Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Представник позивача, АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1012790445 від 07.09.2023 року у розмірі 32516 грн 97 коп та судового збору в сумі 2422 грн 40 коп. Уточнивши свої позовні вимоги, даний позов підтримав та суду пояснив, що 07.09.2023 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір, за яким позичальнику видано кредит в сумі 26003 грн 47 коп. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 03.07.2025 року складає 32516 грн 97 коп, з яких: 26003 грн 47 коп - заборгованість за кредитом; 4 грн 20 коп - заборгованість процентами; 6509 грн 30 коп - заборгованість за комісією. У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у вказаному розмірі та понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. Представник позивача, АТ «Перший Український Міжнародний Банк» у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, відзиву на позовну заяву суду не надала, причин неявки суду не повідомила. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено розглядати справу в заочному порядку. 09.12.2025 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків. 11.12.2025 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи та зібрані у ній докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 07.09.2023 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви № 1012790445 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 11-12). Підписанням зазначеної заяви, відповідач акцептувала публічну пропозицію АТ «ПУМБ», яка розміщена на веб-сайті Банку: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням усіх змін). У заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1012790445 зазначено, що відповідач просила надати споживчий кредит з цільовим призначенням: погашення заборгованості; сплата разової комісії банку. Сума кредиту: 26003 грн 47 коп з метою погашення заборгованості 26003 грн 47 коп, сплати разової комісії 0 грн 00 коп; строк 48 місяців; розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,6%; розмір процентної ставки: 0,01% річних; разова комісія: 0 грн від суми кредиту + 0 (грн); схема повернення кредиту: ануїтетна (рівними платежами). Спосіб надання споживчого кредиту на загальні споживчі цілі: банківський переказ. Сторонами у договорі було погоджено графік платежів у платіжні періоди, реальну річну процентну ставку у розмірі 36,339%, загальну вартість кредиту 45979 грн 39 коп (а.с. 12, на звороті-13). Перед підписанням заяви відповідач ознайомилася з умовами паспорту споживчого кредиту, який містять аналогічні умови кредитування (а.с. 14). Позивачем було долучено до позовної заяви публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 17-23). Згідно платіжної інструкції №TR.70820990.101767.25578 від 07.09.2023 року [PERSON] отримала грошові кошти у сумі 26003 грн 47 коп, що також підтверджується випискою з особового рахунку [PERSON] з 07.09.2023 року по 03.07.2025 року (а.с. 28). Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором № 1012790445 від 07.09.2023 року, станом на 03.07.2025 року становить 32516 грн 97 коп, з яких: заборгованість по сумі кредиту 26003 грн 47 коп; заборгованість за процентами 4 грн 20 коп; заборгованість по комісії 6509 грн 30 коп (а.с. 26, на звороті-27). АТ «ПУМБ» 04.07.2025 року направлено на адресу відповідача письмову вимогу щодо необхідності погашення заборгованості в розмірі 32516 грн 97 коп за кредитним договором, проте відповідач заборгованість не сплатила (а.с. 23, на звороті-24). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як передбачено ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач, отримавши кошти за кредитним договором, вчасно їх не повернула, порушила графіки платежів і відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України позивач має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Судом встановлено, що банк нарахував відповідачу проценти за користування кредитом за договором № 1012790445 від 07.09.2023 року в сумі 4 грн 20 коп з розрахунку 0,01% річних, що відповідає умовам укладеного договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентів підлягає задоволенню в повному обсязі. Також встановлено, що сторони шляхом підписання заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1012790445 від 07.09.2023 року обумовили розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,6%. При цьому, як в заяві про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, так і в паспорті споживчого кредиту не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговування кредитної заборгованості (списання, зарахування кредитної заборгованості, розрахунково-касові операції, надання консультативних та інформаційних послуг) за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитних договорів, то положення заяв № 1012790445 від 07.09.2023 року про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21. Відтак, в задоволенні вимоги позивача про стягнення заборгованості по комісії за кредитним договором на суму 6509 грн 30 коп слід відмовити, оскільки підстав для нарахування та стягнення комісії не доведено. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачем відповідно до платіжної інструкції № 8 від 20.06.2025 року сплачено судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп (а.с. 34). Оскільки судом задоволено позов у розмірі 26007 грн 67 коп, що становить 79,98 % від заявлених вимог в розмірі 32516 грн 97 коп, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1937 грн 43 коп (2422,40 х 79,98/100). На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 11, 13, 15, 16, 525, 526, 625, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial