Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

11.11.2025 р. до суду подано позов, в якому представник позивача адвокат Гуравська В.Ю. просила визнати за [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] , в тому числі на 2/3 частини в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] в с. Кіблич Гайсинського району Вінницької області матері [PERSON] та на 1/3 частину як члена колгоспного двору. Вимоги позову обґрунтувала тим, що [INFO] в с. Кіблич Гайсинського району Вінницької області помер батько позивачки [PERSON] . До складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , входить 1/3 частина житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд під [ADDRESS] . За життя батько заповіту не складав. Спадкоємицею першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] , що в силу приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, була його дружина (мати позивачки) [PERSON] . [INFO] в с. Кіблич Гайсинського району Вінницької області померла мати позивачки [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 24 січня 2006 року, реєстровий № 2, за яким все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла позивачці [PERSON] та її братові [PERSON] порівну. Зазначену спадщину [PERSON] як спадкоємець за заповітом прийняла у встановленому законом порядку та у встановлений законом строк, [PERSON] до спадкування за вказаним вище заповітом не закликався, оскільки помер [INFO] , - до відкриття спадщини. До складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , входить 2/3 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд під [ADDRESS] , в тому числі 1/3 частина, яка належала [PERSON] , спадщину після смерті якого прийняла [PERSON] , але не оформила свої права у зв`язку зі смертю. Вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами шляхом несамочинного будівництва, з дозволу Кіблицької сільської ради, у 1973 році власною працею та коштами збудували батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] , записали його в погосподарську книгу, проживали в ньому, вели господарство. За їх життя свідоцтва про право власності на жилий будинок не видавалося. Право власності на вказаний житловий будинок зареєстроване не було. Разом з тим, ця нерухомість відносилася до суспільної групи колгоспних дворів, членами якого станом на 15.04.1991 р. були батько позивачки [PERSON] , мати позивачки [PERSON] та позивачка [PERSON] . Це підтверджується довідкою, виданою Кіблицьким старостинським округом Гайсинської міської ради Гайсинського району Вінницької області № 342 від 04.09.2025 р. Оскільки: щодо вказаного житлового будинку відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавців та відсутні відомості про державну реєстрацію права власності спадкодавців на вказаний житловий будинок, нотаріусом не може бути видане Свідоцтво про право на спадщину на вищевказане майно (постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії виx. № 257/02-31 від 01.09.2025 року). Позивачка в судове засідання не з`явився, її представник адвокат Гуравська В.Ю. письмово просила справу розглянути без її та позивачки участі, вимоги задовольнити (а.с.122). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, письмово вимоги визнав повністю та безумовно, справу просив розглянути без його участі (а.с.120). Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч. 6 ст. 263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. За змістом абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 р. у разі безумовного визнання відповідачем позову, якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших (відмінних від відповідача) осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову з наведенням в мотивувальній частині рішення посилань лише на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, згідно ст. 1222 ЦК України, позивачка є спадкоємцем за законом. Відповідно до ч.1 ст. 120, ч.2 ст. 123 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 р.), згідно з якими колгоспний двір має у власності житловий будинок, який належить його членам на праві сумісної власності, та ст. 127 цього самого кодексу, за змістом якої особиста праця є підставою законного набуття права власності, в тому числі членами колгоспного двору та двором в цілому. На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на те, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO] матері [PERSON] , повне і безумовне визнання позову відповідачем, суд визнає за необхідне позовні вимоги задовольнити з метою захисту спадкового майнового права позивачки.

Outcome: approved