Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

07.12.2025 представником позивача [PERSON] - адвокатом Крикуновим О.В.через підсистему «Електронний суд» до Шевченківського районного суду м. Києва було подано заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 761/21318/25 про відшкодування судових справ на професійну правничу допомогу під час розгляду справи, яким стягнути з відповідача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»на користь позивача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн. В обґрунтування заяви представник позивача посилається на те, що 24.11.2025 рішенням Шевченківського районного суду м. Києва, позов [PERSON] до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», АТ «Ідея Банк», треті особи: приватний нотаріус КМНО Солонець Т.М., приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 100 від 22.02.2022, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у розмірі 150 408,64 грн.. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1816,80 грн. Вирішивши справу по суті позовних вимоги, судом в рішенні не відображено питання про судові витрати. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.12.2025 справу передано на розгляд судді Сіромашенко Н.В. Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. Відповідно до ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2025 року задоволено позов [PERSON] до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», АТ «Ідея Банк», треті особи: приватний нотаріус КМНО Солонець Т.М., приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 100 від 22.02.2022, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у розмірі 150 408,64 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1816,80 грн... Питання стосовно стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на оплату правової допомоги, судом не вирішувалось. 07.12.2025 року до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з відповідача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на користь позивача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн. 19.12.2025 року до суду надійшли заперечення ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких представник відповідача просив відмовити у задоволенні вимог за заявою позивача. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Дана справа розглядалась судом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Разом з позовною заявою представником позивача було подано клопотання про відшкодування судових витрат, зазначивши, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, що позивач очікує понести витрати у зв`язку із отримання правової допомоги в розмірі 12 000, 00 грн. Сама заява про ухвалення додаткового рішення також представником позивача була подана в строки, визначені статтею 141 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування стягнення витрат на правничу допомогу представник посилався на те, що позивач поніс у цій справі витрати на правничу допомогу в сумі 12 000,00 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено договір №1/22/5/25 про надання правової допомоги від 22.05.2025 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги-розрахунок про розмір коштів, що підлягають виплаті адвокату по договору «Про надання правової допомоги», укладеного між адвокатом Крикуновим О.В. та [PERSON] , акт виконаних послуг (робіт) згідно договору «Про надання правової допомоги», укладеного між адвокатом Крикуновим О.В. та [PERSON] , квитанція до прибуткового касового ордера №1/22/5/25 від 22.05.2024 року на суму 12 000,00 грн. Отже, представником позивача надано суду докази щодо витрат понесених позивачем на правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Заперечуючи проти заяви про стягнення витрат на правову допомогу в своїх письмових запереченнях, представник відповідача-1 зазначив, що заявлена сума витрат є завищено та не співмірною зі складністю розгляду даної справи. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу. Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р. «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України) Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст. 137 ЦПК України). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 р. у справі № 910/906/18. Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 р.) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. Верховний Суд у додатковій постанові у справі № 201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження № 61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, зважаючи на підставу та предмет позову, відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на те, що розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, подані представником відповідача заперечення на на заяву про ухвалення додаткового рішення, клопотання про долучення доказів, враховуючи їх зміст та обсяг, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу та складність даної справи, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та обсяг фактично наданих послуг, враховуючи заперечення представника відповідача, суд дійшов до висновку що заявлені витрати представником позивача у розмірі 12 000,00 грн не відповідають критерію розумності, не співмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер. З огляду на зазначене у сукупності суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення правничої допомоги в розмірі 6 000,00 грн. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. На підставі викладеного,

Outcome: partial