Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивував тим, що 01 грудня 2024 року він як сторона наймодавець та [PERSON] як сторона наймач уклали договір оренди житлового приміщення, згідно з п. 1.1 якого та за актом приймання-передачі від 01.12.2024 останньому передано в оренду у платне користування житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] загальною площею 82 кв.м, зі строком дії договору з 01 грудня 2024 року по 31 травня 2025 року включно. Зазначав, що відповідач не сплатив йому на картковий рахунок орендної плати за квітень та травень 2025 року в сумі 20 000 грн, по 10 000 грн за кожен місяць, та зник, забравши свої речі, не повернув йому ключів від приміщення, не передав приміщення по акту приймання-передачі як передбачено п. 2.3 договору оренди, не оплатив витрат за використану електроенергію за час користування житловим приміщенням в сумі 19 187,66 грн, хоч зобов`язаний був це зробити відповідно до пунктів 3.2.5 та 5.3 договору оренди. А після того як відповідач самовільно залишив житлове приміщення, було виявлено пошкодження приміщення, що потребувало ремонтних робіт у сумі вартістю 42 620 грн, яка підлягає відшкодуванню згідно з пунктами 2.2, 3.2.1, 6.2 договору оренди. Стверджує, що відповідач не сплатив гарантійного внеску в розмірі 10 000 грн, як передбачено п. 5.2 договору. Позивач у позові навів розрахунок за електроенергію, надав квитанції про оплату використаної відповідачем електроенергії та платіжні інструкції, а також акти виконаних робіт на ремонт приміщення та квитанції про оплату виконаних ремонтних робіт. Просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість та збитки за договором оренди в розмірі 91 807,66 грн. Ухвалою від 29.08.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою від 09.10.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в залі суду. Представник позивача - адвокат Мозговий О.О. направив до суду через електронний кабінет заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, а справу розглянути без його участі та участі позивача, не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення по суті справи. Наголошував на ігноруванні відповідачем явки в судові засіданні та подання ним своїх доводів і заперечень проти позову. Відповідач в судове засідання не з?явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об?єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01 грудня 2024 року наймодавець [PERSON] та наймач [PERSON] уклали між собою договір оренди житлового приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] загальною площею 82 кв.м, яке 01 грудня 2024 року було передано наймачу за актом приймання-передачі. Пунктом 7.1 договору оренди сторони визначили строк його дії з 01 грудня 2024 року по 31 травня 2025 року включно. Згідно з п. 5.1 договору оренди місячний розмір орендної плати становить 10 000 грн, яку наймач зобов`язується сплачувати не пізніше сьомого числа кожного поточного місяця. Відповідно до п. 5.2 договору оренди, наймач зобов`язаний був сплатити гарантійний внесок у розмірі 10 000 грн у день підписання договору, однак цього не зробив. Пунктами 3.2.5, 5.3 договору оренди передбачений обов`язок наймача відшкодувати наймодавцю витрати за використану електроенергію за час користування орендованим житловим приміщенням. Згідно з п. 2.2 договору оренди, наймач зобов`язаний належним чином користуватись орендованим житловим приміщенням, не допускати його пошкоджень та відшкодувати наймодавцю понесені ним витрати на ремонт відповідного приміщення, в разі його пошкодження. Після закінчення оренди, наймач зобов`язувався повернути наймодавцю ключі від приміщення та передати йому приміщення по акту приймання-передачі відповідно до п. 2.3 договору оренди. В пункті 6.2 договору оренди закріплено обов`язок наймача відшкодовувати наймодавцю відповідно до чинного законодавства матеріальні збитки, по`вязані з невиконанням умов цього договору. Як вбачається з наданих [PERSON] квитанцій та платіжних інструкцій, сума оплати ним електроенергії за квартиру у період користування нею відповідачем становить 19 187,66 грн. Відповідно до наданих [PERSON] квитанцій та актів виконаних робіт, вартість відповідних ремонтних робіт становить 42 620 грн. Неспростований відповідачем борг з орендної плати за квітень та травень 2025 року становить 20 000 грн. А неспростований відповідачем борг зі сплати гарантійного внеску згідно з п. 5.2 договору оренди становить 10 000 грн. Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, - стаття 526 ЦК України. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов?язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків, - ч.ч. 2, 3 ст. 612 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов?язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов?язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. З?ясувавши фактичні обставини справи, враховуючи неподання відповідачем до суду відзиву та будь-яких доказів на спростування вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі та стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 91 807,66 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд дійшов наступного висновку. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved