Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

До суду за підсудністю з Олександрівського районного суду Кіровоградської області надійшла вищевказана справа. Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» суму заборгованості в розмірі 239917,79 грн., яка складається за Договором № Z62.00501.004034189 від 18.06.2018: - заборгованість за основним боргом - 84550,34 грн.; - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 43712,55 грн.; - заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 111654,90 грн. Позивач також просив стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору та судові витрати на професійну правничу допомогу. Позов обґрунтовано тим, що 18.06.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № Z62.00501.004034189. Відповідно до умов вказаного Договору банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 100000,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Позивачем в обґрунтування позову зазначено та здійснено посилання на пункти Договору кредиту. Банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав у повному обсязі надавши позичальнику кредитні кошти в розмірі 100000,00 грн. в строки визначені умовами Договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку з неповерненням заборгованості за вказаним договором та відповідно до Довідки - розрахунку заборгованості [PERSON] станом на 19.12.2023становить 239917,79 грн., яка складається з: - заборгованість за основним боргом - 84550,34 грн.;- заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 43712,55 грн.; - заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 111654,90 грн. 19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу №19/12-2023. Відповідно до Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма Факторинг», а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договром , відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-23, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги за кредитним договором Z62.00501.004034189. Ухвалою суду від 03.12.2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також зазначено строк протягом якого сторони мають право подати відповідні процесуальні документи. 16.12.2024 відповідачем подано заяву про розгляд справи в загальному порядку. 17.12.2024 відповідачем подано відзив на позовну заяву з додатками до нього, зокрема і заяву про відшкодування судових витрат. У відзиві [PERSON] просив відмовити в задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача понесені витрати на правничу допомогу, згідно з Витягом з Договору про надання правничої допомоги від 10.12.2024 та Актів прийому послуг, який буде складений та наданий суду по завершенні розгляду справи, але до виходу судді до нарадчої кімнати, або протягом 5-ти днів після проголошення судового рішення. В обґрунтування відзиву зазначено, що 18.06.2018 відповідачем з ПАТ «Ідея Банк» укладений Договір споживчого кредитування на кредитування його потреб в розмірі 100000,00 грн. строком на 5 років. На вимогу банку у примусовому порядку з визначеним банком страховиком був укладений Договір страхування життя строком на 1 рік, в зв`язку з чим банк за рахунок наданого йому кредиту сплатив пов`язаній з банком компанії страховий 13043,48 грн., тому фактично відповідач отримав кредит в розмірі 86956,52 грн., тобто розмір страхового внеску складає більше 13% від суми кредиту, що є явно невигідною умовою. Відповідач вважає, що не повинен відшкодовувати витрати на страхування, так як Договір страхування саме з цією компанією та на її, дуже не вигідних умовах був нав`язаний як умова укладення договору кредитування. Відповідно до ст. 55 Закону України "Про банки та банківську діяльність " в редакції від 07.12.2000 року, банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Але всупереч даній вимоги Закону банк зобов`язав укласти договір страхування з пов`язаною з банком страховою компанією ПАТ "ПЗУ Україна страхування життя", про що свідчить п. 1.12 Кредитного Договору від 18.06.2018 року. Цей договір підписувався відповідачем одночасно з Кредитним договором, і навіть в Заяві-Анкеті до кредитного договору зазначена назва страхової компанії будь-яких інших страхових компаній не пропонувалось і про право самостійного вибору страхової компанії не роз`яснювалось, хоча, відповідно до чинного законодавства, повинно бути запропоновано на вибір не менше трьох страхових компаній, а в іншому випадку останній, за своїм бажанням, мав право вибрати іншого страховика, або взагалі відмовитися від страхування життя. При ознайомленні зі змістом Договору добровільного страхування життя на випадок смерті в результаті нещасного випадку з`ясувалось, що договір укладався лише на один рік, а розмір страхового внеску складає 13043,48 грн. зі страхової суми 86956,52 грн., тобто суми кредиту, фактично отриманого ним від банку, що також є свідченням нав`язування послуги юридичною особою, пов`язаною з банком. За таких обставин, умова страхування життя, що зазначена в п. 1.12 Кредитного Договору від 18.06.2018 року, є незаконною нав`язаною банком і відповідач не повинен був відшкодовувати банку суму страхового внеску 13043,48 грн. Відповідач не визнає факту наявності заборгованості перед банком або позивачем, як набувачем права вимоги, оскільки останній фактично отримав в банку суму 86956,52 грн., що підтверджено фінансовими документами банку, і саме ця сума була його зобов`язанням перед банком. На виконання Кредитного договору від 18.06.2018 року [PERSON] в період з липня 2018 року по червень 2020 року було сплачено 100910,00 грн. Враховуючи узгоджену сторонами Кредитного Договору від 18.06.2018 року процентну ставку за користування коштами, а саме 15% річних з залишку суми боргу, вважав, що цей борг ним сплачений в повному обсязі. Зазначено пункти Договору та, що у порядку черговості з коштів, внесених відповідачем на рахунок банку, спочатку погашається прострочена заборгованість тіла кредиту та відсотків за користування коштами, потім поточні платежі по тілу кредиту та відсоткам за користування коштами, потім штрафні санкції, а решта коптів має зараховуватись на погашення тіла кредитного боргу, строк сплати якого не настав. Згідно з наданою позивачем Випискою руху коштів по рахунку за період з 18.06.2018 року по 19.12.2023 року ним в цей період на рахунок банку внесено 100910 грн. Ця сума повністю покриває суму, яку відповідач мав сплатити банку на погашення тіла кредиту та на сплату відсотків за користування коштами і навіть складає переплату в сумі 2558,89 грн. Тобто вимоги позивача про стягнення на його користь заборгованості по тілу кредиту 84550,34 грн. та відсотків за користування коштами в сумі 43712.55 грн. є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. І навіть якщо суд визнає, що первісна сума кредиту має складати 100000.00 грн., то станом на 22.06.2020 року після сплати відсотків за користування кредитними коштами та погашення тіла кредиту сума заборгованості по тілу кредиту складає всього 15162.15 грн. Відповідно, за період з 23.06.2020 року по 31.12.2023 року заборгованість за відсотками складає всього 8009.76 грн., а загальна заборгованість складає 23171.91 грн., тобто сума менша від позовних вимог в кілька разів. До відзиву відповідачем надано свої розрахунки. Щодо обов`язку сплати заборгованості по комісії за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 111654,90 грн. відповідач зазначив, що не визнає наявності у нього заборгованості по оплаті зазначеної комісії в зв`язку з нікчемністю даної умови Кредитного Договору. Вказано пункти Договору та зазначено, що в кредитному договорі від 18.06.2018 року надання інших послуг на обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, не зазначено; переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, немає. А вказана як додаткова послуга щодо надання інформації та опрацювання запитів позичальника, згідно з чинним законодавством про споживче кредитування та захист прав споживачів є безкоштовною послугою, а тому даний пункт Договору є нікчемним. Відповідно до п. 2 графи "Платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору" розділу 4 Паспорта споживчого кредиту, який є додатком до Кредитного Договору від 18.06.2018, плата за обслуговування кредитної заборгованості складає 3% щомісячно від початкової суми кредиту. Тобто, розмір цієї суми мав щомісячно складати 2608.70 грн. з суми початкового кредиту 86956.52 грн. Але фактично банк систематично порушував навіть ним визначену умову щодо черговості платежів, передбаченому п. 2.1 кредитного Договору, що призвело до необґрунтованого заниження відшкодування кредиту (погашення тіла кредиту та відсотків за користування коштами). Банк стягував комісію за обслуговування кредитної заборгованості в першочерговому порядку, чим навіть порушував умови кредитного Договору. Згідно з Випискою по руху коштів по рахунку, наданою позивачем, з внесених ним на рахунок коштів, банк перерахував на комісію по обслуговуванню кредитної заборгованості 65808,92 грн., на погашення відсотків за користування коштами 22688,71 грн., на погашення тіла кредиту 14635,63 грн. і на погашення пені за прострочення сплати відсотків та комісії за обслуговування кредитної заборгованості 151,01 грн. Тобто, розмір комісії значно перевищує загальну суму платежів, спрямованих на погашення тіла кредиту та відсотків за користування коштами. Враховуючи, що така послуга взагалі не надавалась, стягнення з відповідача коштів як плату за обслуговування кредитної заборгованості є необґрунтованим і незаконним. В обґрунтування зазначено норми Закону України «Про споживче кредитування» та наведено практику Верховного Суду. Щодо вимог про відшкодування судових витрат відповідач зазначив, що не визнає ці вимоги у зв`язку з тим, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, судовий збір та витрати на правничу допомогу має нести позивач повністю. При цьому, зазначено, що якщо суд визнає, що відповідач винен банку 100000,00 грн., тобто суму в яку входить страховий внесок за нав`язане йому банком страхування життя, то залишок боргу по кредиту та річним відсоткам складає лише 23171,91 грн., тобто лише 9,66% від суми позовних вимог, з нього може бути стягнуто лише відповідна частина судових витрат. З розміром витрат на правничу допомогу адвоката 7000,00 грн. відповідач не погоджується у зв`язку з тим, що надані на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу документи містять суттєві розбіжності у найменуванні однієї із сторін Договору та інших документах. Юридичної особи «Адвокатське об`єднання «Правничий курс» не існує, а Адвокатське об`єднання «Правовий курс» було зареєстровано, як юридична особа лише 14.05.2024. Розбіжності у документах можуть свідчити про недостатню кваліфікацію працівників даного Адвокатського об`єднання. Згідно з Актом № 1 від 01.07.2024 прийому-передачі Реєстру Боржників Адвокатському об`єднанню передано документи на 26 осіб, в т.ч. на [PERSON] Аналіз Акту №1 прийому - передачі наданої правової допомоги від 05.09.2024 свідчить про те, що АО "Правовий курс" передало замовнику проекти позовних заяв на 26 клієнтів ПАТ "Ідеа Банк", визначивши вартість послуги в розмірі 7000.00 грн. за кожного клієнта, в тому числі відносно [PERSON] (п 26). Дана вартість визначена для всіх клієнтів однаковою, незалежно від суми заборгованості, і включає наступний перелік послуг: консультація з клієнтом, вивчення документів, підготовка проекту позовних заяв для направлення до суду. В Акті не конкретизовано ким з членів Адвокатського об`єднання та з яким саме клієнтом проведено консультація, відсутні докази проведення консультації; не конкретизовано які саме документи вивчались і не визначена вартість кожної із зазначених послуг окремо, не зазначено який час витрачено на надання кожної послуги окремо. Згідно з Актом № 1 від 01.07.2024 всі документи щодо боржників, нібито, передані Адвокатському об`єднанню, але Досудову вимогу від 29.07.2024 складає представник позивача адвокат Ушакевич М.П. Будь-яких доказів того, що адвокат Ушакевич М.П. має якесь відношення до Адвокатського об`єднання у справі не має. Враховуючи, що справи були однотипними, як і пакети документів, переданих ПАТ "Ідеа Банк" на підтвердження наявності у клієнтів Банку заборгованості, і змінювались лише дані відповідача та об`єм заборгованості (про що свідчить виділення відповідного тексту в певних місцях), вважав, що вартість послуг Адвокатського об`єднання в сумі 7000.00 грн. є завищеною і такою, що не відповідає складності справи, витратам часу на підготовку проекту позовної заяви, її значення для позивача, який викупив у Банку борги клієнтів за значно нижчою ціною, ніж сума позовних вимог, а сама справа жодним чином не впливає на репутацію позивача. Критерієм вартості послуги адвоката із складання позовної заяви може слугувати калькулятор гонорару адвоката, який надає правничу допомогу за рахунок держави, згідно якого вартість складання позовної заяви (без відкриття провадження судом) складає 908,40 грн. Але, так як відсутні будь-які докази надання правничої допомоги саме Адвокатським об`єднанням "Правничий курс" або Адвокатським об`єднанням "Правовий курс" за умови, що в штаті ТОВ "Фінансова компанія "Профіт Капітал" є професійний адвокат, який є представником позивача на підставі довіреності від 26.03.2024, в задоволенні вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу має бути відмовлено. Враховуючи, що позовні вимоги є необґрунтованими, відповідач вважає, що він не повинен відшкодовувати позивачу жодних судових витрат, в т.ч. судового збору і витрат на правничу допомогу. Всі вимоги позивача є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Ухвалою суду від 27.12.2024 залишено заяву відповідача про розгляд справи в загальному порядку без задоволення. Представником відповідача, адвокатом Долею Г.О. подано заяву про зупинення провадження в справі разом з додатками до неї. Ухвалою суду від 11.04.2025 заяву задоволено, зупинено провадження у даній цивільній справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №399/242/25 (провадження 2/399/166/2025) за позовом [PERSON] до АТ «Ідея Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя» про визнання недійсним частини кредитного договору, визнання недійсним договору страхування. Ухвалою суду від 26.11.2025 відновлено провадження у даній справі та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання призначене на 16.01.2026 на 10:00 год. не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в прохальній частині позову міститься клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. Представником позивача відповідь на відзив не подано, заяви чи клопотання від останнього до суду не надходили. Відповідач та його представник в судове засідання призначене на 16.01.2026 на 10:00 год. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Будь - яких заяв та клопотань останніми до суду не направлено. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розгляд справи здійснюється на підставі ст. 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В порядку спрощеного позовного провадження вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.06.2018 року відповідач ознайомився з паспортом споживчого кредиту ПАТ «Ідея Банк». Паспорт споживчого кредиту, є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), викладений у формі відповідно до Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування». 18.06.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Z62.00501.004034189, на підтвердження чого надано копію кредитного договору. Також позивачем разом з вищевказаним кредитним договором надано копію Заяви - анкети від 18.06.2018, копію заяви Z62.00501.004034189 про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку ПАТ «Ідея Банк», копія згоди - повідомлення фізичної особи - клієнта банку, копія згоди фізичної особи - суб`єкта кредитної історії, копія заяви про акцепт на укладення Договору про використання аналога власноручного підпису уповноваженої особи страховика та відтиску печатки страховика та копію Договору добровільного страхування життя на випадок смерті в результаті нещасного випадку № Z62.00501.004034189 від 18.06.2018. Умовами вищевказаного кредитного договору передбачено, що банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі в сумі 100000,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Банк надає кредит у день підписання даного Договору строком на 60 місяців. Датою видачі кредиту, є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника. За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5,5% (Маржу Банку). Станом на день укладення Договору змінна частина ставки, визначена за Рішенням Правління Банку, становить 9,5%, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15% (пункти 1.1 - 1.4 Договору). Пунктом 1.8 Договору передбачено, що позичальник стверджує, що розуміє суть і принципи визначення процентної ставки, усвідомлює ризики, які випливають із змінної частини ставки протягом всього строку кредитування, і погоджується на ці ризики. За обслуговування кредиту банком, що включає в себе: - надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт - центрі, шляхом направлення СМС - повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; - надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; - опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором (далі - «Графік щомісячних платежів»), (п. 1.10 Договору). Пунктом 1.12 Договору передбачено, що позичальник надає свою згоду на укладення за рахунок позичальника як страхувальника та застрахованої особи договору добровільного страхування життя. Цим Договором позичальник доручає та дає розпорядження банку, переказати страховику, в безготівковій формі кредитні кошти в частині суми страхового платежу, належного страховику, через транзитний рахунок банку. Позичальник погоджується на страхування своїх, як застрахованої особи, пов`язаних із життям майнових інтересів, що не суперечать чинному законодавству України, згідно договору страхування, вигодонабувачем за яким виступає банк. Детальна інформація щодо страхування міститься у Заяві на страхування, яка додається до даного Договору. Відповідно до п. 5.2 цей Договір є укладеним з дня його підписання сторонами та діє протягом строку кредитування, але в будь - якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором. Пунктом 6 Договору та його підпунктами передбачено Графік щомісячних платежів в якому відображено дати платежів, суми платежів за розрахунковий період та складові кожного платежу з відповідними сумами. Датою останнього платежу є 18.06.2023, сума кредиту згідно цього Графіку 100000,00 грн., проценти за користування кредитом 49405,05 грн., плата за обслуговування складає 174300,00 грн. З Договору добровільного страхування життя на випадок смерті в результаті нещасного випадку, копія якого наявна при матеріалах справи вбачається, що розмір страхового внеску за цим Договором становить 13043,48 грн., що відображено в пункті 4.4 цього Договору. З ордеру - розпорядження № 1 про видачу кредиту вбачається, що [PERSON] перераховано 18.06.2018 кошти на підставі договору Z62.00501.004034189 від 18.06.2018 в розмірі 86956,52 грн., що підтверджується копією зазначеного ордеру - розпорядження. Отже, з сукупності вищезазначених документів вбачається, що відповідачу перераховано кредитні кошти в розмірі 86956,52 грн. вже з вирахуваним з загальної суми кредиту страховим внеском (100000,00 грн. - 13043,48 грн.). При матеріалах справи наявна виписка АТ «Ідея Банк» по рахунку відповідача згідно вищевказаного договору за період з 18.06.2018 по 19.12.2023 з якої вбачається, що відповідачем здійснювалося погашення кредитної заборгованості. Шляхом додавання сплачених відповідачем сум, зазначених у даній виписці, судом встановлено, що відповідач сплатив кошти в загальному розмірі 100934,48 грн. При цьому, з Довідки розрахунку заборгованості [PERSON] за вищевказаним кредитним договором виданої АТ «Ідея Банк», вбачається, що загальна заборгованість відповідача складає 239917,79 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 84550,34 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 43712,55 грн.; заборгованість за нарахованими та не сплаченими комісіями - 111654,90 грн. З Статута АТ «Ідея Банк», який наявний у вільному доступі на сайті банку (https://ideabank.ua/) в розділі «Про банк», «реєстраційні документи» розміщено Статут в PDF - файлі. Пунктом 1.1 Статуту передбачено, що АТ «Ідея Банк» утворилось внаслідок зміни найменування та типу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», відповідно до рішення Загальних Зборів Акціонерів Банку (протокол №60 від 21.08.2018). Банк свої зобов`язання перед клієнтом за вказаним кредитним Договором виконав у повному обсязі, перерахувавши кредитні кошти. 19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу №19/12-2023. Відповідно до цього Договору передбачено, зокрема, що клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах визначених цим Договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в друкованому Реєстрі боржників (додаток № 2), що підписується сторонами в день укладання цього Договору та в Реєстрі боржників в електронному вигляді (додаток № 1). Відповідно до копії Друкованого реєстру боржників від 19.12.2023 (а.с. 39-41) ТОВ «Оптіма Факторинг» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за вищевказаним кредитним договором, загальна сума заборгованості в розмірі 239917,79 грн., що відображено в даному реєстрі за порядковими номерами 762. 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах визначених цим Договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами в день укладення цього договору та в реєстрі боржників в електронному вигляді, що надсилається разом з актом приймання передачі реєстру боржників в електронному вигляді клієнтом фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку в день укладення цього договору. Друкований реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору (п.2.2 договору). Відповідно до копії Друкованого реєстру боржників від 22.12.2023 (а.с. 49 - 51) ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за вищевказаним кредитним договором, загальна сума заборгованості в розмірі 239917,79 грн., що відображено в даному реєстрі за порядковими номерами 762. При матеріалах справи також наявна досудова вимога щодо дострокового стягнення заборгованості адресована відповідачу. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно до ч.ч.1 - 2 ст. 10561 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Стаття 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, зваживши у сукупності подані позивачем докази по справі, суд дійшов висновку, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті в строк, визначений договором, що свідчить про порушення його прав. Тому, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати обов`язок з повернення фактично отриманих сум кредитних коштів. Враховуючи все вищевказане суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Щодо стосується страхового внеску суд зазначає, що умовами вищевказаного кредитного Договору передбачено розмір кредиту 100000,00 грн., а також згідно з п. 1.12 цього Договору позичальник доручив та дав розпорядження банку, переказати страховику, в безготівковій формі кредитні кошти в частині суми страхового платежу, належного страховику, через транзитний рахунок банку. Тобто, відповідач погодився на перерахунок страхового внеску за кредитні кошти та йому ці умови були відомі. Крім того, слід зазначити, що ухвалою суду зупинялося провадження в даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №399/242/25 (провадження 2/399/166/2025) за позовом [PERSON] до АТ «Ідея Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя» про визнання недійсним частини кредитного договору, визнання недійсним договору страхування. З сайту «Судової влади», судом встановлено, що рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 04.07.2025 в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. З даного рішення вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів АТ «Ідея Банк», ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя», про визнання недійсним п. 1.12 кредитного договору № Z62.00501.004034189 від 18.06.2018 року. При цьому, постановою Кропивницького апеляційного суду від 30.10.2025 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 04.07.2025 року залишено без змін. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що відповідач отримав кредит у розмірі 100000,00 грн., а не в розмірі 86956,52 грн., як це зазначається у відзиві на позов. Що стосується нарахованих відповідачу комісій суд зазначає, що умовами кредитного договору, а саме пунктом 1.10 передбачено, що за обслуговування кредиту банком, що включає в себе: - надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт - центрі, шляхом направлення СМС - повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; - надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; - опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором (далі - «Графік щомісячних платежів» 10.06.2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», який діяв на момент укладення кредитного договору передбачено, що у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», яка була чинна на момент укладення кредитного договору, передбачено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Таким чином, аналізуючи зміст п 1.10 кредитного договору та положення ч.1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» судом встановлено, що вони є близькі за своїм змістом, а отже відповідач мав права отримувати таку інформацію безкоштовно не частіше одного разу на місяць, проте у відзиві зазначено, що стягнення з нього коштів, як плату за обслуговування кредитної заборгованості є необґрунтованим та незаконним, оскільки така послуга йому взагалі не надавалася. При цьому, відповідь на відзив не подана, відповідно представник позивача не надав з приводу зазначеного своїх пояснень, міркувань і аргументів та мотиви їх визнання або відхилення. Крім того, слід зазначити, що у Графіку платежів відображено платежі за додаткові та супутні послуги до яких враховано плату за обслуговування, яка включається до кожного платежу протягом всього строку разом з сумою кредиту та процентами. Однак, відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», яка діяла на момент укладення кредитного договору зокрема передбачено, що реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів органів, що здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Тобто, з вищевикладеної норми закону слідує, що додаткові та супутні послуги кредитодавця включаються до загальних витрат за споживчим кредитом, які входять до реальної річної процентної ставки та такі витрати не відносяться до комісії, яку просить стягнути позивач. Крім того, кредитним договором передбачено стягнення з відповідача річної змінюваної процентної ставки до вартості якої, за логікою, могли бути також включені додаткові та супутні послуги. Отже враховуючи все в сукупності вищевказане, судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору плата за обслуговування кредиту включає, зокрема, надання інформації про стан рахунку позичальника, інформування щодо сум та строків платежів шляхом SMS-повідомлень, електронної пошти та телефонного зв`язку, а також прийняття та опрацювання звернень позичальника. Оцінюючи правову природу зазначених дій, суд виходить з того, що відповідно до статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на момент укладення договору), кредитодавець зобов`язаний забезпечити споживачу доступ до інформації щодо виконання зобов`язань за договором, у тому числі щодо стану заборгованості, здійснених платежів та умов їх погашення. Надання такої інформації є складовою обов`язків кредитодавця, спрямованою на реалізацію прав споживача фінансових послуг, і не може розглядатися як окрема платна послуга. Суд також зазначає, що дії, які полягають у наданні інформації про стан кредитної заборгованості, інформуванні про платежі та опрацюванні звернень позичальника, не створюють для споживача самостійного майнового блага, не мають самостійної споживчої цінності та є способом належного виконання кредитодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором. За таких обставин суд дійшов висновку, що зазначені дії не є додатковими чи супутніми послугами у розумінні статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки не надаються споживачу на вибір, є невід`ємними від виконання кредитного договору та не можуть бути відокремлені від основного зобов`язання. Встановлення плати за вчинення дій, які кредитодавець зобов`язаний здійснювати в силу закону, суперечить правовій природі споживчого кредитування та вимогам Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність у позивача правових підстав для стягнення з відповідача плати за обслуговування кредиту, а також будь-яких платежів, заявлених як плата за додаткові чи супутні послуги, а тому слід відмовити у стягненні коштів у розмірі 111654,90 грн., які позивач зазначає по позову, як заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями. Отже, судом встановлено, що розмір кредиту становить 100000,00 грн., що передбачено сукупність вищевказаних документів та умовами самого ж кредитного договору, також цим договором передбачено відсотки, які згідно Графіку платежів, що міститься в самому договорі, становлять 49405,05 грн. Таким чином, загальна заборгованість відповідача становить 149405,05 грн. (100000,00 грн. + 49405,05 грн.). Проте, як зазначено вище, при матеріалах справи наявна виписка по рахунку відповідача за вищевказаним кредитним договором з якої судом встановлено, що відповідачем сплачено 100934,48 грн. Отже, враховуючи зазначене, заборгованість відповідача становить 48470,57 грн., яку і необхідно стягнути з відповідача. З приводу витрат на правничу допомогу, які просить стягнути позивач в розмірі 7000,00 грн. суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1, п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст. 141ЦПК України). Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. Судом встановлено, що позовну заяву подано до суду представником позивача, адвокатом Ушакевич М.П. та при матеріалах справи наявна копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копія довіреності від 26.03.2024 згідно якої ТОВ «ФК «Профіт Капітал» уповноважило, адвоката Ушакевич М.П. представляти інтереси Товариства. До позовної заяви представник позивача на обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подано копії наступних документів: - Договір про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024 укладений між ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Правничий Курс» в особі директора Разумного Є.М., проте в пункті 13 цього договору «реквізити та підписи сторін» зазначено Адвокатське об`єднання «Правовий Курс» та договір скріплено печаткою Адвокатське об`єднання «Правовий Курс» ЄДРПОУ 45605806; - Додаткову угоду №1/1 до Договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024 укладена між ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Правовий Курс» в особі директора Разумного Є.М., скріплену печаткою Адвокатське об`єднання «Правовий Курс» ЄДРПОУ 45605806; - акт №1 прийому - передачі реєстру боржників за договором про надання правової допомоги № 02-24 від 01.07.2024, який є Додатком № 2 до договору про надання послуг № 02-24 від 01.07.2024 підписаний ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Правовий Курс» та скріплений печатками, в якому за порядковим номером 26 зазначено відповідача, [PERSON] ; - акт № 1 прийому - передачі наданої правової допомоги від 05.09.2024, який є Додатком №4 до договору про надання правової допомоги № 02-24 від 01.07.2024, підписаний ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «ПравовийКурс» та скріплений печатками, в якому за порядковим номером 26 зазначено відповідача, зазначено вид наданої правової допомоги та розмір винагороди в сумі 7000,00 грн.; - наказ про прийняття на роботу в адвокатське об`єднання «ПравовийКурс» (ЄДРПОУ 45605806) адвоката Ушакевич М.П.; - платіжна інструкція в національній валюті від 05.09.2024 № 918, якою позивачем перераховано адвокатському об`єднанню гроші та в призначенні платежу зазначено - сплата за послуги по стягненню заборгованості, по акту №1 від 05.09.2024 р., по дог. № 02-24 від 01.07.2024. Вказані докази підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 7000,00 грн. Однак, у відзиві з розміром витрат на правничу допомогу адвоката 7000,00 грн. відповідач не погоджується у зв`язку з тим, що надані на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу документи містять суттєві розбіжності у найменуванні однієї із сторін, про що вже було зазначено вище по тексту. При цьому, суд дослідивши надані позивачем докази на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу дійшов висновку про очевидну описку в назві адвокатського об`єднання, яка наявна лише у вступній частині договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024, а саме, замість адвокатське об`єднання «Правовий Курс» зазначено адвокатським об`єднанням «Правничий Курс», проте всі документи, які наявні при матеріалах справи скріплені печаткою адвокатського об`єднання «Правовий Курс», а також слід звернути увагу, що в п. 13 цього ж Договору стороною вказано саме - адвокатське об`єднання «Правовий Курс». Слід також зазначити, що у відзиві зазначено відповідачем, що будь-яких доказів того, що адвокат Ушакевич М.П. має якесь відношення до Адвокатського об`єднання у справі не має. Однак, при матеріалах справи наявний наказ про прийняття на роботу в адвокатське об`єднання «ПравовийКурс» (ЄДРПОУ 45605806) адвоката Ушакевич М.П., що спростовує зазначене відповідачем у відзиві. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц. Верховний Суд у постанові від 25.07.2023 року у справі №340/4492/22 дійшов висновку, що наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про не співмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Визначаючи у даній справі розмір судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу адвоката, за встановлених обставин, суд виходить з того, що предмет спору в цій справі не є складним, та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів також не є значними, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до суми 3000,00 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат. Що стосується відшкодування судових витрат, які просить стягнути відповідач з позивача суд зазначає, що судом не вирішується питання про стягнення з позивача на користь відповідача понесених ним судових витрат у зв`язку з розглядом даної справи, оскільки [PERSON] разом з відзивом подано заяву про відшкодування судових витрат у якій останній просив стягнути з позивача на його користь судові витрати та зазначив, що остаточна сума судових витрат буде надана по завершенні розгляду справи по суті. У відзиві також відповідач просив стягнути з позивача понесені витрати на правничу допомогу, згідно з Витягом з Договору про надання правничої допомоги від 10.12.2024 та Актів прийому послуг, який буде складений та наданий суду по завершенні розгляду справи, але до виходу судді до нарадчої кімнати, або протягом 5-ти днів після проголошення судового рішення. Суд враховує позицію Верховного Суду викладену у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14- 382цс19) в якій Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що вимога ч.8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З вищевикладеного вбачається, що відповідач повідомив суд про те, що документи на підтвердження понесених ним витрат будуть складені та надані суду по завершенні розгляду справи, але до виходу судді до нарадчої кімнати, або протягом 5-ти днів після проголошення судового рішення, у зв`язку з чим питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат у зв`язку з розглядом даної справи не вирішується, а підлягає розгляду у вищезазначеному порядку. Питання розподілу судових витрат понесених позивачем слід вирішити відповідно до положень статті 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи що позов задоволено частково, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в сумі 727,06 грн. (3598,76*48470,57 /239917,79), слід стягнути з відповідача на користь позивача. При складенні повного рішення, суд застосовує положення другого речення ч.5 ст. 268 ЦПК України та, зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі 1519/2-5034/11.

Outcome: partial