Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 97285,00 гривень. В обґрунтування позову зазначено, що 13.07.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №15854-07/2024. 19.11.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №191124/2. Відповідно до Реєстру боржників від 19.11.2024 року до договору факторингу №191124/2 від 19.11.2024 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №15854-07/2024 від 13.07.2024 року у розмірі 46200,00 гривень. 20.07.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №23035-07/2024. 19.11.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №191124/2. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №191124/2 від 19.11.2024 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №23035-07/2024 від 20.07.2024 року у розмірі 24000,00 гривень. 27.06.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №890860697. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01. 27.02.2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27/0225-01. Відповідно до Реєстру прав вимог №1 від 27.02.2025 року до договору факторингу №27/0225-01 від 27.02.2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №890860697 від 27.06.2024 року у розмірі 14193,00 гривень. 17.07.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено кредитний договір №79125232. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №79125232 від 17.07.2024 року у розмірі 12892,00 гривень. Таким чином, на підставі зазначених договорів факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами. У зв`язку з невиконанням [PERSON] взятих на себе за кредитними договорами зобов`язань, у останнього виникла заборгованість у загальному розмірі 97285,00 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Представник позивача в судове засідання не з`явився, був повідомлений судом своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи. У позовній заяві просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, будучи повідомленим судом належним чином про час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини неявки, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надав. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 13.07.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №15854-07/2024 (а.с.10-17, 18-19, 20). Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора W226. Відповідно до п.п.1.1, 1.2 зазначеного кредитного договору, товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 14000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 13.07.2024 року. Дата погашення кредиту 09.11.2024 року. Згідно з п.4.1 зазначеного кредитного договору денна процентна ставка складає 1,5 %. 19.11.2024 року на підставі договору факторингу №191124/2, укладеного між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача (а.с.26-32). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №191124/2 від 19.11.2024 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором надання фінансового кредиту № 15854-07/2024 від 13.07.2024 року. Згідно з розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 15854-07/2024 від 13.07.2024 року в розмірі 46200,00 грн. (а.с.24), з яких: 14000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 25200,00 грн заборгованість за відсотками; 7000,00 грн заборгованість за штрафними санкціями. 20.07.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №23035-07/2024 (а.с.36-43, 44-45, 46-49). Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора W0412. Відповідно до п.п.1.1, 1.2 зазначеного кредитного договору, товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 20.07.2024 року. Дата погашення кредиту 16.11.2024 року. Згідно з п.4.1 зазначеного кредитного договору денна процентна ставка складає 1,5 %. 19.11.2024 року на підставі договору факторингу №191124/2, укладеного між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача (а.с.52-59). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №191124/2 від 19.11.2024 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором надання фінансового кредиту №23035-07/2024 від 20.07.2024 року. Згідно з розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №23035-07/2024 від 20.07.2024 року в розмірі 24000,00 грн. (а.с.50), з яких: 5000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 9000,00 грн заборгованість за відсотками; 10000,00 грн заборгованість за штрафними санкціями. 27.06.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №890860697, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в сумі 3800,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом (а.с.62-79). Згідно з п.2.3 зазначеного кредитного договору кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 3800,00 грн 27.06.2024 року. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 (а.с.75-76, 80-82). 27.02.2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27/0225-01 (а.с.83-89). Відповідно до Реєстру прав вимог №1 від 27.02.2025 року до договору факторингу №27/0225-01 від 27.02.2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №890860697 від 27.06.2024 року у розмірі 14193,00 гривень (а.с.88). З моменту отримання права вимоги до відповідача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювало нарахування жодних штрафних санкцій відповідачу. Згідно з розрахунком заборгованості за вказаним договором надання споживчого кредиту №890860697 від 27.06.2024 року [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в розмірі 14193,00 грн., з яких: 3800,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 8493,00 грн сума заборгованості за відсотками, 1900,00 грн неустойка (а.с.77, 78). 17.07.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №79125232 (а.с.94-97, 98-99). Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Згідно з п.1 договору позики №79125232 від 17.07.2024 року, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику), на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. За умовами вказаного договору позики відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. строком на 30 днів із денною процентною ставкою в розмірі 0,75 % в день (фіксована). Дата повернення позики 15.08.2024 року. Процентна ставка з 16.08.2024 року 1,50 % 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 (а.с.104-112). Відповідно до Реєстру боржників №38 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №79125232 від 17.07.2024 року у розмірі 12892,00 гривень. Згідно з розрахунком заборгованості за договором кредитним договором №79125232 від 17.07.2024 року [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в розмірі 12892,00 грн., з яких: 4000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 900,00 грн сума заборгованості за відсотками, 7992,00 грн сума заборгованості за пенею (а.с.100-102). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За статтею 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). За змістом ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 ЦПК України, статтею 36 ГПК України та статтею 79 КАС України. Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договорів, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, кредитні договори укладені у електронній формі та відповідачем не оспорені, в установленому законом порядку недійсними не визнані, а тому в силу положень ст. 204 ЦК України підлягають до виконання. Судом встановлено, що відповідач взятих на себе договірних зобов`язань належним чином не виконав, отримані кредитні кошти, відсотки за користування кредитами не сплатив, чим порушив умови укладених кредитних договорів. Щодо вимоги про стягнення штрафу (неустойки, пені) за вказаними кредитним договорами, суд зазначає таке. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24 лютого 2022 року до теперішнього часу. На час розгляду справи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України є чинними. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (частина 2 статті 4 ЦК України). Отже, частина друга статті 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. Також Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23). Крім того, у постановах Верховний Суд від 12 лютого 2025 року у справі №758/5318/23 (провадження № 61-15103св24) та від 06 травня 2025 року у справі №464/2647/22 (провадження № 61-6059св24) виснував, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, на період воєнного стану в Україні позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, тому суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за неустойкою (штрафом, пенею), нарахованими за вказаними кредитним договорами у період дії воєнного стану, в розмірі 26892,00 грн. У зв`язку з викладеним, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач отримав кредитні кошти, але свої зобов`язання по їх поверненню та сплати відсотків належним чином не виконував, а отже зобов`язаний повернути позивачу суму заборгованості за основною сумою боргу і суму заборгованості за процентами, у зв`язку з чим позов слід задовольнити частково у розмірі 70393,00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, беручи до уваги задоволення позовних вимог на 72,36 %, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2191,06 грн.

Outcome: partial