Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

25 листопада 2025 року адвокат Чечелюк Олег Юрійович звернувся до суду з позовом до Ковельської міської ради Волинської області, Ковельської районної державної адміністрації, в якому просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] : - право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ; - право на завершення приватизації і реєстрацію права власності земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер 072218800:01:001:0218 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , яка була передана безоплатно у власність [PERSON] на підставі рішення Тойкутської сільської ради Ковельського району Волинської області 12 червня 2012 року №21/2.1 «Про передачу земельної ділянки у власність»; - право на завершення приватизації і реєстрацію права власності земельної ділянки площею 0,3427 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка була передана безоплатно у власність [PERSON] на підставі рішення Тойкутської сільської ради Ковельського району Волинської області 12 червня 2012 року №21/2.1 «Про передачу земельної ділянки у власність»; - право на завершення приватизації і реєстрацію права власності земельної ділянки площею 0,2528 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с.Тойкут Ковельського району Волинської області, яка була передана безоплатно у власність [PERSON] на підставі розпорядження Ковельської районної державної адміністрації 14 серпня 2012 року №288 «Про надання у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства». Позов мотивований тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом. Батьки спадкодавця померли, тому право на спадкування мали дружина померлого [PERSON] і дочка [PERSON] , [INFO] . [PERSON] відмовилась від спадщини на користь дочки. У зв`язку із цим 23.01.2025 приватний нотаріус Олєйнікова О.В. видала на ім`я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна право на земельний пай у землі КСП ім.Ватутіна в с.Тойкут, проте відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо спірного майна через відсутність правовстановлюючих документів про належність нерухомого майна спадкодавцю. Зокрема, рішенням Тойкутської сільської ради від 12.06.2012 №21/2.1 [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка загальною площею 0,5927 га ( 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку [ADDRESS] ; 0,3427 га для ведення особистого селянського господарства), однак останнім не завершена приватизація з видачею правовстановлюючих документів на землю. Також [PERSON] не завершена приватизація земельної ділянки площею 0,2528 га наданої для ведення особистого селянського господарства розпорядженням Ковельської районної адміністрації №288 від 14.08.2012. Окрім цього [PERSON] успадкувавши після смерті своїх батьків житловий будинок 1914 року побудови в [ADDRESS] , не отримав правовстановлюючих документів, що позбавило його спадкоємця (позивача у справі) реалізувати спадкові права в позасудовому порядку. Ураховуючи наведене представник позивача просив позов задовольнити. 28.11.2025 суд відкрив провадження у справі, визначив розглядати справу за правилами загального позовного провадження. В підготовчому судовому засіданні представник позивача адвокат Чечелюк О.Ю. з підстав аналогічним тим, що наведені у позовній заяві. Просив врахувати відсутність позасудового порядку реалізації спадкових прав. Представник Ковельської міської ради Волинської області та представник Ковельської районної військової (державної) адміністрації, кожен зокрема, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечив проти задоволення заявлених вимог. На розгляд справи по суті сторони не з`явилися, клопотали про розгляд справи у їх відсутності. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до приписів частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося. Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення 30.01.2026. Суд встановив, що в погосподарській книзі Тойкутської сільської ради №2 за 1991-1995 роки за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] , була зареєстрована та постійно проживала [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті спадщину прийняв чоловік [PERSON] , який помер [INFO] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв його син [PERSON] шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини (довідка Тойкутського старостинського округу №409/3.48-ТК/2-23 від 27.09.2023). Рішенням Тойкутської сільської ради №13/1.3 від 23.12.2009 розглянута заява [PERSON] та ухвалено надати дозвіл на оформлення права власності на житловий будинок [ADDRESS] . Згідно з технічним паспортом на об`єкт від 01.11.2023 вказаний житловий будинок та господарські споруди побудовані у 1914 році, погріб у 1956 році, а у 1980 році збудований сарай. Право власності на житловий будинок у державних реєстрах не зареєстроване (повідомлення КП «Волиньпроект» Волинської обласної ради №1528 від 01.11.2023, Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №454344947 від 01.12.2025). Також [PERSON] надана у власність земельна ділянка площею 0,5927 га, з якої: 0,2500 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку [ADDRESS] ; 0,3427 га - для ведення особистого селянського господарства в с.Тойкут (рішення Тойкутської сільської ради №21/2.1 від 12.06.2012). На підставі розпорядження Ковельської районної державної адміністрації від 14 серпня 2012 року №288 «Про надання у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства» [PERSON] надана у власність земельна ділянка площею 0,2528 га для ведення особистого селянського господарства. [PERSON] фактично користувався і виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] та в межах Тойкутської сільської ради (земельні ділянки площами 0,1168 га, 0,3427 га, 0,2528 га), проте за життя не зареєстрував право власності у встановленому законом порядку. [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 23.05.2023). Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 29.03.2011). За даними спадкової справи №150/2023, заведеної приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Олєйніковою О.В., після смерті [PERSON] мало місце спадкування за законом. Спадщину прийняла [PERSON] шляхом спільного проживання з спадкодавцем на момент відкриття спадщини (довідка Тойкутського старостинського округу №410/3.48-ТК/2-23 від 27.09.2023). До складу спадкового майна увійшли: житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами і земельна ділянка площею 0,2500 га на [ADDRESS] ; земельні ділянки площею 0,1168 га, 0,3427 га, 0,2528 га; право на земельну частку (пай). 23.01.2025 нотаріус видала позивачу [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай). Через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок і перелічені земельні ділянки нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позов підлягає до задоволення з таких мотивів. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу частини першої статті 1296, частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Щодо спадкування житлового будинку Як встановив суд, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] побудований у 1914 році. Згідно з даними погосподарської книги Тойкутської сільської ради вказаний будинок належав батькам [PERSON] і був успадкований останнім (а.с.96). Вперше правила прийняття будинків в експлуатацію введені постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.92 №449. До 05.08.1992 діяла постанова Державного комітету статистики СРСР від 12.05.1985 № 5-24/26 «Про Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах», відповідно до положень якої запис у погосподарських книгах визнавався в якості актів органів влади, що підтверджував право приватної власності. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Відповідно до вимог ст.68 Закону України «Про нотаріат» та пунктів 4.15, 4.18 Розділу ІІ, Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно. За таких обставин спадкове право позивача щодо житлового будинку може бути реалізоване лише в судовому порядку. Щодо права на завершення приватизації земельних ділянок За приписами частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений у статті 118 ЗК України. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання (частина шоста статті 118 ЗК України). Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення (частина сьома статті 118 ЗК України). Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін (частина восьма статті 118 ЗК України). Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування (частина дев`ята статті 118 ЗК України). Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність (частина десята статті 118 ЗК України). У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частина одинадцята статті 118 ЗК України). Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125 ЗК України). Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З огляду на наведені норми закону, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки і зазначено «положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку» Таким чином, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Початком процедури приватизації земельної ділянки є звернення громадянина, зацікавленого у приватизації, до відповідного компетентного органу із заявою про отримання дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки (постанова від 08.12.2022 у справі №692/768/21) Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець [PERSON] розпочав процедуру приватизації землі, оскільки за його заявою від 21.02.2012 та довідкою Тойкутської сільської ради №154 від 21.02.2011 про те, що в користуванні [PERSON] перебувають земельні ділянки площею 0,87 га, з них: 0,25 га для будівництва житлового будинку в с.Тойкут, 0,24 га для ведення особистого селянського господарства в с.Тойкут і 0,38 га в межах Тойкутської сільської ради, виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі, погоджені межі усіх трьох земельних ділянок. Розпорядженням Ковельської районної державної адміністрації від 14.08.2012 №288 [PERSON] передана у власність земельна ділянка площею 0,2528 га в с.Тойкут. Рішенням Тойкутської сільської ради від 12.06.2012 №21/2.1 [PERSON] надана у власність земельна ділянка загальною площею 0,5927 га (0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку [ADDRESS] ; 0,3427 га для ведення особистого селянського господарства). Відтак спадкодавцем виконані необхідні дії для приватизації землі, тому спадкоємець набув право на завершення приватизації і реєстрації права власності. З урахуванням наведеного позов підлягає до задоволення. Судові витрати у справі необхідно залишити за позивачем.

Outcome: approved