Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

17 грудня 2025 року засобами електронного зв`язку до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. На обґрунтування заявлених позовних вимог посилаються на те, що між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] 20 травня 2024 року було укладено Договір про надання кредиту № 402841-КС-006. Вказаний Договір було підписано, шляхом обміну електронними повідомленнями, а саме відповідачу було надіслано одноразовий ідентифікатор на номер телефону. Згідно з умовами зазначеного Договору сума кредиту складає 7 000 грн, яка надана на засадах поворотності, платності та строковості, терміном 16 тижнів. У свою чергу, позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю суму отриманого кредиту зі сплатою відсотків у фіксованій відсотковій ставці та комісії, виконати всі інші зобов`язання в обумовленому між сторонами порядку. При цьому позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором виконали у повному обсязі, надавши кредит в обумовленій Договором сумі, шляхом зарахування коштів на банківську картку позичальника № [NUMBER] , номер якої було вказано відповідачем під час заповнення ним анкетних даних у особистому кабінеті. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, здійснив лише часткове погашення своїх боргових зобов`язань у сумі 4 500 грн, що є твердженням вчинення відповідних конклюдентних дій щодо визнання Договору № 402841-КС-006. У зв`язку з цим, у відповідача утворилась заборгованість, станом на 28 листопада 2025 року, у загальному розмірі 13 876,51 грн, з яких: 5 985,95 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 6 840, 56 грн - сума прострочених платежів по процентах та 1 050 грн - сума прострочених платежів по комісії. Таким чином, зважаючи на неможливість вирішення спору у добровільному порядку, позивач просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором № 402841-КС-006 про надання кредиту від 20 травня 2024 року, що становить 13 876,51 грн, а також 2 422,40 грн понесених судових витрат у виді сплаченого судового збору. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 29 січня 2026 року. Додатково за клопотанням представника позивача, заявленим у змісті позову, витребувано в АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» інформацію, яка містить банківську таємницю. 14 січня 2026 року на виконання ухвали суду з АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» надійшла витребувана інформація, що містить банківську таємницю (а.с. 90-96). 14 січня 2026 року відповідач [PERSON] , використовуючи засоби електронного зв`язку, звернувся до суду із відзивом на позовну заяву (а.с. 97-102). Відповідно до змісту якого, відповідач вказує, що позовні вимоги не визнає, оскільки нараховані відсотки за користування кредитом не відповідають вимогам закону про захист прав споживачів та є завищеними, також у позовній заяві не надано обґрунтування заборгованості по комісії за користування позикою не зазначено та не надано підтвердження того за якою процентною ставкою нараховувалась заборгованість, а також вважає, що позивачем було здійснено нарахування відсотків поза межами строку кредитування, оскільки нарахування здійснювалось до 10 вересня 2024 року. Розрахунок щодо розміру заборгованості наданий позивачем, належним доказом вважатися не може, оскільки цей доказ залежить від волевиявлення і дій однієї сторони позивача. Щодо визначеної в договорі суми за комісію, вважає вказаний пункт нікчемним та вважає за необхідне зобов`язати позивача здійснити перерахунок заборгованості. Просить суд відмовити у задоволенні позову. 14 січня 2026 року від представника позивача засобами електронного зв`язку, до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 103-139), відповідно до змісту якої заявлені позивачем вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Вказує на те, що сторона відповідача у відзиві на позовну заяву не заперечує щодо укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів та здійснення платежів за кредитним договором. Сторона позивача вказує на правомірності нарахування процентів за користування кредитом, адже детальна інформація, щодо такого нарахування викладена в тексті договору який був прочитаний та підписаний відповідачем. Щодо правомірності нарахування комісії, вказує, що обов`язок сплати комісії викладений так само у договорі, графіку платежів та паспорті споживчого кредиту. Посилається на те, що умовами кредитного договору встановлена саме комісія за надання кредиту, тому жодні додаткові чи супутні банківські послуги цією комісією не передбачені. Тож звертає увагу суду не безпосередньому праві кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту посилаючись на ЗУ «Про споживче кредитування» та практику суддів. Зауважує, що відповідачем було здійснено часткову оплату з метою виконання умов кредитного договору, що вказує на вчинення конклюдентних дій на визнання факту укладення договору та правомірності вимог позивача щодо стягнення заборгованості. Розрахунок вважає правомірним, контррозрахунку від відповідача матеріали справи не містять. Позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» явку свого представника у судове засідання 29 січня 2026 року не забезпечили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с. 84, 85). У прохальній частині позову та відповіді на відзив вказали на здійсненні розгляду справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, при цьому про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином (а.с. 88). Клопотань про відкладення не подавав. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити, з таких підстав. Судом встановлено, що 20 травня 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено електронний Договір про надання кредиту № 402841-КС-006, який відповідач підписав одноразовим ідентифікатором UA-3310, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у сумі 7 000 грн на засадах строковості, поворотності і платності, зобов`язавшись повернути кредит, сплатити проценти та комісію. У договорі погоджені: строк кредиту 16 тижнів, стандартна процентна ставка за день користування кредитом - 1,50%; знижена процентна ставка 1,16272505%, комісія за надання кредиту 1 050 грн (нараховується одноразово при видачі кредиту), термін дії договору до 09 вересня 2024 року, орієнтовна загальна вартість кредиту 16 135,33 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 23 560,70% (а.с. 21-25). Пунктом 3.2.2. Договору сторони домовились, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, то умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і проценти нараховуватимуться за стандартною процентною ставкою, починаючи з восьмого календарного дня від дня прострочення платежу і до закінчення строку дії договору. Пунктом 3.2.3. визначений графік платежів. Чинний порядок надання фінансових послуг ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», на період виникнення спірних відносин, був встановлений Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», затвердженими наказом директора ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» №9-ОД від 02 квітня 2024 року (а.с. 39-78). Візуальні форми послідовності дій клієнта, що розміщені в ІТС товариства, містять послідовність дій ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] , спрямованих на укладення кредитного договору № 402841-КС-006 (а.с. 36). Анкетою клієнта, яка заповнена в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, підтверджується, що відповідач по справі вказав свої анкетні дані, зокрема, адресу, ІПН, дату народження, місце народження, номер паспорта, електронну адресу, номер фінансового телефону та номер банківської картки для перерахунку коштів (а.с. 37). Таким чином суд констатує, що відповідач надав інформацію, щодо його ідентифікації як клієнта, та для формування Товариством належної пропозиції укласти договір (оферта). На вказане звернення ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» пред`явило [PERSON] відповідну пропозицію укласти Договір (оферта), на що останній, шляхом використання власного електронного підпису одноразовим ідентифікатором «UA-3310», виявив свою згоду на прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Договору про надання кредиту (а.с. 26-35). Крім того, позивачем також було додано до позову Паспорт споживчого кредиту (а.с. 18-20) зміст якого відображає аналогічні умови кредитування, з якими відповідно до матеріалів справи [PERSON] ознайомився та підписав одноразовим ідентифікатором «UA-2689». З інформації, наданої на виконання ухвали суду, вбачається, що на ім`я [PERSON] , ІПН [NUMBER] , банком емітовано платіжну картку № [NUMBER] (а.с. 90). Згідно з підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, наданого директором ТОВ «ПРОФІТГІД», що здійснює платіжні операції на підставі договору № ПГ-5 від 04 листопада 2020 року вбачається, що ТОВ «ПРОФІТГІД» успішно здійснив переказ кредитних коштів на картковий рахунок № [NUMBER] 20 травня 2024 року у сумі 7 000 грн. з призначенням платежу перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог. № 402841-КС-006 від 20.05.2024 Без ПДВ (а.с. 38). Зазначене також підтверджується випискою про рух коштів по банківській картці № [NUMBER] , яка випускалася на ім`я відповідача та підтверджує, що 20 травня 2024 року [PERSON] отримав 7 000 грн (а.с. 91-94). У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за вказаним Договором про надання кредиту № 402841-КС-006 виконало у повному обсязі надавши відповідачу у розпорядження обумовлені Договором кредитні кошти. Відповідно до Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року № 578/5, банківська виписка є первинним фінансовим документом. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення вищезазначеного Кредитного договору між сторонами договору про надання кредиту у електронній формі, відповідає у тому числі положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позивачем доведено, що відповідач [PERSON] ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єктів електронної комерції; надав відповідні дані для заповнення формуляра заяви (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, дані паспорту та ін.) та шляхом накладення простого електронного підпису (одноразовим ідентифікатором) погодився з запропонованими умовами договору та підписав їх. Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» виникли договірні відносини, оскільки між ними був укладений відповідний Договір про надання грошових коштів у кредит № 402841-КС-006. На переконання суду вказаний правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсним у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено. У частині заявленого позивачем розміру заборгованості за Договорами про споживчий кредит, суд приходить до наступного. Згідно з довідкою про стан заборгованості (а.с. 17) а також виконаним ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» розрахунком заборгованості відповідача [PERSON] за Договором № 402841-КС-006 від 20 травня 2024 року станом на 28 листопада 2025 року, непогашена заборгованість становить 13 876,51 грн, з яких 5 985,95 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6 840,56 грн заборгованість за відсотками та 1 050 грн заборгованість за комісією. Також містить відомості, щодо часткового погашення заборгованості у сумі 4 500 грн. Нарахування заборгованості здійснено в обумовлений Договором 16 тижневий період, а саме з 20 травня 2025 року до 09 вересня 2021 року (а.с. 12-16). Тож доводи відповідача, щодо нарахування процентів за користування кредитом поза строком кредитування спростовуються вказаним розрахунком. Щодо підтвердження за якою саме процентною ставкою нараховувалась заборгованість, слід зазначити, що п. 3.2.1. та п. 3.2.2. детально описують умови отримання зниженої процентної ставки та за яких умов вона втрачає чинність. Розрахунок заборгованості виконаний у межах погоджених умов Договору, та містить відомості про нарахування спочатку зниженої, а згодом стандартної процентної ставки за умови не здійснення повернення кредиту згідно погодженого графіку платежів. Суд також критично ставиться до твердження відповідача про те, що розрахунок заборгованості не може вважатися належним доказом, оскільки виконаний позивачем та залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, адже контррозрахунку сторона відповідача не надала. Щодо твердження сторони відповідача про необґрунтованість нарахування комісії за надання кредиту, слід вказати, що п. 2.5 Договору передбачає комісію за надання кредиту у розмірі 1 050 грн, нараховується одноразово при видачі кредиту. Отже, суд приходить до переконання, що дії товариства, щодо встановлення комісії за надання кредиту є правомірним, оскільки укладеним кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань за комісією до графіків платежів. Також слід зазначити, що на момент укладення такого договору зауваження щодо змісту та умов договору у відповідача були відсутні. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як убачається зі змісту ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За таких обставин, оскільки відповідач допустив порушення зобов`язань, встановлених договорами, власних розрахунків заборгованості за кредитом, а також доказів своєчасного та належного виконання кредитного договору не надав, що має наслідком наявність заборгованості за тілом кредиту, відсотками, та комісією то позовні вимоги на загальну суму 13 876,51 грн підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн (а.с. 1, 2), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved