Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

20.10.2025 представник ТОВ "ФК "ЕЙС" Поляков О.В. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-9841375 від 03.07.2024 року у розмірі 20600 гривень 25 копійок, судові витрати у розмірі 2422 грн. 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. 00 копійок. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 03.07.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №00-9841375 на суму 6325,00 грн., у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору 21675. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту в сумі 825,00 грн., порядок сплати якої визначено умовами договору. На виконання умов кредитного договору, 03.07.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів в сумі 5500,00 грн. безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку №5355-28XX-XXXX-7834. 20.01.2025 року ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №20012025-МК/ЕЙС, у відповідності до умов якого ТОВ «Макс Кредит» передає (відступає) ТОВ ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «Макс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідач належним чином умови договору не виконував і має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «ЕЙС» в сумі 20600,25 грн., з яких: 6325,00 грн. заборгованість за тілом, 14275,25 грн. заборгованість по відсоткам. 08.01.2026 року через систему "Електронний суд" від представника відповідача [PERSON] - адвоката Мунтяну І.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог ТОВ "Ейс" відмовити. В обгрунтування відзиву зазначив наступне. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування`передбачено, що тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набув чинності 24 грудня 2023 року, а отже з 24 грудня 2023 року до 22 квітня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки становив 2,5 %, з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року - 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року - 1%. Згідно з розрахунками за Договором №00-9841375 від 03.07.2024 року, у період з 03.07.2024 року по 17.07.2024 року розмір денної процентної ставки становив 0,15% як знижена процентна ставка протягом перших 15 днів, з 18.07.2024 року по 20.08.2024 року - 1,45%, з 21.08.2024 року по 20.01.2025 року - 1%, що закінчується датою продажу кредиту та припиненням нарахування відсотків за кредитом. Розрахунок має здійснюватися наступним чином: з 03.07.2024 по 17.07.2024 - 5 500 грн. х 0.15% х 15 днів = 123.75 грн.; з 18.07.2024 по 20.08.2024 - 5 500 грн. х 1.45% х 34 дні = 2 711.50 грн.; з 21.08.2024 по 20.01.2025 - 5 500 грн. х 1% х 153 дні = 8 415 грн. Окрім цього, у позовній заяві позивач зазначає заборгованість за тілом редиту в розмірі 6 325 грн., однак відповідно до Договору кредитної лінії №00-9841375 від 03.07.2024 року, де п.1.2. встановлюється сума ліміту кредитної лінії в розмірі 5 500 грн., Паспорту споживчого кредиту, де сума/ліміт кредиту вказано в розмірі 5 500 грн. та Довідки про перерахування коштів, що також позначає суму 5 500 грн., що не відповідає доводам Позивача, викладеним у позовній заяві. Ці розрахунки встановлюють, що загальна заборгованість за тілом кредиту становить 5500 грн., заборгованість за відсотками 11 250,25 грн. Щодо, комісії в розмірі 825 грн., яка передбачена п.1.6. Договору, що одноразово нараховується кредитодавцем за надання кредиту у розмірі 15,00% від Суми кредиту, що складає: 825.00 грн., яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.5. цього Договору, не є правомірною, а тому не можуть підлягати задоволенню. До того ж, [PERSON] є військовослужбовцем, та перебував на службі у період строку на який було укладено договір, що підтверджується довідкою форми 5 №18299 від 05.07.2025 року, а тому має право на пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.. вважає дану суму завищену та не співмірною розміру заборгованості. 13.01.2026 року в системі "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідачем подано до суду довідку форма 5, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] вступив до лав ЗСУ 05.07.2025, тобто через рік після укладення кредитного договору №00-9841375 від 03.07.2024. Нарахування відсотків здійснювалось з 03.07.2024 по 20.01.2025, тобто поза межами несення відповідачем військової служби. До того ж, відповідач не заперечує щодо укладання кредитного договору та підтверджує невиконання взятих на себе зобов`язань. Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» нарахування відсотків здійснюються наступним чином: 5500 (сума виданого кредиту)*202(строк)*1,00(процентна ставка)/100 = 11 110,00 грн. (сума нарахованих відсотків за користування кредитом строком 202 днів) 11 110,00 /279=55,00 грн. (сума за один день користування кредитом, що здійснювалось за період 18.07.2024 - 20.01.2025. 25.07.2024 відповідачем здійснено частковий платіж в розмірі 2659,25 грн. Часткова сплата Відповідачем заборгованості доводить його освідомленість щодо укладення договору та існування заборгованості за ним. 123,75 грн. (сума нарахованих відсотків за період 03.07. 2024 - 17.07.2024) + 11 110,00 грн. (сума нарахованих відсотків за період 18.07.2024 - 20.01.2025 ) - 2659,25 грн. (сума відсотків погашених відповідачем) = 8 574,50 грн. (заборгованість за відсотками). Таким чином, заборгованість по кредиту за відсотками становить 8 574,50 гривень. У зв?язку з чим, позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, а саме: зменшити розмір позовних вимог і вважати їх наступними: 14 899,50 грн., з яких: 5500,00грн. - заборгованість за тілом кредиту; 825,00 грн. - заборгованість за комісією; 8574,50 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Судові витрати, пов?язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. покласти на відповідача. Представник позивача до суду не з`явився, до початку розгляду справи надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення у разі неявки до суду відповідача не заперечував. Представник відповідача [PERSON] адвокат Мунтяну І.І в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність відповідача, вимоги викладенні у відзиві підтримали в повному обсязі. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, а відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 03.07.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №00-9841375 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору 21675, за умовами якого відповідач отримав кредит на споживчі потреби в розмірі 5500,00 грн., на строк 360 днів, з орієнтовною реальною річною процентною ставкою 6350,04%. Відповідно до п.2.8 Розділу 2 кредитного договору, дата надання/видачі Кредиту: 03.07.2024. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 5500,00 грн. на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу № [NUMBER] . 03.07.2024 ТОВ "Макс Кредит" ініціювало переказ коштів згідно договору №00-9841375 від 03.07.2024 безготівковим зарахуванням через компанію «Platon» (ТОВ «Платежі Онлайн») на платіжну картку № [NUMBER] в сумі 5500,00 грн., що в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ " Макс Кредит". 20.01.2025 року ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №20012025-МК/ЕЙС, у відповідності до умов якого ТОВ «Макс Кредит» передає (відступає) ТОВ ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «Макс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №20012025-МК/ЕЙС від 20.01.2025 року ТОВ ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 20600,25 грн. Однак позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, тож заборгованість відповідача [PERSON] перед ТОВ «ФК «Ейс» складає 14899,50 грн., з яких: 5500,00 грн. - заборгованість за тілом, 825,00 грн. - заборгованість за комісією, 8574,50 грн. заборгованість по відсоткам. 14.11.2025 АТ «ПУМБ» надано витребувану судом інформацію по картці [NUMBER] яка належить [PERSON] , яка підтверджує, що в період з 03.07.2024р. по 08.07.2024р. була виявлена операція по надходженню грошових коштів у сумі 5500,00 грн. Відповідно до ст.526,527 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Відповідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким ,що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання та не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом до ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами , то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотків. Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5500,00 грн. та процентам в розмірі 8574,50 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по комісії в розмірі 825,00 грн. то суд зважає на наступне. Згідно з абз. 3 ч. 4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, у зв`язку з чим, у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 1 та 2ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Правилами ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст.1 та ч. 2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Положення кредитного договору №00-9841375 від 03.07.2024 року про сплату позичальником на користь банку комісійної винагороди за надання кредиту в розмірі 825,00 грн. суперечать положенням ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»і є нікчемними з моменту укладення цього правочину. За таких обставин, позивачем без належних на те правових підстав нарахована комісія за надання кредиту на суму 825,00 грн., а відтак, позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення заборгованості за комісією є необґрунтованими з наведених вище підстав та задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обгрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Стаття 137 ЦПК України детально описує порядок визначення та відшкодування вказаних витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано: копію договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року; Копію додаткової угоди №25770858670 від 11.09.2025 року, копію акту приймання-передачі наданих послуг від 01.10.2025 року на загальну суму 7000 грн. Представкник відповідача заявив клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в зв`язку з їх неспівмірністю, які підлягають розподілу між сторонами. Дослідивши подані на підтвердження надання позивачу правової допомоги та її розміру, документи, враховуючи складність справи, значення справи для сторони, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, про часткове задоволення заявлених витрат, тому позивач має право на відшкодування витрат на професійну правову допомогу у розмірі 4000,00 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2288,27 грн. (14074,50/14899,50 х 2422,40).

Outcome: partial