Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 07.02.2025 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику №7011630225. Договір позики, разом із правилами надання споживчих кредитів затвердженими 17.11.2024 року складає єдиний договір, в якому визначаються всі його умови та з якими позичальник попередньо ознайомлений. Відповідно до умов договору, позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму 6000,00 грн. шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника, на строк 360 днів, дата надання кредиту 07.02.2025 року, тип процентної ставки фіксована, за користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов стандартна процентна ставка застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього договору. Договір підписано електронним підписом позикодавця. Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 6000,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, суму позики не повернув, проценти за користування коштами не сплатив. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість за кредитним договором №7011630225 від 07.02.2025 року в розмірі 25627,20 грн., з яких: -6000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; -7627,20 грн. заборгованість по процентам; -12000,00 грн. неустойка за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки. Позивач зазначив, що проценти нараховувались з 07.02.2025 по 21.10.2025 року включно. Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 03.11.2025 року. Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзив на позову заяву не подав. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу. Відповідно до копії договору надання грошових коштів у позику №7011630225 укладеного 07.02.2025 між позивачем та [PERSON] , сторони уклали договір за допомогою ІКС товариства, доступ до якого забезпечується позичальнику через веб-сайт. Відповідно до умов договору, товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 6000,00 грн., тип кредиту кредит, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 17 днів, останній платіж з періодом внесення 3 днів. Згідно п. 2.6.1. стандартна процентна ставка застосовується у межах строку кредиту, вказаному в.п.2.5 та становить 1% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору, 0,87% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Згідно п.3.1. кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки : [NUMBER] . Договір підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Також до договору додано паспорт споживчого кредиту, інформація яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), який також підписано відповідачем. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З листа АТ «Акцент банк» від 25.11.2025 року №20.1.0.0.0/7-20251114/0192 наданого на запит суду вбачається, що картка № [NUMBER] емітована на імя [PERSON] , 07.02.2025 року на картку було зараховано суму в розмірі 6000,00 грн. призначення «Отримання переказу коштів на картку АТ "А-БАНК"" у терміналах інших банків № E4110374, 3000239, Yuliia Synhaivska Volo|Mezhygirska 82 A|Kyiv|UA, 6536, 07/02/2025, № картки: [NUMBER] , 6000.00 UAH.» Інформація зазначена у вищевказаній довідці не спростована іншими доказами, а тому у сукупності з іншими доказами отримання та оформлення кредиту суд розцінює її як таку, що підтверджує отримання кредитних коштів відповідачкою. Таким чином, судом встановлено, що через невиконання відповідачем договірних зобов`язань у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за кредитним договором №7011630225 від 07.02.2025 року в розмірі 25627,20 грн., з яких: -6000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; -7627,20 грн. заборгованість по процентам; -12000,00 грн. неустойка за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача неустойки, суд зазначає наступне. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Суд вважає, що саме цю норму закону слід застосувати до відносин, що виникли між сторонами, так як вона вказує на конкретні обставини у державі, дату та конкретне зобов`язання кредитодавця щодо списання неустойки у даних правовідносинах. Відтак, стягнення з відповідачки неустойки під час воєнного стану є незаконним, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. У відповідності з ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial