Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Представник позивача через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить суд: стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами у розмірі 92 102,55 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн та на правову допомогу у розмірі 25 000,00 грн. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Представник позивача в обґрунтування позовної заяви зазначає, що 30.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено договори № 3675849, № 103798445, а 26.09.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір № 77714516. За умовами договору № 3675849 від 30.09.2021 сума кредиту становить 5 000,00 грн; проценти за користування кредитом 1875,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За умовами договору № 103798445 від 30.09.2021 сума кредиту становить 5 100,00 грн; проценти за користування кредитом 1912,50 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За умовами договору № 77714516 від 26.09.2021 сума позики становить 12 512,00 грн; процентна ставка (базова фіксована) становить 1,60 відсотків, яка нараховується за кожен день користування позикою. Відповідно до договорів про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договорами № 3675849, № 77714516, № 103798445. Загальний розмір заборгованості за договором № 3675849 від 30.09.2021 станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 32875,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 27375,00 грн; заборгованість за комісіями - 500,00 грн. Загальний розмір заборгованості за договором № 103798445 від 30.09.2021 станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 32512,50 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5100,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 26902,50 грн; заборгованість за комісіями - 510,00 грн. Загальний розмір заборгованості за договором № 77714516 від 26.09.2021 станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 26715,05 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 12512,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 14201,00 грн; нараховані 3% річних - 2,05 грн. Оскільки відповідач всупереч умовам договорів не виконував свої зобов`язання з повернення кредитних коштів, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь відповідну заборгованість на загальну суму 92 102,55 грн та понесені судові витрати у справі у розмірі 2 422,40 гнрн (судовий збір), 25 000,00 грн (витрати на професійну правничу допомогу). У поданому відзиві на позовну заяву (а.с.1-9 т.2) представник відповідача зазначає, що відповідач дійсно належним чином договірні зобов`язання за договорами не виконував, в зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації в особливий період. Відповідач з 15 липня 2020 року прийнятий на військову службу за контрактом, проходить службу у в/ч [NUMBER] , а також є учасником бойових дій. Отже, на момент укладення кредитних договорів 26 та 30 вересня 2021 року та упродовж всього строку кредитування, по цей час відповідач був і є військовослужбовцем. В Україні на момент укладення договорів дія особливий період і нині триває воєнний стан. Наведені обставини свідчать про те, що на спірні відносини щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом поширюється дія п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того, вважає, що включення банком до суми заборгованості за договором складової заборгованості за комісією є необґрунтованим на підставі ч. 1 ст. 1054 ЦК України, оскільки встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах. Враховуючи те, що договорами про споживчий кредит № 3675849, № 103798445 від 30.09.2021 встановлено комісію за надання кредиту, вважає, що положення даних договорів щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за надання кредиту, є нікчемною. У зв`язку з чим, просить суд задовольнити позовні вимоги частково, в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 3675849 від 30.09.2021 за основною сумою боргу у розмірі 5 000,00 грн, за кредитним договором № 103798445 від 30.09.2021 за основною сумою боргу у розмірі 5 100,00 грн та за кредитним договором № 777145116 від 26.09.2021 за основною сумою боргу у розмірі 12 512,00 грн. У задоволенні вимог про стягнення з відповідача суми заборгованості за нарахованими процентами та комісією в розмірі 69 490,55 просить відмовити, адже вони не підлягають нарахування щодо військовослужбовців під час дії особливого періоду. Представником позивача подано відповідь на відзив (а.с.11-18 т.2) у якому він зазначає, що ЗУ «Про споживче кредитування» передбачає право позивача, як кредитодавця, на встановлення комісії за надання кредиту за кредитним договором. Комісія за надання кредиту була також відображена і в тексті кредитного договору, який був підписаний відповідачем, що свідчить про обізнаність останнього щодо включення комісії «за надання кредиту» до загальних витрат за кредитним договором. Таким чином, вважає, що спеціальним законодавством України прямо визначені можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої комісії. Крім того, звертає увагу суду, що з наданих відповідачем документів вбачається, що він проходить військову службу за контрактом з 15.07.2020, проте посвідчення УБД датується 11.07.2024, інших документів, за якими можливо визначити коли особа була УБД, немає. На момент укладення кредитного договору відповідач не набув статусу військовослужбовця як УБД, а також не був мобілізований, отже на нього не розповсюджувалися пільги відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того, всі нарахування здійснені кредитором до 23.02.2022, тобто до початку повномасштабного вторгнення, оголошення воєнного стану та набуття відповідачем статусу військовослужбовця. Відповідач не повідомляв ні первісних кредиторів, ні позивача про набуття ним статусу військовослужбовця. Позивач дізнався про дану обставину лише під час розгляду даної справи з наданих відповідачем документів. Період нарахування відсотків за кредитними договорами з 01.10.2021 по 23.02.2022, з 26.09.2021 по 23.02.2022. Дата проходження військової служби - з 11.07.2024 став УБД. В зв`язку з чим, вважає, що проценти нараховано без порушення ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Нарахування було здійснено до набуття відповідачем статусу військовослужбовця та не здійснювалося у період проходження ним військової служби. На підстав викладеного, просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 02.09.2025 на підставі ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом було отримано інформацію з відділу реєстрації місця проживання управління «ЦНАП» виконкому Таращанської міської ради щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою суду від 03.09.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали на усунення вказаних у них недоліків. 10.09.2025 представником позивача, через підсистему «Електронний суд» подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою суду від 11.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 17.10.2025. Ухвалою суду від 10.10.2025 задоволено клопотання представника позивача - адвоката Морозової В.В. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалою суду від 17.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.11.2025. Протокольною ухвалою суду від 05.11.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 23.12.2025 за клопотанням представника відповідача для надання доказів. Відповідно до наказу голови суду від 07.11.2025 № 25-В, головуючий суддя Зінкін В.І. з 24.11.2025 по 10.12.2025 перебував у щорічній відпустці. Протокольною ухвалою суду від 23.12.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 22.01.2026 на підставі переривання зв`язку в режимі відеоконференції з представником позивача. Представник позивача - адвокат Морозова В.В. у судовому засіданні, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, позов підтримала у повному обсязі, прохала його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належно. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Представник відповідача - адвокат Горбуненко В.С. у судовому засіданні позов визнав частково з мотивів, зазначених у відзиві, а саме за кредитним договором № 3675849 від 30.09.2021 за основною сумою боргу у розмірі 5 000,00 грн, за кредитним договором № 103798445 від 30.09.2021 за основною сумою боргу у розмірі 5 100,00 грн та за кредитним договором № 777145116 від 26.09.2021 за основною сумою боргу у розмірі 12 512,00 грн. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 30.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем в електронній формі було укладено договір про споживчий кредит № 3675849 (індивідуальна частина) (а.с.28-34 т.1). Відповідно до умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) становить 5 000,00 грн, кредит надається строком на 30 днів з 30.09.2021 (строк кредитування), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата) платежу: 30.10.2021 (п.1.2.-1.4. договору); кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п.2.1. договору); комісія за надання кредиту 500,00 грн, яка нараховується за ставкою 10 відсотків від суми кредиту одноразово (п.1.5.1. договору); проценти за користування кредитом: 1875,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку кредитування (п.1.5.2. договору); стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6. договору); тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені пунктами 2.2, 2.3 договору (п.1.7 договору). Позивальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після звершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів (п.2.3.1.2. договору). У разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовження строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нараховувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України (п. 4.2. Договору). Довідкою про ідентифікацію ТОВ «МІЛОАН» підтверджено, що клієнт [PERSON] з яким укладено договір № 3675849 від 30.09.2021, ідентифікований товариством. Відповідач при укладені кредитного договору, підписав його аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора F69032, який був відправлений 30.09.2021 на номер телефону [NUMBER] (а.с.41 т.1). Факт видачі ТОВ «МІЛОАН» позичальнику грошових коштів в сумі 5 000,00 грн підтверджується квитанцією «LIQPAY» від 30.09.2021, ID платежу 1778956773 (а.с.42 т.1). 13.01.2022 було укладено договір № 13-01/2022-79 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3675849 (а.с.140-156 т.1). На підставі договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, укладеного між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та відповідно до Реєстру боржників до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3675849 від 30.09.2021 в сумі 32 875,00 грн, з яких: сума заборгованості за основним зобов`язанням - 5 000,00 грн, сума заборгованості за процентами - 27 375,00 грн, сума заборгованості за комісіями - 500,00 грн (а.с.84-105 т.1). 30.09.2021 між позивачем ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем в електронній формі було укладено договір про споживчий кредит № 103798445 (індивідуальна частина) (а.с.11-17 т.1). Відповідно до умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) становить 5 100,00 грн, кредит надається строком на 30 днів з 30.09.2021 (строк кредитування), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата) платежу: 30.10.2021 (п.1.2.-1.4. договору); кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п.2.1. договору); комісія за надання кредиту 510,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.1.5.1. договору); проценти за користування кредитом: 1912,50 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку кредитування (п.1.5.2. договору); стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6. договору); тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені пунктами 2.2, 2.3 договору (п.1.7 договору). Позивальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після звершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів (п.2.3.1.2. договору). У разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовження строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нараховувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України (п. 4.2. Договору). Довідкою про ідентифікацію ТОВ «МІЛОАН» підтверджено, що клієнт [PERSON] з яким укладено договір № 103798445 від 30.09.2021, ідентифікований товариством. Відповідач при укладені кредитного договору, підписав його аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора W80615, який був відправлений 30.09.2021 на номер телефону [NUMBER] (а.с.26 т.1). Факт видачі ТОВ «МІЛОАН» позичальнику грошових коштів в сумі 5 100,00 грн підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 07.04.2025 а.с.27 т.1). 17.01.2022 було укладено договір № 17-01/2022-54 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 103798445 (а.с.123-139 т.1). На підставі договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/1 від 10.03.2023, укладеного між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та відповідно до Реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 103798445 від 30.09.2021 в сумі 32 512,50 грн, з яких: сума заборгованості за основним зобов`язанням - 5 100,00 грн, сума заборгованості за процентами - 26 902,50 грн, сума заборгованості за комісіями - 510,00 грн (а.с.66-83 т.1). 26.09.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики (ануїтет) № 77714516, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) (а.с.45-51 т.1). Згідно з п.1 договору позики сторони погодили, що позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, без забезпечення, на погоджений строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника на умовах строковості зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплачувати позикодавцеві відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах, тобто позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів та сплатити проценти від суми протягом строку позики згідно графіку платежів, або достроково. Згідно з п. 2 договору сума позики 12 512,00 грн, строк позики 64 дні, процентна ставка 1,6 % (фіксована). Дата надання позики 26.09.2021; знижена процентна ставка 1,44%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,70%; орієнтовна реальна річна процентна ставка 12 875,12%; орієнтовна загальна вартість позики у грн 20457,00. Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.п. 5-5.1 Договору). Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.mycredit.ua. Ці правила є невід`ємною частиною договору позики, що укладається між товариством та позичальником. Факт видачі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» позичальнику грошових коштів в сумі 12 512,00 грн, на картковий рахунок № [NUMBER] підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» № КД-000019254/ТНПП від 18.03.2025 про прийняття до виконання та завершення платіжної операції з переказу коштів в сумі 12 512,00 грн отримувачу [PERSON] (а.с.52-56). 22.02.2022 було укладено договір № 22/02/2022 відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77714516 від 26.09.2021 (а.с.107-122 т.1). На підставі договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, укладеного між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та відповідно до Реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 77714516 від 26.09.2021 в сумі 26 715,05 грн, з яких: сума заборгованості за основним зобов`язанням - 12 512,00 грн, сума заборгованості за процентами - 14 201,00 грн, відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України - 2,05 грн (а.с.84-106 т.1) Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України). За змістом ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Верховний Суд у постанові від 12 червня 2019 року у справі №2-6315/11 (провадження №61-23326св18) звернув увагу на те, що невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту ст. 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним. Він вважається укладеним з моменту досягнення згоди між сторонами щодо всіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, які визначені законом, є предмет, сума, строк повернення, розмір процентів за користування кредитними коштами. Частинами 2, 3 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Щодо укладення договору в електронному вигляді Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У силу ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII (далі - Закон № 675-VIII). Згідно з пунктами 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону № 675-VIII). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону № 675-VIII визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних», персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки. Частиною 5 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних», не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. У ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кредитні договори № 3675849, № 103798445 від 30.09.2021, договір позики № 77714516 від 26.09.2021 між кредиторами та відповідачем підписано останнім одноразовими ідентифікаторами, які було надіслано на номер телефону відповідача, вказаний при реєстрації. У договорах зазначені всі необхідні дані про особу відповідача необхідні для його ідентифікації: реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, офіційно зареєстроване місце проживання, номер мобільного телефону позичальника, адреса електронної пошти. Відповідач через особистий кабінет на вебсайті кредитодавця подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, підтвердив умови таких, після чого позикодавець надіслав йому за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону (зазначений при реєстрації) одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання договору. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитні договори, договір позики не був би укладений, а тому ці правочини відповідно до Закону № 675-VIII вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Також відповідачем не надано належних доказів укладення договорів від його імені іншою особою за відсутності його волевиявлення. Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, наведених у постанові від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження №61-6066св23). У даній справі позивач довів належними та допустимими доказами факт укладення кредитодавцями з відповідачем кредитних договорів, договору позики, надання позичальнику кредитних коштів, тобто виконання належним чином своїх обов`язків та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань. У свою чергу відповідач визнав факт отримання кредитних коштів, а також факт неналежного виконання зобов`язань перед банком. Щодо відступлення права вимоги за договорами Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» доведено набуття права вимоги за кредитними договорами, укладеними між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем № 3675849 від 30.09.2021, № 103798445 від 30.09.2021, та за договором позики, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем № 77714516 від 26.09.2021. Щодо розміру заборгованості за договорами Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила такі висновки: - припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91 постанови); - вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає (пункт 92 постанови); - якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України (п. 100 постанови); - у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (п. 103 постанови); - в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункт 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від цього висновку немає (п. 108 постанови); - можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. Verba chartarum fortius accipiunt ur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (пункт 128 постанови). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з розрахунком заборгованості, загальний розмір заборгованості за договором № 3675849 від 30.09.2021 становить 32875,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 27375,00 грн; заборгованість за комісіями - 500,00 грн. Період нарахування відсотків - з 30.09.2021 по 23.02.2022 (а.с.43-44, 61, 64 т.1). Згідно з розрахунком заборгованості, загальний розмір заборгованості за договором № 103798445 від 30.09.2021 становить 32512,50 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5100,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 26902,50 грн; заборгованість за комісіями - 510,00 грн. Період нарахування відсотків - з 30.09.2021 по 23.02.2022 (а.с.18-19, 60, 63 т.1). Згідно з розрахунком заборгованості, загальний розмір заборгованості за договором № 77714516 від 26.09.2021 становить 26715,05 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 12512,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 14201,00 грн; нараховані 3% річних - 2,05 грн. Період нарахування відсотків - з 26.09.2021 по 23.02.2022 (а.с.57-58, 62, 65 т.1). Разом з тим, у відзиві зазначено, що відповідач з 15 липня 2020 року є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі за контрактом. На підтвердження вказаних обставин надано суду копію довідки № 96 від 23.09.2025 (а.с.5 т.2), копію військового квитка № [NUMBER] від 29.05.2024 (а.с.6 т.1), копію посвідчення учасника бойових дій № [NUMBER] від 11.07.2024 (а.с.7 т.2). Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечував проти задоволення позовної вимоги лише в частині стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 3675849 від 30.09.2021 за основною сумою боргу у розмірі 5 000,00 грн, за кредитним договором № 103798445 від 30.09.2021 за основною сумою боргу у розмірі 5 100,00 грн та за кредитним договором № 777145116 від 26.09.2021 за основною сумою боргу у розмірі 12 512,00 грн. У задоволенні вимог про стягнення суми заборгованості за нарахованими процентами та комісією в розмірі 69 490,55 просив відмовити, адже вони не підлягають нарахування щодо військовослужбовців під час дії особливого періоду військового стану. Крім того, протокольною ухвалою суду від 05.11.2025 задоволено клопотання представника відповідача про долучення доказів, до матеріалів справи долучено копію довідки військової частини [NUMBER] від 15.02.2024 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва). Згідно довідки, 30.01.2024 старший сержант за контрактом [PERSON] , отримав цефалічний синдром за обставин - при безпосередній участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини (а.с.48 т.2). Щодо доводів представника відповідача про протиправність нарахування відповідачу процентів у зв`язку з наявністю в нього правового статусу військовослужбовця. Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції, що діяла на момент укладення договорів, - військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Натомість чинна редакція ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Аналіз вищевикладених положень дає можливість зробити висновок, що пільги стосовно звільнення від нарахування процентів за користування кредитом мають не всі військовослужбовці, а лише ті, які підпадають під визначені у законі категорії. Категоріями військовослужбовців, які мають пільги щодо звільнення від нарахування процентів за користування кредитом, є: 1) військовослужбовці, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; 2) військовослужбовці, які призвані на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; 3) інші військовослужбовці, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у заходах, перелік яких наведено у ч. 15 ст. 14 вказаного Закону. На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався і діє на даний час. Тобто, введення та продовження строку воєнного стану у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України було визначено в законодавчому порядку і є особливим періодом. З наданих суду документів вбачається, що відповідач проходить військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України з 15.07.2020, а 30.01.2024 отримав цефалічний синдром за обставин - при безпосередній участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконанні бойових завдань у складі БТГр 15п НГУ поблизу населеного пункту Терни Донецької області під час артилерійського обстрілу отримав поранення. Проте, проценти нараховувалися за період з 30.09.2021 по 23.02.2022, з 26.09.2021 по 23.02.2022. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження участі відповідача у заходах, перелік яких наведено у ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у Донецькій та Луганській областях ) у період, за який нараховані проценти. Щодо комісії за надання кредиту, передбаченої в договорах № 3675849 від 30.09.2021, № 103798445 від 30.09.2021 Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином Закон України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління НБУ постановою від 08.06.2017 №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління НБУ від 10.05.2007 № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості або надання кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 ЗУ «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. За обставин цієї справи сплата позичальником комісії за надання кредиту передбачена умовами договорів. Однак у договорах не зазначено які саме послуги, пов`язані з обслуговуванням чи наданням кредиту, виконує позивач за сплачену позичальником комісію. Іншими словами незрозуміло за що саме позичальник має сплатити комісію за надання йому кредитних коштів, адже відповідних дій на користь позичальника кредитор, отримавши комісію, вчиняти не зобов`язаний. На підставі викладеного, суд висновує про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1 010,00 грн заборгованості за комісіями. У зв`язку з чим, суд висновує, що позовні вимоги слід задовольнити частково, у частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитними договорами № 3675849 від 30.09.2021, № 103798445 від 30.09.2021, № 77714516 від 26.09.2021 у розмірі: 22 612,00 грн - заборгованості за тілом кредиту (5 000,00 за договором № 3675849 від 30.09.2021; 5 100,00 грн за договором № 103798445 від 30.09.2021; 12 512,00 грн за договором № 77714516 від 26.09.2021); 68 478,50 грн - заборгованості за нарахованими процентами (27 375,00 грн за договором № 3675849 від 30.09.2021; 26 902,50 грн за договором № 103798445 від 30.09.2021; 14 201,00 грн за договором № 77714516 від 26.09.2021); 2,05 грн - 3% річних за договором № 77714516 від 26.09.2021; а всього 91 092,55 грн. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). В силу ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 0549870090 від 27.08.2025 (а.с.10 т.1). Однак, враховуючи те, що суд виснував про часткове задоволення позовної вимоги на загальну суму 91 092,55 грн, що становить 98,9% від заявленої вимоги, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 395,75 грн (2 422,40х98,9%). Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивача у позовній заяві заявив вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 гривень, долучивши (електронні копії): договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 (а.с.164-168 т.1); заявку про надання юридичної допомоги № 161 від 01.07.2025 (а.с.169 т.1); витяг з акту № 12 від 31.07.2025 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025, відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» в особі керуючого партнера Бурдюг Т.В. погодили надання правових послуг на загальну суму 25 000,00 грн (а.с.170 т.1); свідоцтво про право на заняття адвокатського об`єднання серія РН № 1986 від 28.05.2021 (а.с.22-23 т.2); довіреність (а.с.24 т.2). Клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу від відповідача та його представника не надходило. Також, з урахуванням того, що суд виснував про часткове задоволення позовної вимоги на загальну суму 91 092,55 грн, що становить 98,9% від заявленої вимоги, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 24 725,00 грн (25 000,00х98,9%).

Outcome: partial