Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», в інтересах якого діє представник Романенко М.Е., звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 27.05.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 5075573, відповідно до якого відповідачу надано кредит в розмірі 7000 грн. на умовах строковості, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором. 13.09.2021 року на підставі договору відступлення права вимоги №07Т ТОВ «МІЛОАН» було відступлено право вимоги за кредитним договором № 5075573 від 27.05.2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача. Посилаючись на те, що кредитор виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов договору, а відповідач в свою чергу взяті на себе зобов`язання, відповідно до кредитного договору не виконав, тобто не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим, станом на день подання позовної заяви, утворилася заборгованість в розмірі 21227,50 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 7000 грн.; заборгованість за відсотками становить 13457,50 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 770 грн.; заборгованість за пенею становить 0 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 14.11.2025 року вищевказану справу прийнято до провадження та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві просив здійснювати розгляд справи у його відсутності, а також не заперечував щодо ухвалення судом заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] надав суду відзив на позов, згідно якого вказав, що [PERSON] особисто жодних кредитних договорів із позивачем не укладав, грошових коштів не отримував. Посилання позивача на укладення договору шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором є безпідставним, оскільки відповідач не має та ніколи не оформлював жодних електронних підписів, а також не вчиняв жодних дій, спрямованих на їх створення або використання. Окрім того, відповідно до витягу з наказу №167 від 23.04.2021 року [PERSON] з 21.04.2021 року приступив до виконання службових обов`язків та на той час перебував у військовій частині [NUMBER] , [ADDRESS] . Проходження військової служби в таких умовах об`єктивно обмежувало можливість відповідача: вільно користуватися мобільним зв`язком та мережею Інтернет; постійно володіти особистим мобільним пристроєм; своєчасно отримувати SMS-повідомлення. За таких умов, у яких на той час перебував та проживав відповідач, об`єктивно була відсутня можливість належним чином укласти кредитний договір у спосіб, прямо передбачений його умовами. За відсутності реальної можливості здійснення таких дій не може йтися про наявність вільного волевиявлення відповідача, яке є обов`язковою умовою дійсності правочину відповідно до статей 203, 205, 207 ЦК України. Крім того, на відповідача, як на військовослужбовця, який проходить військову службу в особливий період, поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме - він звільнений від нарахування і сплати процентів за споживчим кредитом та неустойки, а кредитні установи, зокрема ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» під час дії особливого періоду не мають право нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати. Також, представник відповідача вказав, що у матеріалах справи відсутні такі документи, які б свідчили про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, а наданий лише договір та акт наданих послуг не доводять факту сплати гонорару. З урахуванням викладеного, представник відповідача просив суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] надала відповідь на відзив, згідно якої вказала, що представник відповідача, заперечуючи проти укладення договору у спосіб, визначений п. п. 6.1 та 6.3, не надав жодних доказів, які б підтверджували, що мобільний номер телефону та ІР-адреса, з яких було подано заяву на отримання кредиту, не належать відповідачу. Поряд з цим, наданий позивачем скріншот першої сторінки договору із фіксацією підпису сторін за допомогою одноразового ідентифікатора дає підстави вважати доведеним належними доказами факт, що договір про споживчий кредит №5075573 від 27.05.2021 року був дійсно підписаний з первісним кредитором саме відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора W16419. Також, представник позивача звернула увагу суду, що з метою підтвердження факту укладення правочину в електронній формі позивач через електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» додав до позовної заяви візуальну форму оригіналу договору про споживчий кредит № 5075573 від 27.05.2021 року з відповідними додатками, укладеного між відповідачем та первісним кредитором. У преамбулі зазначених документів міститься реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача, його прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, адреса місця реєстрації, номер телефону та електронна пошта. Таким чином, позивач приходить до висновку, що договір про споживчий кредит № 5075573 від 27.05.2021 року з додатками до нього, було підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, чим підтверджено укладання між відповідачем та первісним кредитором такого правочину в електронній формі, оскільки без здійснення входу на сайт кредитора: https://miloan.ua/ за допомогою логіну та пароля до 4 особистого кабінету, внесення свої персональних даних, номера телефону та електронної пошти, договір з додатками до нього між сторонами не було би укладено. А відтак, доводи представника відповідача на те, що позивачем не доведено виникнення між первісним кредитором та відповідачем зобов`язальних правовідносин на відповідних договірних умовах, які б були прийняті відповідачем, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. На підтвердження законності нарахування розміру заборгованості, позивачем до позовної заяви було долучено відомість про щоденні нарахування та погашення за договором про споживчий кредит № 5075573 від 27.05.2021 року, яка сформована, підписана та надана первісним кредитором. Також, представник позивача наголосила, що учасник справи має право подати до суду власний розрахунок або, згідно ч. 1 ст. 106 ЦПК України, висновок експерта, складений на його замовлення. Тобто, якщо представник відповідача не згодний з розрахунком заборгованості, наданим позивачем чи ставить під сумнів правильність розрахунку заборгованості, він має право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду. Але, відповідач розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості, в цілому заперечивши позовні вимоги. Доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними кредитними договорами, ані перед первісними, ані перед новим кредитором представник відповідача також суду не надав. Щодо посилання представника відповідача на проходження [PERSON] військової служби у Збройних силах України, то позивач не заперечує той факт. Водночас, як вбачається з пункту 6.3 договору, приймаючи пропозицію товариства про укладення кредитного договору, позичальник погодився з усіма його додатками та невід`ємними частинами і підтвердив, що на момент укладення договору він не є військовослужбовцем та не проходить один із видів військової служби, визначених частиною шостою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Щодо доводів представника відповідача про те, що сума витрат на професійну правову допомогу є безпідставною та не підлягає задоволенню, то позивач, проаналізувавши ринкову вартість надання юридичними компаніями юридичних послуг встановив, що ринкова вартість за складання позовної заяви у цивільних справах становить в середньому 6 150,00 грн., що підтверджується інформацією із сайтів щодо вартості надання послуг адвокатами. Таким чином, стягнення із відповідача витрат на професійну (правову) допомогу адвоката у розмірі 5 000,00 грн. підлягають до повного задоволення разом з іншими заявленими вимогами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.05.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір № 5075573, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит на умовах строковості, зворотності та платності. Як визначено пунктами 1.1.-1.5.21 вказано договору, сторони дійшли згоди щодо предмету договору: сума (загальний розмір) кредиту становить 7000,00 грн; кредит надається строком на 29 днів з 27.05.2021 року (строк кредитування); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 25.06.2021 року; загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 3307,50 грн. в грошовому виразі та 10,291.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору; орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 10307,50 гривень. Відповідно до умов вищевказаного договору, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, що розміщені безпосередньо на сайті позикодавця та зі змістом яких відповідач був ознайомлений на момент укладення договорів, відповідач розумів, що договір укладається сторонами - дистанційно, в електронній формі, з використанням Інформаційно-телекомунікаційної системи позикодавця, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», у сторін договору позики виникають цивільні права та обов`язки. Порядок укладення (підписання) договорів передбачає направлення електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір в електронній формі та його підписання сторонами шляхом використання електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений (підписаний) таким чином договір прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі. Підписуючи електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором, позичальник засвідчує, що його акцепт є повним та безумовним, тобто він погоджується з усіма без виключення умовами оферти. Сформовані таким чином електронні підписи накладаються на договір. Після підписання електронними підписами договору, його умови вважаються прийнятими, договір позики укладеним. Договір також направляється позичальнику на електронну пошту. Також, укладаючи договір, позичальник засвідчив, що погоджується, що електронний підпис з одноразовим ідентифікатором є аналогом його власноручного підпису, а також усвідомлює правові наслідки такої згоди. Пунктом 6 договору визначено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у Правилах). Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству. Приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів). Таким чином, судом встановлено, що кредитний договір № 5075573 від 27.05.2021 року був укладений з позичальником в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. Відповідач через особистий кабінет на вебсайті позикодавця подав заявку на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позики на свою банківську картку, після чого позикодавець надіслав відповідачу за допомогою засобів зв?язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання договору. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст.627 Цивільного кодексу України) Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Положенням ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Таким чином, доводи представника відповідача на те, що позивачем не доведено виникнення між первісним кредитором та відповідачем зобов`язальних правовідносин на відповідних договірних умовах, які б були прийняті відповідачем, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Як вбачається з платіжного доручення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 47289282 від 27.05.2021 року кредитні кошти в сумі 7000 грн. були перераховані [PERSON] . Вищевказаним спростовується твердження відповідача про те, що позивачем не було надано до суду жодних доказів видачі відповідачу кредитних коштів за кредитним договором. Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «МІЛОАН» зобов`язання перед відповідачем по кредитному договору виконано, що підтверджується матеріалами справи, проте відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав та не повернув наданий кредит у строки, передбачені кредитним договором. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача перед кредитором становить 227,50 грн., із яких заборгованість за тілом кредиту становить 7000 грн; заборгованість за відсотками становить 13457,50 грн; заборгованість за комісійними винагородами становить 770 грн; заборгованість за пенею становить 0 грн. Згідно умов договору відступлення права вимоги № 07Т від 13.09.2021 року, ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за кредитним договором № 5075573 від 27.05.2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», таким чином, позивач був набув право вимоги до відповідача. 25.07.2025 року позивачем на адресу відповідача направлено досудову вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором № 5075573 від 27.05.2021 року. Не зважаючи на це, позичальник не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. За положеннями п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно правової позиції ВС в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, позивач є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору, що був укладений між первісним кредитором та [PERSON] . Щодо частини позовної вимоги про стягнення заборгованості за відсотками за вищевказаним кредитним договором, суд зазначає наступне. Пунктом 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. У постанові Верховного Суду від 14 травня 2021 року по справі справа № 502/1438/18 провадження № 61-10659св 20 викладено правовий висновок, згідно якого пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018року у справі №522/12270/15-ц, провадження №61-21025св18. Відповідачем долучено до відзиву копію посвідчення серії [NUMBER] від 06.04.2021 року, яке дає [PERSON] право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, учасників бойових дій. Таким чином, в силу вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», відповідач звільнення від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши укладення між сторонами кредитного договору, а також наявність заборгованості за ним, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7000 грн, а також заборгованість за комісійними винагородами в сумі 770 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на свою користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн суд керується наступним. Кожен має право на професійну правничу допомогу (ст.59 Конституції України). Розмір гонорару визначають лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З матеріалів справи вбачається, що у вказаній справі позивачем було понесено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн, які підтверджуються договором № 01-05/04 про надання правової допомоги від 05.05.2025 року, додатковою угодою до договору № 01-05/05, детальним описом робіт до договору № 01-05/05 від 31.07.2025 року, актом надання послуг № 389 від 31.07.2025 року Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26 серпня 2024 року по справі № 932/10156/21. Суд вважає, що вказана сума витрати на професійну правничу допомогу є співмірною з наданими адвокатом обсягом послуг та відповідає критерію реальності таких витрат і розумності їхнього розміру. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» сплачені позивачем і документально підтвердженні судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. та витрати у вигляді сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 886,60 грн.

Outcome: partial