Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» звернулося в суд з позовом до [PERSON] , Фермерського господарства «Трофі Агро» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, визнання відсутнім права оренди земельної ділянки та скасування запису щодо державної реєстрації. В обґрунтування позову зазначає, що 19 червня 2014 року між [PERSON] (Орендодавець) та ТОВ «Вир» (Орендар) було укладено Договір оренди землі, за яким Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5622682000:02:003:0074, загальною площею 3,32 га, що розташована на території Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області.20 червня 2018 року укладено додаткову угоду №1 до цього договору, якою замінено сторону орендаря на ТОВ «Західна Агровиробнича Компанія» та визначено строк дії договору 7 років, сплив якого починається з моменту укладання додаткової угоди до договору оренди землі, але в будь-якому випадку сторони дійшли згоди, що даний договір та право оренди за даним договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Крім цього, визначено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 3 місяці до закінчення строку дії цього договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. З урахуванням дати укладання додаткової угоди до договору оренди від 19.06.2014 семирічний строк договору сплив 20 червня 2025 року Маючи намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди землі, 06.03.2025 року ТОВ «Західна Агровиробнича Компанія» надіслало [PERSON] лист-повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі. Проте, будь-якої відповіді на вищевказаний лист Відповідач не надав, тобто не скористався правами, передбаченими ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме у місячний строк з моменту отримання листа-повідомлення не заперечив проти продовження Договору на новий строк. Вважає, що дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Таким чином, Позивач (Орендар) скористався своїм переважним правом на поновлення договору та запропонував підписати додаткову угоду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. При цьому, Позивач (Орендар) належно виконував свої обов`язки за договором оренди, в установлений договором та Законом строк повідомив орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк та надав проект додаткової угоди. Разом з тим, Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.09.2025 року, право оренди вказаної земельної ділянки кадастровий номер 5622682000:02:003:0074, площею 3,3168 га, яка знаходиться на території Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області 22.07.2025 проведено державну реєстрацію іншого речового права: номер запису 60856919. Таким чином, Позивач дізнався про те, що [PERSON] уклала договір оренди земельної ділянки, яка знаходилась в оренді у Позивача, з ФГ «Трофі Агро». З врахуванням наведеного, просить визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 19.06.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» та [PERSON] , визнати відсутнім право оренди у ФГ «Трофі Агро» на земельну ділянку з кадастровим номером 5622682000:02:003:0074, площею 3,3168 га та скасувати запис щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки площею 3,3168 га, кадастровий номер 5622682000:02:003:0074, яка розташована на території Здовбицької сільської ради, Здолбунівського району, Рівненської області, номер запису про інше речове право 60856919. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15 жовтня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі. Відповідач [PERSON] в поданому відзиві на позовну заяву від 31.10.2025, позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. В обґрунтування вказує на те, що15 квітня 2025 року на адресу [PERSON] надійшов лист повідомлення ТОВ «Західна агровиробнича компанія» від 06.03.2025 року про намір продовжити дію Договору оренди від 20.06.2018 року разом із проектом додаткової угоди до Договору оренди від 01.01.2018 року від 06.03.2025 року. 13 травня 2025 року [PERSON] направила на адресу ТОВ "Західна агровиробнича компанія" відповідь на отриманий нею лист-повідомлення від 06.03.2025 року №1633 разом із додатковою угодою про поновлення договору оренди, в якому повідомила про небажання поновлювати договір оренди земельної ділянки, оскільки орендарі пропонували поновити договір на тих самих умовах і на той самий термін, зокрема розмір орендної плати 8,0% від нормативної грошової оцінки, тоді коли інші орендарі уже оплачували орендну плату у розмірі 10%, а то 12 % від нормативної оцінки. Представник позивача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» в поданих до суду додаткових поясненнях від 06.11.2025 року зазначає, що як вбачається з наданого Відповідачем, для обґрунтування своїх заперечень відзиву та доказів, а саме квитанції - чеку не можна встановити хто отримав і чи взагалі отримав лист, а також, що саме було відправлено, а саме вміст конверту тобто відсутній опис вкладення на підтвердження того, що саме Відповідач направив Позивачу тобто жодного належного та допустимого доказу про те що [PERSON] направляла ТОВ «Західна агровиробнича компанія» саме відповідь про відмову від укладення договору оренди землі на новий строк. Заявляє про те, що жодної відповіді на лист повідомлення направлений Позивачем, у порядку визначеному ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» Позивач від [PERSON] не отримував. ТОВ «Західна агровиробнича компанія»як належний та добросовісний орендар мав першочергове право на поновлення договірних відносин, оскільки належно виконував умови Договору оренди землі. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача ТОВ "Західна агровиробнича компанія" - Кришталь О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та ФГ «Трофі Агро» в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином та у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З досліджених судом доказів встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка з кадастровим номером 5622682000:02:003:0074, площею 3,3168 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 26.09.2025 р. Судом також встановлено, що між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ "Вир" (орендар) було укладено договір оренди землі від 19.06.2014 щодо належної [PERSON] вищевказаної земельної ділянки, та в подальшому згідно додаткової угоди №1 від 20.06.2018 року до договору оренди землі від 19.06.2014 року відбулася заміна сторони орендаря - на ТОВ "Західна агровиробнича компанія", змінено строк дії оренди - до 20.06.2025 року, та відповідні зміни було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.09.2025 року. Відповідно до умов вищезазначеного договору оренди землі (в редакції додаткової угоди від 20.06.2018р.), договір укладено строком до 20.06.2025 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. Маючи намір продовжити договірні відносини з [PERSON] спадкоємцю [PERSON] , ТОВ "Західна агровиробнича компанія" листом-повідомленням за вих. №1633 від 06.03.2025 р. звернулося до відповідача з пропозицією поновити договір оренди земельної ділянки. До вказаного листа було долучено додаткову угоду від 06.03.2025р., в якій запропоновано: 1.1 доповнити розділ "Строк дії Договору "наступним пунктом: Даний Договір поновлюється на той самий строк і на тих самих умовах. Жодних заяв, заперечень щодо не поновлення цього договору сторони не мають та ними не направлялись; 1.2. доповнити розділ "Умови використання земельної ділянки" наступним пунктом: Поновлення Договору оренди. Договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах в разі відсутності заяви однієї зі Сторін цього Договору про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення Договору. Вчинення інших дій Сторонами Договору для його поновлення не вимагається. Лист-повідомлення та додаткову угоду було направлено [PERSON] поштовим відправленням, що підтверджується описом вкладення в пріоритетний лист від 27.03.2025, адресованим орендодавцю. Однак суд зауважує, що Позивачем порушено п. 8 Договору оренди, а саме що Орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію. 13.05.2025 на адресу товариства був направлений лист-повідомлення від орендодавця [PERSON] від 13.05.2025 р., в якому вона вказала, що 20.06.2025 закінчується строк договору оренди з ТОВ "Західна агровиробнича компанія" щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5622682000:02:003:0074, на новий строк здавати в оренду зазначену земельну ділянку не має наміру. Направлення листа-відповіді для ТОВ "Західна агровиробнича компанія" підтверджується довідкою «Укрпошта» від 13.05.2025. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.09.2025 р. вбачається, що 21.06.2025 р. між [PERSON] та ФГ «Трофі Агро» було укладено договір оренди землі від 21.06.2025 р. щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5622682000:02:003:0074. Таким чином, оскільки між ТОВ "Західна агровиробнича компанія" та [PERSON] не було досягнуто домовленості щодо поновлення договору оренди землі №б/н від 19.06.2014 р., строк якого закінчився 20.06.2025 р., то відповідач після спливу строку його дії 21.06.2025 року уклала договір оренди землі з іншим орендарем ФГ «Трофі Агро», який був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав 22.07.2025 р. Звертаючись з позовом до суду, ТОВ "Західна агровиробнича компанія" посилається на те, що дії [PERSON] не відповідають умовам договору оренди землі, положенням земельного законодавства та порушують переважне право позивача на поновлення оренди землі. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право передавати їх в оренду. За змістом ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно ст. 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Отже, користуватися чужою земельною ділянкою, яка належить особі на праві приватної власності, можливо на праві оренди, підставою для якої є відповідний договір оренди. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1ст.638 ЦК України). В силу вимог ч.ч.1-3 та ч.ч. 5-6 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків. Як визначено в ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду землі" строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі". Правові підстави переважного права орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк визначені статтею 33 Закону України "Про оренду землі". Так, відповідно до приписів ч. 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Під час укладення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті). Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передання земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті). Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч. 1 ст. 777 ЦК України. Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ст. 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору (постанови від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18). Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно з пунктом 1 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме з цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (стаття 125 ЗК України). Тому не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ст.33 Закону України "Про оренду землі", є "автоматичною" пролонгацією орендних правовідносин. При цьому реалізація переважного права на поновлення договору оренди, передбаченого частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива за умови як дотримання встановленої цією нормою (частини друга-п`ята статті 33 Закону України "Про оренду землі") процедури, так і наявності волевиявлення сторін. Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі № 902/619/17, від 27 червня 2019 року в справі № 923/925/18. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору. Судом встановлено, що до закінчення строку дії договору оренди, ТОВ "Західна агровиробнича компанія" листом-повідомленням за вих. № 1633 від 06.03.2025 р. повідомило [PERSON] про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк. 13.05.2025 на адресу товариства був направлений лист-повідомлення від орендодавця [PERSON] від 13.05.2025 р., в якому вона вказала, що 20.06.2025 закінчується строк договору оренди з ТОВ "Західна агровиробнича компанія" щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5622682000:02:003:0074, на новий строк здавати в оренду зазначену земельну ділянку не має наміру. Зазначене чітко та послідовно підтверджує безпідставність тверджень позивача щодо порушення його прав, оскільки [PERSON] у відповідь на пропозицію щодо укладення додаткової угоди до договору оренди землі повідомила позивача про небажання поновлювати, продовжувати, переукладати, укладати в новій редакції договір оренди землі або в будь-який інший спосіб надавати йому право користування належною їй земельною ділянкою. Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, крім іншого, свобода договору. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ст.203 ч.3 ЦК України). Аналізуючи вищевказане, суд дійшов переконання, що для реалізації переважного права необхідна наявність двох складових в їх сукупності - дотримання встановленої законом процедури та наявності волевиявлення сторін. В даному випадку волевиявлення відповідача [PERSON] на поновлення договору оренди землі відсутнє. Водночас, наявність незгоди орендодавця щодо поновлення договору оренди земельної ділянки згідно з положеннями ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" виключає можливість визнання поновленим попереднього договору в обраний позивачем спосіб. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21.01.2020 у справі №379/1354/18, від 25.03.2020 у справі 379/1439/18, від 15.02.2023 у справі №399/295/11, від 15.05.2023 у справі №693/137/22. Також Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі. Такий висновок викладений у постановах Верховного суду від 28.05.2024 у справі №604/648/23, від 12.04.2024 у справі №131/970/23. Крім того, направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не є безумовною підставою для їх поновлення між сторонами у разі відсутності волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди. Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31 січня 2025 року в справі № 604/646/23 (провадження № 61-1814св24). Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За приписами статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. В ході судового розгляду не встановлено наявність у позивача суб`єктивного матеріального права та охоронюваного законом інтересу на захист якого подано позов, зокрема, щодо порушення переважного права ТОВ "Західна агровиробнича компанія", оскільки [PERSON] у встановленому законом порядку вказала на відсутність наміру продовжувати договірні відносини з оренди землі з позивачем, що беззаперечно свідчить про відсутність її волевиявлення на поновлення договору оренди землі чи укладення на новий строк з позивачем. Встановивши відсутність волевиявлення [PERSON] на продовження договору оренди землі, суд, врахувавши положення ст. 33 Закону України "Про оренду землі", дійшов до висновку про те, що переважне право ТОВ "Західна агровиробнича компанія" на укладення з [PERSON] договору оренди землі на новий строк є припиненим і не підлягає захисту. Водночас суд зауважує, що укладення [PERSON] нового договору оренди землі з іншим орендатором не порушує переважне право ТОВ "Західна агровиробнича компанія", оскільки дія попереднього договору оренди землі закінчилася 20.06.2025 року, а новий договір укладений відповідачем вже після його припинення, а саме 21.06.2025 року. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Проаналізувавши матеріали справи, вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позивач не підтвердив наявність у нього порушеного переважного права на укладення договору оренди землі, відтак позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed