Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати недійсним рішення, оформлене Протоколом № 3 засідання правління Громадської організації Садівничого товариства «Межиріччя» від 01.02.2025 року, щодо виключення її з членів ГО Садівниче товариство «Межиріччя»; зобов`язати Громадську організацію Садівниче товариство «Межиріччя» поновити її в членах ГО Садівниче товариство «Межиріччя»; стягнути на свою користь адвокатські послуги та судові витрати стягнути з відповідача. В обґрунтування заявлених вимог вказано, що 17.06.2024 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу № 192В земельної ділянки з садовим будинком за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого позивач набула право власності на земельну ділянку та садовий будинок та отримала садову книжку в ГО СТ «Межиріччя». 07.09.2024 року Загальними зборами ГО СТ «Межиріччя» було обрано Голову Правління [PERSON] , Ревізійну комісію та членів Правління, до складу яких була обрана [PERSON] 03.02.2024 року від ГО СТ «Межиріччя» було надіслано попередження щодо сплати боргу попереднього власника у розмірі 6170 грн. Позивачем сплата боргу не здійснювалась у зв`язку з невизнанням заборгованості. 01.02.2025 року відповідно до Протоколу №3 засідання правління ГО СТ «Межиріччя», позивача було виключено з членів Садівничого товариства «Межиріччя» за "несплату боргу попереднього власника". Позивач вказує, що рішення Правління Громадської організації «Садівниче товариство «Межиріччя» про виключення з членів організації є неправомірним та таким, що порушує положення чинного Статуту ГО «СТ «Межиріччя». Ухвалою суду від 12.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 11.11.2025 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд по суті. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій просить розглянути справу за його та позивача відсутності. Представник ГО "СТ "МЕЖИРІЧЧЯ" в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, своїм правом на подання відзиву не скористався, а тому суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи та вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.06.2024 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки та садового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Левчук О.Б. за № 192В, згідно якого позивач набула право власності на земельну ділянку, площею 0,0584 га, кадастровий номер земельної ділянки 3221810100:38:047:0152, цільове призначення: для колективного садівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також розташований на ній садовий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 03.02.2024 року від ГО СТ «Межиріччя» [PERSON] було надіслано попередження щодо сплати боргу попереднього власника у розмірі 6 170 грн. 01.02.2025 року відповідно до Протоколу №3 засідання правління ГО СТ «Межиріччя», [PERSON] було виключено з членів Садівничого товариства «Межиріччя» за "несплату боргу попереднього власника". Відповідно до довідки від ГО СТ «Межиріччя» від 09.02.2025 року заборгованості за членськими внесками за адресою: [ADDRESS] , немає. Оплата заборгованості по членським внескам була здійснена 08.02.2025 у сумі 6 170 грн. Позивач вказує, що 07.09.2024 року загальними зборами ГО СТ «Межиріччя» було обрано Голову Правління [PERSON] , Ревізійну комісію та членів Правління, до складу яких була обрана [PERSON] Громадська організація «Садівниче товариство «Межиріччя» діє на підставі Статуту ГО «СТ «Межиріччя» та чинного законодавства України. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Статуту ГО СТ «Межиріччя»: «Вступаючий стає членом Громадської організації після сплати ним внесків, а також погашення боргів попереднього власника садової ділянки або землекористувача». Статут ГО СТ «Межиріччя» (пункт 6.5.4) передбачає підставою для виключення несплату внесків протягом двох років. Відповідно до п. 3.2. Статуту рішення про прийом та вибуття членів Громадської організації приймається Правлінням. Пункт 6.8. Статуту встановлює, що рішення про припинення членства у зв`язку з порушенням статутних обов`язків приймається Загальними зборами членів Громадської організації. Пункт 6.1 Статуту зазначає: "Питання про припинення членства в Громадській організації у зв`язку з порушенням членом Громадської організації статутних обов`язків, розглядаються Правлінням на підставі матеріалів Ревізійної комісії або спеціально створеної рішенням Правління комісії". Відповідно до п. 6.4 Статуту, про місце, час і дату розгляду питання щодо виключення члена громадської організації необхідно повідомити члена Громадської організації письмово не пізніше ніж за 15 календарних днів до дати проведення Загальних зборів шляхом розміщення відповідного повідомлення на дошці оголошень Громадської організації. Остаточне рішення щодо виключення з членів у випадку порушення статутних обов`язків належить до компетенції Загальних зборів, про що свідчать положення п. 6.1, 6.4, 6.8 Статуту, які регламентують порядок повідомлення члена про розгляд питання на Загальних зборах та надання рішення про виключення саме Загальними зборами. Відповідно до п. 5.11. Статуту Правління обирається Загальними зборами Громадської організації на три роки. Пункт 5.13. Статуту встановлює, що члени Правління можуть бути усунені від виконання своїх обов`язків лише за рішенням Загальних зборів Громадської організації. Загальні збори Громадської організації можуть змінити склад Правління без звіту керівника цих органів незалежно від підстав чи мотивів зміни персонального складу органів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд звертає увагу, що у встановлений судом строк від відповідача не надійшло жодного документа, який стосується суті пред`явлених позовних вимог. Витребувані ухвалою суду докази відповідач не надав. Стаття 1 Закону України «Про громадські об`єднання» визначає громадську організацію, як добровільне об`єднання фізичних осіб. Принципи добровільності та законності мають бути дотримані при набутті та припиненні членства. Статтями 8, 9, 11 Закону України «Про громадські об`єднання» визначено, що статут громадського об`єднання повинен містити відомості про порядок набуття та припинення членства, а також про повноваження керівних органів. Будь-які рішення, прийняті з порушенням статуту, є недійсними. Способи захисту цивільних прав визначені ст.16 ЦК України, яка передбачає, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) вішкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд аналізуючи доводи позивача та надані на їх підтвердження докази приходить до висновку, що рішення ГО Садівниче товариство «Межиріччя» від 01.02.2025 року про виключення позивача з членів ГО Садівниче товариство «Межиріччя» прийнято з порушенням положень Статуту садівничого товариства та позивача виключено з членів Садівничого товариства з підстав не передбачених пунктами 6.1, 6.4, 6.8 Статуту, які регламентують порядок повідомлення члена про розгляд питання на Загальних зборах та надання рішення про виключення саме Загальними зборами, при цьому позивач не був повідомлений про порядок денний зборів і не був присутній на зборах при вирішенні питань, що стосуються його особисто. За вказаних обставин, суд задовольняє позовні вимоги позивача, судові витрати розподіляє відповідно до ст. 141 ЦПК України. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.ч. 2, 3ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20.09.2018 р. на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У якості доказів у більшості випадків достатньо надати суду договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг згідно договору про надання правової допомоги, платіжні доручення на оплату послуг адвоката та квитанції про оплату клієнтом цих доручень. Цю позицію підтримав у своїй постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №19/64/2012/5003 від 31.01.2019 р., зазначивши, що «суд апеляційної інстанції, врахувавши те, що відповідачем підтверджено правовий статус адвоката, наявність доказів фактичного перерахування йому коштів на підставі договору, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами, правомірно виніс додаткову постанову, якою задовольнив заяву про відшкодування судових витрат на оплату послуг адвоката». Як вбачається з матеріалів справи, правова допомога надавалась позивачу [PERSON] адвокатом Козіною Г.В. на підставі договору про надання правової допомоги №398 від 06.02.2025 р. У позовній заяві представник позивача вказує, що розмір понесених витрат складається із судового збору та вартості послуг за Договором про надання правової допомоги в розмірі 20 000,00 грн., якщо більше 3 засідань, то за 5 000,00 грн. за кожне засідання. Проте представником позивача в порушення вимог частини 3 статті 137 ЦПК України не надано суду копій квитанцій, актів приймання - передачі професійної правничої допомоги та інших документів, що підтверджують обсяг отриманих послуг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Враховуючи вищевикладене, наданий представником позивача договір про надання правової допомоги від 06.02.2025 р. у підтвердження заявленої до стягнення із відповідача на користь позивача суми витрат на професійну правничу допомогу не може вважатися належним та допустимим доказом в розумінні ст. 137 ЦПК України, оскільки відсутні копії квитанцій, акти приймання - передачі професійної правничої допомоги. Досліджуючи надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наданих доказів не достатньо для встановлення факту надання адвокатом професійної правничої допомоги позивачу у даній справі.

Outcome: partial