Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

у серпні 2025 року ТОВ «ФК «Ейс» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 439094541 від 18.09.2019 року в розмірі 22 268,89 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн і 7 000,00 грн витрат на правничу допомогу. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 18.09.2019 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 439094541 у формі електронного документа з використанням електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора X7P8YQ75. ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» свої зобов`язання перед відповідачем за вказаним кредитним договором виконало та надало кредит в розмірі 10 000,00 грн, перерахувавши 18.09.2019 року вказану суму коштів на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] . Разом з тим, [PERSON] свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого право грошової вимоги до відповідача за спірним Кредитним договором перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». В подальшому, 08.07.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено Договір факторингу № 08/07/25-Е, згідно з яким до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Посилаючись на те, що [PERSON] не виконав свої зобов`язання за Кредитним договором № 439094541 від 18.09.2019 року, укладеним з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», ТОВ «ФК «Ейс» просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 22 268,89 грн, з яких: 9 937,00 грн - заборгованість затілом кредиту, 12 331,89 грн - заборгованість за відсотками та 4 090,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями. Ухвалою від 05.09.2025 року відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 167-168). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відзиву на позовну заяву відповідачем до суду не подано. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 18.09.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 439094541 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора X7P8YQ75, який відправлено 18.09.2019 року о 17:04:24 на номер телефону [NUMBER] відповідача та введено ним 18.09.2019 року 17:04:56. Введення позичальником одноразового ідентифікатора у відповідне поле в особистому кабінеті на сайті кредитодавця є підписанням договору відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до договору сума кредиту становить 10 000,00 грн; строк - 7 днів від дати отримання кредиту позичальником, з можливістю продовження строку (п. п. 1.1., 1.2.) Процентна ставка 1,37 % в день або 500,05 % річних (п.п. 1.4., 1.5. договору). Сукупна вартість кредиту складає 109,59 % від суми кредиту або 10 959,00 грн. Згідно з додатковою угодою до договору № 439094541 від 18.09.2019 року, починаючи з 25.09.2019 року позичальник сплачує за користування кредитом 1,47 відсотків в день від суми кредиту згідно з даною додатковою угодою (п. 3). Первісний кредитор виконав свій обов`язок та 18.09.2019 року перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідач вказав у заявці при укладенні кредитного договору. Факт переказу коштів підтверджується витребуваною судом інформацією в АТ «Ощадбанк» від 06.10.2025 року № 46/12-11/128464/2025/БТ, з якої вбачається, що на ім`я [PERSON] відкрито банківський рахунок до якого емітовано банківську платіжну картку № [NUMBER] на яку 18.09.2019 року відбулося зарахування грошових коштів в сумі 10 000,00 грн. Отже, позивачем доведено факт виконання зобов`язання первинного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про перерахування коштів на рахунок відповідача. Відповідно до детального розрахунку заборгованості відповідача з 18.09.2019 року по 03.01.2020 року заборгованість в загальній сумі становить 22 268,89 грн, з яких: 9 937,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 12 331,89 грн - заборгованість за відсотками та 4 090,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями. 28.11.2018 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. Відповідно до п. 1.3. цього Договору визначено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. В подальшому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали низку додаткових угод: № 19 від 28.11.2019 року, № 26 від 31.12.2020 року, № 27 від 31.12.2021 року, № 31 від 31.12.2022 року, № 32 від 31.12.2023 року - якими продовжено до 31.12.2024 року строк дії Договору факторингу № 28/1118/01 від 28.11.2018 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 59 від 03.01.2020 року до Договору факторингу № 28/1118-01, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором на загальну суму 20 579,59 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 9 937,00 грн,заборгованість за відсотками 10 641,59 грн. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, зі строком дії до 04.08.2021 року. В подальшому між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено низку додаткових угод, якими продовжено строк дії цього Договору факторингу до 30.12.2024 року. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 22 268,89 грн, з яких: 9 937,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 12 331,89 грн - заборгованість за відсотками. 08.07.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладений Договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком № 1 є невід`ємною частиною договору. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 року до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 439094541 від 18.09.2019 року в сумі 26 358,99 грн, з яких: 9 937,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 12 331,89 грн - заборгованість за відсотками та 4 090,00 грн - пеня, штрафи. Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Частиною 1 ст. 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч. 2 ст. 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, ТОВ «ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги до відповідача на підставі Договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 року за кредитним договором № 439094541 від 18.09.2019 року на суму 9 937,00 грн (тіло кредиту). Крім того, в матеріалах справи наявні докази того, що картковий рахунок № [NUMBER] належить саме відповідачу та, що на його рахунок 18.09.2019 року надходили кошти від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі спірного кредитного договору, а саме 10 000,00 грн. Поряд із цим, суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази, не погоджується із розрахованою позивачем сумою заборгованості в частині нарахованих процентів за вищевказаним кредитним договором, оскільки відповідачу надано кошти за кредитним договором № 439094541 від 18.09.2019 року в сумі 7 000,00 грн на термін 7 днів, тобто до 25.09.2019 року. Відповідно до умов договору (на умовах повернення кредиту в кінці строку кредиту) № 439094541 від 18.09.2019 року, сума кредиту 10 000,00 грн, проценти за користування кредитом 959,00 грн, фіксована процентна ставка за день користування 1,37 % в день, загальна вартість кредиту 10 959,00 грн. Отже, первісний кредитор має право на стягнення процентів за користування кредитом за вказаним договором за 7 днів, що виходячи з передбаченої договором процентної ставки складає загальну суму 10 959,00 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення 4 090,00 грн заборгованості за штрафними санкціями, то суд зазначає, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, щов період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, правові підстави для стягнення з відповідача пені, штрафу в розмірі 4 090,00 грн відсутні. Отже, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на правничу правову допомогу позивачем надано: договір про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025 року, додаткова угода до нього № 25770548389 від 09.07.2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025, копія довіреності та копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю представника позивача. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року по справі №755/9215/15-ц вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), ціну позову, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи в сумі 7 000,00 грн є завищеними та підлягають частковому задоволенню, в розмірі 2 000,00 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог,з відповідача підлягають стягненню понесені витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених вимог (49,21 %), а саме в розмірі 1 192,06 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial