Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Відповідач просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог, про що надав письмову заяву. Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу без його участі, про що надав відповідну заяву. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ухвалою суду від 01.06.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 05.07.2021 року о 09:15 годині, про що було повідомлено сторін у справі та задоволено клопотання про заміну відповідача по справі. Ухвалою суду від 01.06.2021 року було задоволено клопотання про витребування доказів. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] . За життя йому належала частина права на земельну частку (пай) розміром 2,92 в умовних кадастрових гектарах, на підставі свідоцтва про право на спадщину (сертифікат серії ОД № 0089135). Після його смерті відкрилась спадщина на зазначене майно. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив. Тому, спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями за законом першої черги після його смерті були: дружина - позивач та його матір - [PERSON] . Ніхто із спадкоємців першої черги у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, спадкова справа не заводилась. Однак, на час відкриття спадщини, вони проживали разом із спадкодавцем. Таким чином, позивач та [PERSON] прийняли спадщину у вигляді частини права на земельну частку (пай) (по частині кожній) та не заявили про відмову від неї. [INFO] померла свекруха позивача по справі [PERSON] . За життя їй належало: житловий будинок із надвірними спорудами [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.05.2010р., земельна ділянка площею 0,25га, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданий 14.10.2014р., земельна ділянка площею 0,1206 га, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданий 14.10.2014р., земельна ділянка площею 3,80 га, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 438731, частини права на земельну частку (пай) розміром 2,92 в умовних кадастрових гектарах (1/4 частину прийняла фактично після смерті , частина належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину). Після її смерті відкрилась спадщина на зазначене майно. На випадок смерті [PERSON] [INFO] залишила заповіт на ім`я позивача, на земельну ділянку площею 3,80 га. Тому в цій частині майна спадкоємство здійснюється за заповітом. Однак, заповіт спадкодавця не охопив усієї спадщини, тому право на її неохоплену частину успадковується за законом. Так, спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] , яка у встановлений законом строк звернулась до нотаріусу із заявою про відмову від спадщини. Інших спадкоємців першої черги по третю не має. Позивач у встановлений законом строк звернулась до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини. За її заявою нотаріус відкрив спадкову справу № 322/2017. Так, позивач, після смерті чоловіка в 2008р. і до смерті [PERSON] , постійно проживала разом із нею однією сім`єю. Вони були пов`язані сумісними обов`язками, позивач наразі продовжує проживати у зазначеному будинку. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч.1ст.1269 ЦК України, що залишилася після померлої [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на спадщину не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження у судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач та [PERSON] були спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . Вони прийняли спадщину після його смерті відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України та не заявили про відмову від неї. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Після смерті [PERSON] позивач прийняла спадщину шляхом подання заяви до нотаріусу, як спадкоємець за заповітом та за законом четвертої черги. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України та не заявила про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 та в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити їх вимоги щодо визнання за ними права власності на спадкове майно.

Outcome: approved