Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

У грудні 2025 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого із відповідачем [PERSON] 18 листопада 1989 року, з посиланням на те, що сторони від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають, у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки подружжя, сімейний бюджет, спільне господарство не ведуть з 2005 року, примирення не можливе. Просить позов задовольнити. Згідно з ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до телефонограми від 30 січня 2026 року позивач [PERSON] позов підтримує, просить розглянути справу за відсутності, оскільки перебуває в ЗСУ в Дніпропетровській області, проти заочного розгляду справи не заперечує. Згідно з повідомленням Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 08 грудня 2025 року,- [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] , на вказану адресу судом надіслано рекомендоване повідомлення про судовий розгляд з матеріалами позову. Відповідачем [PERSON] не подано заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання. Інформація про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. Також судом враховується правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Інші заяви, клопотання сторін станом на 30 січня 2026 року відсутні. Враховуючи викладене та позицію позивача, викладену у поданій до суду заяві, наявні підстави згідно з ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. При вирішенні справи судом враховуються положення ч.1 ст.110 СК України, згідно з якою позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, та ч.2 ст.112 СК України, за якими суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 1989 року, між сторонами виникли неприязні відносини через різні погляди на сімейне життя та сімейні цінності, що суперечить інтересам позивача, і є підставою для неможливості подальшого життя подружжя і збереження шлюбу, при цьому суд враховує, що норми сімейного законодавства не наділяють судові інстанції можливістю примушування жінки або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, відповідно до поданої заяви позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти цього не надала. Клопотання сторін про примирення суду не подані. Законними підставами для розірвання шлюбу є ст.ст.105, 110, 112 СК України. З даних підстав позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Клопотання відповідача про відновлення її дошлюбного прізвища відсутнє.

Outcome: approved