Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі відповідач), в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно дочки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на користь патронатного вихователя [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 500 гривень 00 копійок щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що на обліку в Службі у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради з 28 травня 2025 року перебуває [PERSON] , [INFO] , з підстави - проживання дітей в сім`ї, де батьки або особи, що їх замінюють ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Мати дитини [PERSON] неналежно виконує батьківські обов`язки по відношенню до малолітньої дитини (недоглядала за дитиною, залишала її без засобів до існування, не турбувалася про відвідування дитиною закладу дошкільної освіти). По відношенню до дитини є одинокою матір`ю, дані про батька вказані на підставі частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. 26 травня 2025 року до Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради надійшло письмове та усне повідомлення Рівненського міського центру соціальних служб про те, що за адресою: [ADDRESS] , мати малолітньої [PERSON] [PERSON] систематично зловживає спиртними напоями, залишає дочку без догляду та засобів до існування. Мати дитини веде аморальний спосіб життя, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Працівниками служби у справах дітей, фахівцем Рівненського міського центру соціальних служб та інспекторами управління превентивної діяльності було здійснено виїзд за вказаною адресою, під час якого встановлено, що умови для проживання малолітньої дитини були не створені. Квартира потребує ремонту, відсутнє електропостачання, на кухні вибите скло у віконній рамі, багато зайвих не потрібних речей, сморід, тяжке повітря. Малолітню [PERSON] разом з матір`ю було доставлено до Служби з метою вирішення питання подальшого проживання дитини. Після проведеної роботи та роз`яснення відповідачу її обов`язків по відношенню до дочки, дитину було поставлено на облік в Службі у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради. З метою забезпечення права дитини на проживання в сім`ї або в умовах, максимально наближених до сімейних, малолітня [PERSON] 28 травня 2025 року поміщена в сім`ю патронатного вихователя, створену на базі родини, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , відповідно до наказу Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради та за заявою матері дитини. Розпорядженням міського голови міста Рівне №715-ОПД від 02 червня 2025 року [PERSON] влаштовано в сім`ю патронатного вихователя, та укладено договір про патронат над дитиною. З 02 вересня 2025 року термін перебування дитини в сім`ї патронатного вихователя продовжено на шість місяців з 28 серпня 2025 року, де і перебуває дитина по даний час. Відповідач фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Систематично зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, не приділяє уваги дочці, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до листа Рівненського міського центру соціальних служб від 13 червня 2025 року робота з сім`єю [PERSON] була розпочата відповідно до листа Бабинської сільської ради. Сім`ю було взято під соціальний супровід з 24 листопада 2023 року по 24 травня 2024 року, терміном на 6 місяців. Двічі соціальний супровід продовжувався на два шестимісячні терміни: з 24 травня 2024 року по 24 листопада 2024 року та з 24 листопада 2024 року по 24 травня 2025 року. Постійно з [PERSON] фахівцями Центру проводилася робота щодо формування відповідальності за добробут сім`ї, постійно надавались консультації щодо оптимізації виховного процесу в сім`ї, навчанням матері ефективним методам виховання. Однак, відповідач часто не відповідала на телефонні дзвінки фахівців Центру, не бажала виготовляти паспорт громадянина України з метою оформлення та влаштування дочки до закладу дошкільної освіти. [PERSON] до Рівненського міського центру соціальних служб не з`являлася. У листі Центру від 26 серпня 2025 року зазначається, що відповідач свою поведінку щодо дитини та спосіб життя не змінила. На виклики до Центру вона не з`являється, на співпрацю не погоджується, своє ставлення щодо дочки пояснити не може. В телефонній розмові з директором Центру відповідач неодноразово повідомляла про те, що не має куди забирати дитину, оскільки за адресою: [ADDRESS] , немає світла і є великий борг за комунальні послуги, її співмешканець проти, щоб дитина проживала з ними. Директором Центру неодноразово було виявлено відповідача в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, однак жінка це заперечувала. За вищевказаною адресою відсутні належні умови проживання малолітньої дитини, в житловому приміщені антисанітарні умови. Відповідач працівниками Служби була попереджена про адміністративну відповідальність за ухилення від створення належних умов життя та виховання дочки, відповідно до ст. 184 КУпАП. Також матері роз`яснено ст. 150 СК України щодо обов`язків займатися вихованням та розвитком малолітньої дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення її від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на неї відповідальності, встановленої законом. Матері дитини роз`яснено ст. 164 СК України, щодо підстав позбавлення її батьківських прав. Проведена робота Службою у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради позитивних результатів не дала. Мати і надалі ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Не з`являлася до Служби, ігнорує телефонні дзвінки працівників Служби. Так, після влаштування малолітньої дитини в сім`ю громадян України, матері дитини надіслано офіційне повідомлення щодо дочки з проханням з`явитися до Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, з метою вирішення питання подальшого проживання дитини в її сім`ї. Однак, відповідач на бесіду не з`явилася, на телефонні дзвінки не відповідає. З часу коли дитина була влаштована в іншу сім`ю, мати дитини до Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради із заявами або проханнями щодо повернення малолітньої дочки в її сім`ю, не зверталася. Відповідач на офіційні виклики до Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради не з`являється, на телефонні дзвінки не відповідає або номер телефону перебуває поза зоною досяжності. Обстежити матеріально-побутові умови проживання [PERSON] та з`ясувати її думку щодо подальшого виховання та утримання дочки, працівникам Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради не вдається. Неодноразово працівниками Служби були здійсненні виїзди за адресою: [ADDRESS] , залишалися письмові виклики. На номер телефону ( [NUMBER] ), який наявний у матеріалах справи, відповідач не відповідає або він перебуває поза зоною досяжності. На засідання міждисциплінарної команди 27 серпня 2025 року та 30 жовтня 2025 року відповідач не з`явилася. Про причини неявки не повідомила. Жодного разу вона не телефонувала до служби у справах дітей, не зверталася із заявами щодо повернення їй на виховання дочки, не турбувалася про її утримання, виховання та розвиток. Самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини, нею не цікавиться. Відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173, ч. 1 ст. 184 КУпАП, до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 185 КК України. Відповідно до інформації Рівненського міського центру соціальних служб від 29 жовтня 2025 року [PERSON] на запрошення Центру не з`являється, на телефонні дзвінки не відповідає. Зі слів сусідів, в квартирі немає електроенергії, не засклене вікно, великі борги за комунальні послуги, вона самовільно користується газом. Сусіди підозрюють, що [PERSON] вживає наркотичні препарати. В квартирі [ADDRESS] і Гудачека повна антисанітарія, проживають два сторонніх чоловіки, які побили відповідача, і вона викликала працівників поліції. На даний час сім`я [PERSON] перебуває на обліку Центру без здійснення соціального супроводу. Питання про стан виконання відповідачем батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 06 листопада 2025 року. Розглянувши матеріали справи, Комісія з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради прийняла рішення про звернення Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради до Рівненського міського суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] , та рекомендувала органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради надати висновок до Рівненського міського суду про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] . На офіційне запрошення на комісію [PERSON] не з`явилася. Була заздалегідь і належним чином попереджена. За таких підстав Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] . У разі позбавлення матері батьківських прав стосовно дочки, дитина зможе в повному обсязі користуватись всіма правами передбаченими в таких випадках, а саме отримувати державну соціальну допомогу і пільги передбачені законодавством для дітей, які залишилися без батьківського піклування. Також, вказує, що позбавлення батьківських прав не звільняє відповідача від обов`язку щодо утримання своєї дитини. У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. 03 лютого 2026 року представник позивача Мазанович Н.П. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити, не заперечувала щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час, дату і місце проведення судового засідання. Згідно Відповіді №2013479 від 17 листопада 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 16 квітня 2013 року. 13 січня 2026 року до суду повернулася не врученою судова повістка для відповідача на 03 лютого 2026 року, де на поштовому повідомленні наявна відмітка - адресат відсутній. Відповідно до частин п`ятої, шостої, сьомої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У частині восьмій статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення. За змістом частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі. Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання. Згідно частини 4 статті 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Відповідно до частини 1, 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Оскільки судова повістка, направлена судом відповідачу за адресою, за якою зареєстровано її місце проживання, повернута суду з відміткою - адресат відсутній за вказаною адресою, тому суд вважає відповідача такою, що була належним чином повідомлена про час, дату та місце судового розгляду. Окрім того, суд зауважує, що відповідачу також була направлена судова повістка за останнім відомим не зареєстрованим місцем проживання, яка 13 січня 2025 року повернулася до суду не врученою, де на поштовому повідомленні наявна відмітка - адресат відсутній. Враховуючи, що про причини неявки відповідач суд не повідомила, відзив не подала і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Виконавчим комітетом Бабинської сільської ради Рівненської області 10 грудня 2021 року, серії [NUMBER] . Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері), що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України №00052131026 від 02 липня 2025 року. 26 травня 2025 року до Служби у справах дітей надійшло письмове повідомлення Рівненського міського центру соціальних служб про те, що за адресою: [ADDRESS] , мати малолітньої [PERSON] , [INFO] , [PERSON] 24 травня 2025 року залишила малолітню дочку саму вдома, без нагляду. Під час візиту за вищевказаною адресою було виявлено, що двері в помешкання були не замкнені на ключ. В квартирі перебував чоловік, який представився біологічним батьком дитини. Мати з дитиною були відсутні. В квартирі було дуже брудно, речі розкидані, посуд не помитий, санітарно-гігієнічні норми не відповідали вимогам. Фахівці Центру здійснили телефонний дзвінок до [PERSON] , яка погодилася зустрітися з фахівцями Центру. Поведінка жінки є неприйнятною по відношенню до дитини, а також свідчить про неналежне виконання нею материнських обов`язків. Сім`я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом Центру з 24 листопада 2023 року. Також, 26 травня 2025 року до Служби у справах дітей надійшло письмове повідомлення Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про те, що 24 травня 2025 року на лінію «102» надійшло звернення громадян щодо неналежного виконання батьківських обов`язків по догляду за малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , з боку її матері [PERSON] . В ході проведення перевірки встановлено, що матір дитини [PERSON] впродовж кількох днів залишала малолітню дитину саму вдома без належного нагляду, забезпечення харчуванням, гігієнічним доглядом та іншими базовими потребами. Під час візуального обстеження помешкання встановлено, що в квартирі панує вкрай незадовільний санітарно-гігієнічний стан: речі та сміття розкидані по всьому приміщенню, поверхні забруднені, наявний сильний неприємний запах, який свідчить про тривалу відсутність прибирання та належного догляду. Їжа та предмети гігієни були відсутні або у непридатному для використання стані. За словами сусідів, випадки залишення дитини без нагляду з боку матері мають систематичний характер. Відомо також, що матір веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не працює, не бере участі у вихованні дитини належним чином та не створює безпечних умов для її проживання. Як слідує з акта обстеження умов проживання від 28 травня 2025 року під час обстеження умов проживання дитини [PERSON] , [INFO] , та її матері [PERSON] по адресі: [ADDRESS] , встановлено, що умови для проживання малолітньої дитини не були створені. Квартира потребує ремонту, відсутнє електропостачання, на кухні вибите скло у віконній рамі, багато зайвих не потрібних речей, сморід, тяжке повітря. Дитина не має місця для дозвілля та окремого місця для сну. 28 травня 2025 року [PERSON] подала заяву у Службу у справах дітей, в якій просила тимчасово влаштувати її малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , в патронатну сім`ю, оскільки вона перебуває у складних життєвих обставинах. Зобов`язалася створити належні умови для подальшого виховання та утримання дочки. Згідно наказів Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради від 28 травня 2025 року №93-осн та №94-осн [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з проживанням в сім`ї, де батьки або особи, що їх замінюють, ухиляються від виконання батьківських обов`язків та з 28 травня 2025 року влаштовано в сім`ю патронатного вихователя, створеної на базі родини [PERSON] . Розпорядженням міського голови міста Рівне №715-ОПД від 02 червня 2025 року [PERSON] , [INFO] , влаштовано в сім`ю патронатного вихователя та укладено договір про патронат над дитиною. Як слідує з листа Рівненського міського центру соціальних служб №11-30-1030/25 від 13 червня 2025 року робота з сім`єю [PERSON] розпочалася відповідно до листа Бабинської сільської ради. Сім`ю було взято під соціальний супровід з 24 листопада 2023 року. За час здійснення соціального супроводу було надано 120 послуг. З [PERSON] проводилась робота щодо формування відповідальності за добробут сім`ї, постійно надавались консультації щодо оптимізації виховного процесу в сім`ї, навчанням матері ефективним методам виховання. [PERSON] надавались консультації з метою розвитку комунікативних навичок у спілкуванні з дитиною, проводилась робота щодо формування навичок відповідального батьківства. Проводилася соціальна профілактика стосовно здорового способу життя, надавалася щомісячно натуральна допомога у вигляді продуктів харчування та одягу, за кошти волонтерів придбано горщик і засоби гігієни з метою формування у дитини навичок особистої гігієни. [PERSON] часто не відповідала на телефонні дзвінки, ігнорувала вказівки та рекомендації фахівця Центру, відповідального за роботу з сім`єю, не хотіла виготовляти паспорт громадянина України, коли отримувала виплати (допомогу по малозабезпеченості та на дитину). Було домовлено з адміністрацією дитячого садочку про влаштування дитини, але жінка не могла це зробити через відсутність паспорту. Плановий візит в сім`ю було здійснено 23 травня 2025 року. Розпочато оцінку потреб. На час візиту санітарно-гігієнічні норми в квартирі були не задовільні. Жінка обіцяла поприбирати. Наступного дня в суботу 24 травня 2025 року сусіди [PERSON] викликали поліцію, яка в свою чергу викликала швидку, про залишення дитини без нагляду. 26 травня 2025 було здійснено виїзд в сім`ю начальником відділу та провідним фахівцем із соціальної роботи. Наступного дня сусідами [PERSON] знову було викликано поліцію. Службою у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради 28 травня 2025 року було організовано комісійний виїзд в сім`ю у складі працівників поліції та Центру. Жінку з дитиною було запрошено в Службу у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, де вона погодилася написати заяву про тимчасове влаштування дитини в сім`ю патронатного вихователя. Мати пообіцяла бачитися з дитиною, але жодного разу в Центр і Службу у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради не підходила. 28 липня 2025 року, [INFO] [PERSON] . Службою у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради направлялися виклики для явки до Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради для вирішення питання щодо дитини, на які вона не з`являлася. Як слідує з Доповідної записки від 31 липня 2025 року, яка подана начальнику Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, 30 липня 2025 року головними спеціалістами відділу правового та соціального захисту дітей був здійснений вихід за адресою: [ADDRESS] , де відповідно до особової справи малолітньої [PERSON] , [INFO] , проживає її матір [PERSON] . На номер телефону ( [NUMBER] ), який наявний у матеріалах справи, [PERSON] не відповідає або він перебуває поза зоною досяжності. Під час виходу за вищевказаною адресою, двері мешканці не відкрили. Поспілкуватися з сусідами не вдалося. Скласти акт обстеження матеріально-побутових умов проживання за вищевказаною адресою та взяти письмове пояснення у [PERSON] щодо вирішення питання подальшого проживання її дочки у сім`ї патронатного вихователя, повернення дитини їй на виховання, належного виконання нею батьківських обов`язків, також не вдалося. У дверях квартири [ADDRESS] було залишено письмовий виклик до Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради на 31 липня 2025 року. На виклик до Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Нікітчук Н.М. у призначений час не з`явилася. Не телефонувала і про причину неявки не повідомляла. Номер телефону перебуває поза зоною досяжності. Як слідує з Доповідної записки від 08 серпня 2025 року, яка подана начальнику Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, 07 серпня 2025 року головними спеціалістами відділу правового та соціального захисту дітей був здійснений вихід за адресою: [ADDRESS] , де відповідно до особової справи малолітньої [PERSON] , [INFO] , проживає її матір [PERSON] . На номер телефону ( [NUMBER] ), який наявний у матеріалах справи, [PERSON] не відповідає або він перебуває поза зоною досяжності. Під час виходу за вищевказаною адресою повторно, двері мешканці не відкрили. Поспілкуватися з сусідами не вдалося. Скласти акт обстеження матеріально-побутових умов проживання за вищевказаною адресою та взяти письмове пояснення у [PERSON] щодо вирішення питання подальшого проживання її дочки у сім`ї патронатного вихователя, повернення дитини їй на виховання, належного виконання нею батьківських обов`язків, також не вдалося. Повторно у дверях квартири [ADDRESS] було залишено письмовий виклик до Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради на 08 серпня 2025 року. На виклик до Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Нікітчук Н.М. у призначений час не з`явилася. Не телефонувала і про причину неявки не повідомляла. Номер телефону перебуває поза зоною досяжності. Як слідує з листа Рівненського міського центру соціальних служб №11-30-1511/25 від 26 серпня 2025 року [PERSON] свою поведінку щодо дитини та спосіб життя не змінила, своє ставлення щодо дочки пояснити не може. В телефонній розмові з директором Центру відповідач неодноразово повідомляла про те, що не має куди забирати дитину, оскільки за адресою: [ADDRESS] , немає світла і є великий борг за комунальні послуги, її співмешканець проти, щоб дитина проживала з ними. Директором Центру неодноразово було виявлено відповідача в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, однак жінка це заперечувала. За вищевказаною адресою відсутні належні умови проживання малолітньої дитини, в житловому приміщені антисанітарні умови. Розпорядженням міського голови міста Рівне №1168-ОПД від 02 вересня 2025 року продовжено термін перебування [PERSON] , [INFO] , в сім`ї патронатного вихователя. Як слідує з листа Рівненського міського центру соціальних служб №11-30-1910/25 від 29 жовтня 2025 року [PERSON] на запрошення Центру не з`являється, на телефонні дзвінки не відповідає. Зі слів сусідів, в квартирі немає електроенергії, не засклене вікно, великі борги за комунальні послуги, вона самовільно користується газом. Сусіди підозрюють, що [PERSON] вживає наркотичні препарати. В квартирі [ADDRESS] і Гудачека повна антисанітарія, проживають два сторонніх чоловіки, які побили відповідача, і вона викликала працівників поліції. На даний час сім`я [PERSON] перебуває на обліку Центру без здійснення соціального супроводу. Також, постановою Гощанського районного суду Рівненської області від 06 липня 2023 року в справі №557/993/23 притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 05 січня 2024 року в справі №569/37/24, яка набрала законної сили 16 січня 2024 року, притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 квітня 2025 року в справі №569/6401/25, яка набрала законної сили 21 квітня 2025 року, притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 липня 2025 року в справі №569/12510/25, яка набрала законної сили 15 липня 2025 року, притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 173, ч. 1 ст. 184 КУпАП. З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 10 листопада 2025 року №08-01-1974/25 слідує, що питання про стан виконання [PERSON] батьківських обов`язків стосовно [PERSON] , [INFO] , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 06 листопада 2025 року. Комісія, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи прийняла рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно дитини. Відтак, вважають за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] . Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає перелік обов`язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до частини четвертої статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню [PERSON] , [INFO] , не цікавиться її життям, не спілкується з нею, не надає матеріальної допомоги, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Доказів того, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків з поважних причин судом не встановлено, тому суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Проаналізувавши надані докази, а також вищевказані законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд доходить висновку, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, тому, вважає необхідним позбавити її батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дитини, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до частини другої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною третьою статті 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, незважаючи на позбавлення відповідача батьківських прав відносно її дитини [PERSON] , [INFO] , вона зобов`язана виконувати свої батьківські обов`язки з утримання дитини до досягнення нею повноліття, сплачуючи аліменти на її утримання. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Оскільки позивачем заявлено про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, суд вважає за необхідне стягнути їх саме у вказаний спосіб. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує відсутність відомостей про наявність на утриманні відповідача інших осіб, а також відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача захворювань, які потребували б додаткових витрат. За таких обставин суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь патронатного вихователя [PERSON] , особи в сім`ю якої тимчасово влаштована дитина, аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 500 гривень 00 копійок щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 13 листопада 2025 року. Враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку про задоволення позову повністю. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 13 листопада 2025 року по 12 грудня 2025 року. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, на підставі пункту 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved