Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

ТОВ «Цикл Фінанс» звернулось до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 22 березня 2019 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №2023274733, який був підписаний у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію». Зазначає, що 20.08.2021 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №20/08/21, відповідно до якого до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №2023274733. Зауважує, що згідно Договору факторингу №20/08/21, ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 8 210,27 грн., з яких: 8 208,57 грн. - заборгованість тілом кредиту; 1,7 грн. - сума заборгованості за відсотками. На підставі наведеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» заборгованість за Кредитним договором №2023274733 в розмірі 8 210,27 грн. та понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, при цьому в позовній заяві просить у випадку неявки представника позивача у судове засідання проводити розгляд даної справи без її участі за наявними у справі матеріалами, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи заперечень на позов до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 22 березня 2019 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №2023274733, який був підписаний у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію». 20.08.2021 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №20/08/21, відповідно до якого до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №2023274733. Відповідно до Договору факторингу №20/08/21, ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 8 210,27 грн., з яких: 8 208,57 грн. - заборгованість тілом кредиту; 1,7 грн. - сума заборгованості за відсотками. Отже, ТОВ «Цикл Фінанс», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] щодо погашення наявної в неї заборгованості в розмірі 8 210.27 грн., що повністю узгоджується з положеннями ст. 514 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти. Із ст. 1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] умови взятих на себе кредитних зобов`язань не виконала, що виявилося у неповернення кредитних коштів, що стало наслідком звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», в якості нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зважаючи на те, що строк виконання зобов`язання настав, доказів повернення боргу станом на день розгляду справи відповідачем не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої заборгованості за Кредитним договором №2023274733 від 22.03.2019, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заявленої заборгованості є обґрунтованими і підлягають до задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в користь ТОВ «Цикл Фінанс» судові витрати у сумі 2 422.4 гривень судового збору. Крім того, відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Позивач просить стягнути з відповідача 3 000,00 грн. понесених витрат на правову допомогу. Проте, в ході розгляду справи стороною позивача не було надано документів, що свідчать про здійснення їх оплати. З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку, що позивачем не обґрунтовано належними доказами заявлену суму заявлених витрат на правову допомогу, а тому така вимога до задоволення не підлягає. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial