Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (далі ТОВ «СВЕА ФІНАНС») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в розмірі 26 386,29 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 15.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» (далі ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ») та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №1504759, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «В881», який був надісланий на номер моб.телефону відповідача. Відповідно до Розділу 1 Договору про надання фінансового кредиту, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти в гривні в загальній сумі 8 700,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 352 дні, стандартна процентна ставка становить 1,5% на день. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за вказаним договором виконало та наддало Позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на карту позичальника № [NUMBER] , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту. В свою чергу відповідач виконував свої зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 29.01.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу №01.02-03/25, відповідно до умов якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило свої права вимоги ТОВ «СВЕА ФІНАНС», а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» за кредитними договорами та сплачує ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. В тому числі за даним договором факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» за договором №1504759 від 15.05.2024 року. Позивач вказує, що станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №1504759 від 15.05.2024 складає 26 386,29грн., в тому числі 6 396,44 грн. заборгованості по тілу кредиту, 15 639,85 грн. заборгованості по відсотках, 4 350,00 грн. заборгованості по пені. На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором №1504759 від 15.05.2024 року в розмірі 26 386,29 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 10.10.2025 року, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Клопотав слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, шляхом опублікування на офіційному веб-сайті судової влади України тексту оголошення про виклик відповідача. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. Відповідачу надано строк для подачі відзиву, однак останній своїм правом не скористався, відзиву до суду не надіслав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце слухання справи і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 30 січня 2026 року згідно ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 15.05.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №1504759. Відповідно до умов Договору ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надає клієнту кредит в розмірі 8 700,00 грн на умовах, встановлених Договором, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.1.1., п.1.2.Договору). Кредит надається строком на 352 дні (п.1.3 Договору). Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 16 днів (п.1.4. Договору). Стандартна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується в межах кредиту, встановленого в п.1.3. цього Договору (п.1.5.1. Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 54 636 грн. за стандартною ставкою за весь час користування кредитом (п.1.10. Договору). Відповідно до п.2.1. Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . В п.2.2. зазначено, що сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Дата надання кредиту: 15.05.2024. Договір підписано споживачем електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором «В881 15.05.2024 19:12:34» (а.с. 7-10, 11, 13-14). ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу кредит у розмірі 8700,00 грн. шляхом перерахування коштів на платіжну картку Клієнта маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» 1f35ed46-bb27-4b3d-8598-75e8b8fcf2f1, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] (а.с.29). 29.01.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу №01.02-03/25, відповідно до умов якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованості боржника перед ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», визначеними в реєстрі боржників, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №1504759від15.05.2024 року (а.с.30-43). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 29.01.2025 року №01.02-03/25, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] (а.с.45). Згідно розрахунку заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №1504759 від 15.05.2024 станом на 29.01.2025 року заборгованість відповідача [PERSON] становить 26 386,29 грн., яка складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту 76 393,44 грн., заборгованість за відсотками 15 639,85 грн., заборгованість за штрафними санкціями 4 350,00 грн. (а.с.25-28). Вирішуючи питання щодо задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про таке. У статті 3 Закону України № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі - Закон) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно із ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Оскільки відповідач, отримавши кредитні кошти, зобов`язання з їх повернення та сплати відсотків у розмірі встановленому договором не виконав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за наданим кредитом в сумі 22 036,29 грн, що складається з 6 396,44 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 15 639,85 грн - заборгованість по відсоткам, є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо заявлених позивачем вимог в частині стягнення заборгованості запенею в сумі 4 350,00 грн., суд уважає, що позивач при заявлені даних вимог не врахував положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України і діє по теперішній час. Враховуючи наведене та зважаючи на те, що кредитний договір укладений 15.05.2024, тобто в період дії на території України воєнного стану, суд уважає, що з відповідача не підлягає стягненню заборгованість за пенею в сумі 4 350,00 грн., що буде узгоджуватись із пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України Оскільки позов задоволено частково, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в сумі 2 023,05 грн. з розрахунку: 22 036,29 грн. х 2422,40 грн. /26 386,29 грн. = 2 023,05 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial