Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 23 січня 2024 року у розмірі 32 299,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 січня 2024 року між відповідачем та ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» укладений кредитний договір №367949, згідно з умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 21 000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом. Позивач свої зобов`язання згідно з умовами договору виконав, надавши позичальнику кредитні кошти, але позичальник взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості. Просить стягнути заборгованість у розмірі 32 299,00 грн та сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Сторони у судове засідання не з`явилися. У позовній заяві позивач зазначив, що просить розглядати справу за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно і належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак повторно не з`явився в судове засідання, про причини неявки не повідомив, будь-яких клопотань не направив. Відзив на позов до суду не надходив. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 05 листопада 2025 року позовна заява надійшла до суду. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою. Призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. На підставі заяви [PERSON] від 23 січня 2024 року № 522520 на отримання кредиту 23 січня 2024 року між [PERSON] та ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» укладено кредитний договір №367949, за умовами якого кредитодавець надав відповідачу кредит у розмірі 21 000,00 грн. Пунктом 1.4 договору визначено, що сума кредиту надається позичальнику в готівковій формі. Відповідно до п. 1.6 строк кредиту становить 19 періодів, кожен з яких визначається як 14 календарних днів. Загальна вартість кредиту 52 136,00 грн. Перебіг строку нарахування процентів за користування кредитом починається з дня, наступного за датою надання (видачі) кредиту, і триває 19 періодів, кожен з яких визначається як 14 календарних днів (п. 2.2 кредитного договору). З урахуванням ануїтетного характеру платежів по кредиту, номінальна процентна ставка є фіксованою та становить 330,08 % річних у першому періоді (з першого по 12 платіж) та 5,83% річних у другому періоді (за всіма іншими платежами до кінця строку кредиту) (п. 2.4. кредитного договору). Відповідач ознайомився з умовами договору та погодився з ними. Також сторонами договору підписано графік платежів, відповідно до якого сума одного платежу за розрахунковий період становить 2744,00 грн, розраховано на 20 платежів. Кредитодавцем виконано умови з надання відповідачу кредитних коштів, що підтверджується видатковим касовим ордером від 23.01.2024 про видачу коштів [PERSON] в сумі 21 000 грн згідно кредитного договору №367949. Відповідачем не спростовано отримання грошових коштів у зазначеній у договорі сумі. Відповідач умови договору з повернення кредиту та сплати процентів належним чином не виконав. Згідно з наданим позивачем розрахунком, розмір заборгованості становить 32 299,00 грн, з яких: основна сума боргу 20 016,30 грн, заборгованість за відсотками 12 282,70 грн. Розмір заборгованості відповідачем не спростований. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за договором кредиту. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Встановлено, що сторонами кредитного договору визначені істотні умови, в тому числі: сума та строк кредитування, розмір відсотків та порядок їх нарахування, загальна вартість кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Встановлено, що боржник не виконав зобов`язання за договором, вчасно отримані в кредит кошти не повернув, відсотки за користування такими коштами не сплатив, заборгованість не погашена. Як було зазначено, відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Встановлено, що заборгованість за процентами нарахована відповідачу в межах граничного строку кредитування, визначеного договором, а тому суд погоджується з наданим позивачем розрахунком. Стаття 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення між сторонами кредитного договору та порушення відповідачем ним взятих на себе зобов`язань. Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування того, що він підписував договір, отримував кредитні кошти, а також щодо суми заборгованості за кредитним договором не надав, обставини, на які посилається позивач як на підстави для стягнення заборгованості, знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Outcome: approved