує про неможливість вчинення виконавчого напису на договорі, який не посвідчено нотаріально. При цьому зазначає, що 17.01.2022 року Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Шарковим О.О. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] щодо примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису та, яке 11.07.2025 закінчено у зв`язку з його фактичним виконанням в повному обсязі. В рамках виконавчого провадження [NUMBER] з банківських рахунків позивача було безпідставно стягнуто грошові кошти, а саме 14 253,59 грн. - перераховано на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» згідно виконавчого напису приватного нотаріуса, 1 425,35 грн. стягнуто та перераховано на рахунок призначений для зарахування основної винагороди приватного виконавця, 485 грн. - стягнуто та перераховано на рахунок призначений для зарахування витрат виконавчого провадження. Крім того, дії відповідача пов`язані із вчиненням виконавчого напису та відкриттям виконавчого провадження , призвели до приниження честі та гідності позивача, вимушених змін у його житті, ускладнили службові обставини та морально-психологічний стан. У зв`язку з арештом коштів на його банківських рахунках позивач був позбавлений можливості користуватися власними коштами протягом трьох днів, його проходження служби в ЗСУ та перебування в районі виконання бойових завдань, саме по собі є обставиною, яка потребує своєчасного доступу до коштів. Все це завдало [PERSON] моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 6 056 грн. та просить стягнути з відповідача. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Судом в ухвалі про відкриття провадження зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України, а третім особам визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання пояснень на позовну заяву. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08.08.2025 заяву прийнято заяву про зміну предмету позову. 05.09.2025 на адресу суду від відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» надійшов відзив, у якому представник відповідача заперечує щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, вважає його необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Посилається на те, що 30.12.2011 між АТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» та [PERSON] було укладено Договір №007-28512-301211 на відкриття карткового рахунку та установлено ліміт Кредитної лінії сума кредитної лінії - 30 000 грн., ліміт кредитної лінії - 10 000 грн., строк ліміту кредитної лінії 364 календарних днів з правом пролангації, форма повернення кредиту - щомісячно частку суми використаних коштів та всі плати і проценти, нараховані за місяць (обов`язковий мінімальний платіж.) АТ «Дельта Банк» своє зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит, [PERSON] свої зобов`язання не виконав, кредитні кошти в установлений договором строк не повернув, у зв`язку з чим у стягувача виникло право на вчинення виконавчого напису. Крім того, відсутні законні підстави для покладання на відповідача обов`язку з повернення коштів, що були стягнуті і межах виконавчого провадження, а саме суми основної винагороди та витрат виконавчого провадження у загальному розмірі 1 910,35 грн., оскільки ці кошти не отримані відповідачем і підлягають стягненню у інший спосіб. Доказів завдання позивачу моральної шкоди не надано. У зв`язку з вищезазначеним, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, в електронній формі наявні в «Електронному кабінеті судді» підсистеми «Електронний суд», суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. 26.05.2021 вчинила виконавчий напис № 10415 про стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» із [PERSON] заборгованості у загальному розмірі 14 253,59грн. за Кредитним договором №007-28512-301211 від 30.12.2011. 17.01.2022 Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Шарковим О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] з виконання вищевказаного виконавчого напису. 11.07.2025 виконавче провадження [NUMBER] закінчено відповідно до п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно з пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. За приписами ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Аналогічні положення викладені в Главі 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Згідно з п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за №1172, для одержання виконавчого напису у випадку стягнення заборгованості за нотаріально-посвідченим договором, який передбачає сплату грошових коштів, додаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до підпункту 3.5 пункту 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Тобто, нотаріус здійснює захист цивільних прав стягувача шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, а перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Крім того, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Згідно п.п. 1.1-1.2 глави 16 розділу ІІ порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - порядок) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 2 переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих листів нотаріусів, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, подаються: оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку Нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Як зазначалось вище, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів (далі - Перелік), за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Постановою Кабінету Міністрів України, № 662 від 26.11.2014 року внесено зміни до вказаного Переліку та доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості." Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по Справі № 826/20084/14, яку ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, залишено без змін, визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Отже, на момент вчинення виконавчого напису, набрало чинності судове рішення, яким визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України, №662 від 26.11.2014 року, якою доповнено Перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Отже ураховуючи, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, не було дотримано такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису як безспірність заборгованості, вимоги позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд визнає обґрунтованими та задовольняє їх. Щодо вимоги про повернення безпідставно стягнутих коштів, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається з відповіді наданої [PERSON] . Приватним виконавцем Шарковим О.О. від 14.07.2025 за №8559 за виконавчим провадженням [NUMBER] приватним виконавцем стягнуто та перераховано: 14 253,59 грн. стягувачу ТОВ «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» згідно виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. від 26.05.2021 №10415; 1 425,35 грн. - на рахунок призначений для зарахування основної винагороди від 17.01.2022 [NUMBER]; 485 грн. - на рахунок призначений для зарахування витрат виконавчого провадження згідно постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 17.01.2022 [NUMBER]. Правовою підставою вимог про стягнення коштів, набутих відповідачем за оспорюваним виконавчим написом, є положення статті 1212 ЦК України, яка встановлює, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Отже, за змістом цієї норми зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. В даному випадку є доведеним існування усіх трьох умов, які є підставою для виникнення зобов`язання з безпідставного придбання майна. За обставинами справи установлено, що відповідач на підставі виконавчого напису нотаріуса набув за рахунок позивача грошові кошти, проте підстава (на якій ці кошти були набуті), відпала внаслідок визнання судом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку з цим порушені права [PERSON] підлягають судовому захисту шляхом стягнення грошової суми у розмірі 14 253,59 грн., які були перераховані стягувачу ТОВ «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» в межах виконавчого провадження [NUMBER]. Законом України «Про виконавче провадження» визначено те, які кошти є витратами виконавчого провадження. Судом встановлено, що [PERSON] у виконавчому провадженні [NUMBER] по виконанню оспорюваного виконавчого напису сплачено 1 425,35 грн. - на рахунок призначений для зарахування основної винагороди від 17.01.2022 [NUMBER]; 485 грн. - на рахунок призначений для зарахування витрат виконавчого провадження згідно постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 17.01.2022 [NUMBER], які не можуть бути повернуті позивачу, оскільки ці кошти не були сплачені ним на рахунок відповідача у справі. Це питання підлягає вирішенню в межах Закону України «Про виконавче провадження» та правовідносин позивача і виконавця, який здійснював виконавче провадження по виконанню скасованого виконавчого напису, і ці кошти не можуть бути відшкодовані в порядку статті 1212 ЦК України відповідачем позивачу. Зважаючи на викладене, суд визнає обґрунтованою вимогу про стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» на користь позивача грошової суми в розмірі 14 253,59 грн. Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди, і умовою цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст.81 ЦПК України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що на підставі ст.81 ЦПК України, є процесуальним обов`язком позивача. Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, і відповідно, заподіяння моральної шкоди, розмір якої ніяк не обґрунтований, у зв`язку з чим суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині. Суд, вирішуючи питання про стягнення судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1 852,47 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial