Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування майнової та моральної шкоди посилаючись на те, що 31 травня 2025 року о 18.50 год. в м. Чернівці на площі Театральній, [PERSON] керував транспортним засобом марки «Ford Fiesta» д.н.з. [NUMBER] і під час зупинки не забезпечив безпеку пасажира, який перебував у салоні автомобіля на задньому правому сидінні, в результаті чого пасажир [PERSON] самовільно відчинив двері автомобіля, не пересвідчившись у відсутності перешкод, та допустив зіткнення з транспортним засобом [PERSON] марки «BMW X5» д.н.з. [NUMBER] , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 16 липня 2025 року у справі №727/6823/25 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як винної особи, за шкоду, завдану майну третіх осіб унаслідок експлуатації забезпеченого «Ford Fiesta» д.н.з. [NUMBER] , на момент настання ДТП була застрахована відповідно до умов чинного полісу ОСЦПВВНТЗ № 221506963 виданого ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». Страховиком Відповідача було виконано свій обов`язок та виплачено належний розмір страхового відшкодування. Але станом на день подання позову відповідачем так і не було відшкодовано заподіяну позивачеві шкоду у повному обсязі. Оскільки позивач застрахував свою цивільно-правову відповідальність, [PERSON] відповідно до змісту Довіреності від 10.06.2025 року, є особою, уповноваженою власником ТЗ «BMW X5» д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] на отримання на свою користь страхових виплат внаслідок настання страхового випадку стосовно транспортного засобу. [PERSON] як особа, яка має право на отримання страхової виплати за заподіяну їй шкоду, звернулася до ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». та надала усі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у тому числі Заяву про виплату страхового відшкодування. За результатами розгляду вказаної заяви страховиком на користь позивача було здійснено виплату страхового відшкодування у належному розмірі. (ліміт відповідальності 160 000 грн., франшиза 3 200 грн. ). Проте, відповідно до Звіту № 005-1 від 8 серпня 2025 року про оцінку автомобіля «BMW X5» д.н.з. [NUMBER] вартість матеріального збитку, завданого позивачу становить 381458,03 грн., що перевищує розмір ліміту відповідальності страховика Відповідача. Тому просив стягнути з відповідача на користь позивача різницю між фактичним розміром заподіяної шкоди і належним страховим відшкодуванням у розмірі: 381458,03 грн. (вартість відновлювального ремонту) 160000 грн. (ліміт відповідальності страховика) + 3200 грн. (франшиза за полісом) = 224658,03 грн. Крім того зазначив, що належний позивачеві транспортний засіб «BMW X5» д.н.з. [NUMBER] був його основним засобом пересування. Внаслідок пошкодження транспортного засобу, з вини відповідача, позивач був позбавлений можливості користуватися своїм майном, звичний розпорядок життя його та його сім`ї було порушено на період ремонту ТЗ. Пошкодження автомобіля в ДТП завдало позивачеві душевних страждань та негативно вплинуло на його моральний стан, оскільки пошкоджений з вини відповідача транспортний засіб - це не лише засіб пересування для позивача та його сім`ї, але і ціль, досягнення якої у свій час потребувало кропіткої праці. Тому просив стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду, заподіяну протиправними діями Відповідача, внаслідок яких було пошкоджено транспортний засіб «BMW X5» д.н.з. [NUMBER] , у розмірі 10000 грн. У зв`язку із необхідністю стягнення відшкодування заподіяної шкоди, для отримання належної правової допомоги, позивач звернувся до адвоката Конюшка Д.Б. На основі Договору № 24/09/25-ЮП/IL від 24 вересня 2025 року, укладеного між позивачем та адвокатом, останній надав послуги (вчинення процесуальних дій поза судовим засіданням) з розрахунку 1500 грн. за 1 годину роботи: 1. Юридична консультація 0,5 години (сукупно). 2. Вивчення документів, наданих 0,5 години (сукупно). 3. Збирання доказів 2,0 години (сукупно). 4. Складання й підготовка до подання до суду позовної заяви 7,0 годин (сукупно). Відповідно до Акта виконаних робіт №1 [PERSON] виконав свої зобов`язання за Договором, а позивач прийняв виконані роботи загальною вартістю 15000 грн. Всього просив стягнути з відповідача на користь позивача : - майнову шкоду у розмірі 224658 грн. 03 коп. - моральну шкоду у розмірі 10000 грн. - вирішити питання про розподіл судових витрат. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, від представника до суду надійшла заява про розгляд справи в їх відсутність, позов підтримують. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, і в своїх пояснення підтвердили обставини, викладені у письмових поясненнях. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на таке. Судом встановлено, що 31 травня 2025 року о 18.50 год. в м. Чернівці на площі Театральній, [PERSON] керував транспортним засобом марки «Ford Fiesta» д.н.з. [NUMBER] і під час зупинки не забезпечив безпеку пасажира, який перебував у салоні автомобіля на задньому правому сидінні, в результаті чого пасажир [PERSON] самовільно відчинив двері автомобіля, не пересвідчившись у відсутності перешкод, та допустив зіткнення з транспортним засобом [PERSON] марки «BMW X5» д.н.з. [NUMBER] , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 16 липня 2025 року у справі №727/6823/25 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як винної особи, за шкоду, завдану майну третіх осіб унаслідок експлуатації забезпеченого «Ford Fiesta» д.н.з. [NUMBER] , на момент настання ДТП була застрахована відповідно до умов чинного полісу ОСЦПВВНТЗ № 221506963 виданого ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». Страховиком Відповідача було виплачено належний розмір страхового відшкодування. Але станом на день подання позову відповідачем так і не було відшкодовано заподіяну позивачеві шкоду у повному обсязі. Позивач застрахував свою цивільно-правову відповідальність, [PERSON] відповідно до змісту Довіреності від 10.06.2025 року, є особою, уповноваженою власником ТЗ «BMW X5» д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] на отримання на свою користь страхових виплат внаслідок настання страхового випадку стосовно транспортного засобу. [PERSON] як особа, яка має право на отримання страхової виплати за заподіяну їй шкоду, звернулася до ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». та надала усі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у тому числі Заяву про виплату страхового відшкодування. За результатами розгляду вказаної заяви страховиком на користь позивача було здійснено виплату страхового відшкодування у належному розмірі. (ліміт відповідальності 160 000 грн., франшиза 3 200 грн. ). Проте, відповідно до Звіту № 005-1 від 8 серпня 2025 року про оцінку автомобіля «BMW X5» д.н.з. [NUMBER] вартість матеріального збитку, завданого позивачу становить 381458,03 грн., що перевищує розмір ліміту відповідальності страховика відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Також відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Але разом з трим необхідно зазначити таке. Сума страхового відшкодування за договором (Полісом ОСЦПВ) визначається з урахуванням положень Закону, який встановлює, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у полісі, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону N? 1961-IV), - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29 Закону N? 1961-1V). Водночас реальними збитками, які підлягають відшкодуванню потерпілому, с саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу ( висновок Верховного Суду щодо застосування статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України у постановах від 02 лютого 2022 року у справі N? 757/54513/16, від 08 вересня 2025 року у справі N? 161/3803/24). Якщо транспортний засіб фактично відремонтований, то розмір збитку визначається як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт (висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі N?753/19288/14-ц ). Такі висновки викладено також у постанові Верховного Суду у справі: N? 591/3152/16-ц від 25.03.2019 року, у якій Верховний Суд зазначив, що коли автомобіль вже фактично відновлений, то суд не може взяти до уваги експертне дослідження та повинен визначати розмір відновлювального ремонту на підставі саме документів, які підтверджують здійснення такого ремонту. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі не проведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. У статті 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків. що підлягають відшкодуванню потерпілому. визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт. необхідних для відновлення пошкодженої речі. Але транспортний засіб належний позивачу, який зазнав ушкоджень в результаті дорожньо-транспортної пригоди, позивачем вже відремонтований. Цю обставину не заперечує сам позивач у своїй позовній заяві, зазначаючи, що на період ремонту транспортного засобу він був позбавлений можливості користуватися своїм майном. Також на підтвердження факту відновлення транспортного засобу відповідачем було надано роздруківку із сайту «Авторіа», про те, що на транспортний засіб марки «БМВ» д.н.з. [NUMBER] перебуває у продажу та містить інформацію, зокрема фото, з яких видно, що транспортний засіб продається як відновлений. Отже на момент звернення до суду з цим позовом, належний позивачу транспортний засіб вже був відновлений. Але позивач, відремонтувавши транспортний засіб, у позовних вимог просить стягнути із відповідача різницю між вартістю відновлювального ремонту, визначеною Звітом N?005-1 від 08 серпня 2025 року про оцінку автомобіля, та страховим відшкодуванням. Водночас така позиція позивача не узгоджується із актуальною судовою практикою, зазначеною у вищенаведених постановах Верховного Суду, оскільки, відремонтувавши транспортний засіб, позивач має право на стягнення із відповідача саме різниці між вартістю реально витрачених коштів на матеріали і проведення робіт, що підтверджені відповідними доказами, та страховим відшкодуванням. Однак жодних доказів понесених витрат на відновлення транспортного засобу позивачем та його представником не надано, що позбавляє суд можливості встановити реальний розмір коштів, які підлягають стягненню з відповідача. Суд вважає, що за відсутності доказів понесених фактичних витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу на даний час, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині відшкодування майнової шкоди, в їх задоволенні необхідно відмовити. Також судом встановлено, що внаслідок пошкодження транспортного засобу, з вини відповідача, позивач був позбавлений можливості користуватися своїм майном, звичний розпорядок життя його та його сім`ї було порушено на період ремонту ТЗ. Пошкодження автомобіля в ДТП завдало позивачеві душевних страждань та негативно вплинуло на його моральний стан, оскільки пошкоджений з вини відповідача транспортний засіб - це не лише засіб пересування для позивача та його сім`ї, але і ціль, досягнення якої у свій час потребувало кропіткої праці. Відповідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її задавала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з Постановою Верховного суду по справі № 761/14285/16-ц від 22 квітня 2019 року: «участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому посилання заявника у касаційній скарзі на те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди є безпідставними». З наведеної правової позиції слідує, що сам факт пошкодження майна Позивача внаслідок ДТП (належного йому автомобіля) є вже достатньою підставою для висновку про заподіяння йому моральної шкоди, позаяк пошкодження такого власного майна, на думку Верховного Суду, є обставиною, що безумовно свідчить про наявність негативного впливу на моральний стан Позивача та спричинення душевних страждань. Рішенням ЄСПЛ від 27.07.2004 року у справі «Ромашов проти України» визначено, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом констатації судом факту порушення. Системний аналіз вищезазначених положень свідчить про те, що просто визнання самого факту заподіяння моральної шкоди не є достатньою сатисфакцією, відтак допускається відшкодування такої шкоди у грошовій формі. Моральна шкода апріорі не є такою, що може бути відшкодована у повному обсязі, так як немає (і не може бути) єдиних точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Із зазначеного випливає, що будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, який визначається і обґрунтовується потерпілим, виходячи із внутрішнього переконання. Враховуючи всі обставини справи, ступінь доведення представником розміру моральних страждань позивача, суд вважає, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково, а саме в сумі 7000 грн., які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. У зв`язку із необхідністю стягнення відшкодування заподіяної шкоди, для отримання належної правової допомоги, позивач звернувся до адвоката Конюшка Д.Б. На основі Договору № 24/09/25-ЮП/IL від 24 вересня 2025 року, укладеного між позивачем та адвокатом, останній надав послуги (вчинення процесуальних дій поза судовим засіданням) з розрахунку 1 500,00 грн. за 1 годину роботи: 1. Юридична консультація 0,5 години (сукупно). 2. Вивчення документів, наданих 0,5 години (сукупно). 3. Збирання доказів 2,0 години (сукупно). 4. Складання й підготовка до подання до суду позовної заяви 7,0 годин (сукупно). Відповідно до Акта виконаних робіт №1 [PERSON] виконав свої зобов`язання за Договором, а позивач прийняв виконані роботи загальною вартістю 15000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 цієї ж статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу і витрати, пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, та відповідно до ч. 2 цієї статті підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Вказані витрати є витратами Позивача на правову допомогу у зв`язку з розглядом цієї судової справи. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача має бути частково стягнуто витрати на правничу допомогу з огляду на таке. Судом відмовлено у задоволенні позовних вимог про відшкодування майнової шкоди і частково задоволено позовні вимоги про стягнення моральної шкоди. Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу також заявив представник відповідача. Відповідно витрати на правничу допомогу мають бути стягнуті пропорційно до задоволено частини позовних вимог, а саме в розмірі 3000 грн. Також виходячи з розміру задоволених позовних вимог в частині моральної шкоди з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в розмірі 775,17 грн., підстав для стягнення інших витрат по сплаті судового збору в суду немає. На підставі викладеного та

Outcome: partial