Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Кіровограда із позововом, за яким просить в порядку поділу майна стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля, SKODA SUPERB, державний номер [NUMBER] , який зареєстрований за відповідачем [PERSON] в розмірі 168 500,00 грн., та стягнути з відповідача на її користь 1685,00 грн. сплаченого нею судового збору, 536,80 грн., за подану заяву про забезпечення позову, 15000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із виготовленням звіту про визначення середньої ринкової вартості автомобіля в розмірі 1600, 00 грн. На обґрунтування позову зазначає, що в період шлюбу, 23.12.2022 року, подружжя придбали спірний автомобіль SKODA SUPERB, державний номер [NUMBER] , який зареєстрований за відповідачем, [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу автомобіля. В цей час позивач з дітьми знаходилась за кордоном через повномасштабне вторгнення рф в Україну, а відповідач залишився в Україні, проте шлюбні відносини вони не припиняли, був спільний бюджет, тому спірний автомобіль був придбаний за спільні кошти подружжя. Оскільки, шлюбний договір не укладали та будь-яких домовленостей про зміну розміру часток майна не погоджували, вказує, що дане майно підлягає поділу між ними в рівних частках. Добровільно вирішити це питання з відповідачем не вдалося, що і спонукало позивача звернутися до суду. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.11.2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представником відповідача [PERSON] 14.02.2024 року до суду подано зустрічну позовну заяву про визнання права особистої власності на спірний транспортний засіб, SKODA SUPERB, державний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . Зустрічну позовну заяву обґрунтовує тим, що спірний транспортний засіб придбано під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, водночас спірний автомобіль придбано за особисті кошті, так як позивач під час його придбання перебувала за межами території України, а кошти, витрачені на придбання транспортного засобу є незначною сумою власного офіційного доходу. Крім цього, вказує на те, що автомобіль придбано за 49000,00 грн., а проведення ремонтних робіт, ФОП « [PERSON] », по акту виконаних робіт від 21.06.2023 року становить 88 000 грн. Відповідач вважає, що придбання автомобіля та його комплексний ремонт проведено виключно за його особисті кошти, позивач в цей час перебувала за межами території України. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.02.2024 року представнику відповідача [PERSON] поновлено процесуальний строк на подання зустрічної позовної заяви та прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна. Об`єднаній справі присвоєно номер справи 404/9084/23, провадження № 2/404/2239/23 та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.02.2024 року задоволена заява адвоката Пузир Владислава Олександровича про продовження процесуального строку на подання відзиву до 15.02.2024 року. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.03.2024 року задоволено клопотання адвоката Пузир Владислава Олександровича про витребування доказів від Державної прикордонної служби України щодо перетину державного кордону України громадянами України: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вказавши дати виїзду та в`їзду впродовж 2022-2023 років. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.07.2024 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. У зв`язку з набранням чинності 25.04.2025 Закону України від 26.02.2025 № 4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» найменування Кіровського районного суду міста Кіровограда змінено на Фортечний районний суд міста Кропивницького. Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 16.05.2025 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої власності прийнята до провадження судді Мохонько В.В. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 30.09.2025 року задоволено заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 15.02.2024 року відповідачем поданий відзив на позов та зустрічна позовна заява про визнання автомобіля особистою власністю відповідача в яких він заперечував шлюбні відносини у період придбання спірного автомобіля та наголошував на придбанні автомобіля за власні кошти із заробітної плати. На виконання ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.03.2024 року представник відповідач на підтвердження своїх доводів подав до суду договір купівлі-продажу автомобіля № 3544/2022/3568424 від 23.12.2022 року, розрахунок орієнтовної суми грошових коштів, необхідних для проведення ремонтних робіт ФОП « [PERSON] », акт виконаних робіт № 1228 від 21.06.2023, згідно якого загальна сума до оплати становить 88 000,00 грн., відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела-суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 16.01.2024 за періоди з 1 кварталу 2007 року по 4 квартал 2023 року [PERSON] та посилався на відповідь Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 20.05.2024 № 19-34743/18/24 щодо в`їзду на територію України 30.05.2023 року [PERSON] разом із дітьми [PERSON] та [PERSON] , які в`їхали на територію України 30.05.2023 року. Спростовуючи доводи зустрічної позовної заяви позивач [PERSON] подала до суду письмові докази, а саме роздруківки скриншотів з мобільного телефону позивача на 13 аркушах, роздруківки про рух коштів по Монобанку, які на її погляд свідчать про направлення та отримання коштів кожним із подружжя, в тому числі і під час придбання спільного майна, автомобіля, копію договору оренди землі від 01.05.2020 року між [PERSON] та [PERSON] , згідно якого останній орендував земельну ділянку сільськогосподарського призначення 7,4599га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджено наданим витягом з Державного реєстру речових прав, копією акту звірки взаєморозрахунків [PERSON] з ТОВзОВ «Розмай Агро» та акту взаєморозрахунків за договором № 290 від 31.01.2023 року, згідно якого дохід за період з 01.02.2023 року по 03.05.2023 рік становить 19343,24 грн., кредит 19344,00 грн., по акту звірки взаєморозрахунків між [PERSON] та ТОВзОВ «Розмай Агро» за 2018-2023 рік складали 223152,52 грн., кредит 223367,04 грн. Копію договору від 27.07.2023 року між тими самими сторонами про дострокове припинений договору оренди землі, диск та розпечатка розмови сторін про продаж спірного автомобіля і поділ коштів. Представник відповідача [PERSON] , 14.05.2024 року отримав вказані докази, про що поставив свій підпис на заяві позивача про приєднання їх до матеріалів справи. Представник позивача, адвокат Мазуренко Н.Ю., заявлені позовні вимоги підтримала, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити, про що подала до суду письмові пояснення по справі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити, вимоги зустрічного позову підтримав та просив їх задовольнити. Суд, в межах наданих доказів, вислухавши виступи учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку про задоволення вимог первісного позову та відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог. У п. п. 1, 3 ст. 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони з 28.08.2010 року по 07.03.2024 рік перебували у зареєстрованому шлюбі. За відповідачем 23.12.2022 року зареєстровано право власності на транспортний засіб SKODA SUPERB, державний номер [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 23.12.2022 серії [NUMBER] . Реєстрацію права власності на рухоме майно проведено на підставі договору купівлі-продажу № 3544/2022/3568424 від 23.12.2022 року. Зазначений договір укладено в Територіальному сервісному центрі МВС 3544 РСЦ ГСЦ МВС в Кіровоградській області. Пунктом 3.1 договору сторони узгодили, що за домовленістю ціна транспортного засобу складає 49 000,00 грн. Згідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 20.05.2024 № 19-34743/18/24 [PERSON] разом із дітьми [PERSON] та [PERSON] в`їхали на територію України 30.05.2023 року. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У главі 3 СК України закріплено правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка та його режим. Згідно ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Відповідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Зазначені вище норми встановлюють презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, зокрема, в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 24 .05.2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05.04.2018 року у справі № 404/1515/16-ц, Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17, провадження № 14-325цс18, від 22.09.2020 року у справі № 214/6174/15-ц, провадження № 14-114цс20. Інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах з третіми особами кожен з подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї. Тому закон встановив презумпцію спільності інтересів подружжя і сім`ї. Аналогічні правові висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 року у справі № 638/18231/15-ц, провадження № 14-712цс19. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, будь-які правочини чи дії, спрямовані на отримання майна, зокрема і коштів, вчинені одним із подружжя під час шлюбу вважаються такими, що вчинені в інтересах подружжя і сім`ї. Звертаючись до суду із зустрічним позовом відповідач посилався на те, що спірний автомобіль SKODA SUPERB, державний номер [NUMBER] є його особистою приватною власністю, оскільки придбаний ним за особисті кошти в період припинення шлюбних відносин. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, щоб реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Так, відповідач [PERSON] надав до суду докази офіційного працевлаштування з 2007 року в Державних органах та відповідно офіційного отримання заробітної плати (відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела-суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 16.01.2024 року за періоди з 1 кварталу 2007 року по 4 квартал 2023 року. Вказані відомості свідчать про факт працевлаштування [PERSON] протягом періоду з 2007 року по 2024 рік та наявність у нього стабільного грошового доходу, але вказані кошти надходили у спільний бюджет сім`ї та витрачались на її потреби. Однак, сам факт придбання автомобіля за 49 000 грн. не є безумовною підставою для того, аби вважати, що такі кошти, отриманні саме як заробітна плата та були використані для купівлі спірного автомобіля. З цього приводу суд звертає увагу на відсутність достовірних доказів того, за які саме грошові кошти було придбано автомобіль, покликання сторони відповідача на джерела коштів можна розцінити виключно як припущення. За відсутності достовірних та достатніх доказів для спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, суд визнає, що автомобіль SKODA SUPERB є спільним майном сторін. Враховуючи викладене, суд вважає, що спірний автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, враховуючи викладене, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд визнає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю, його розподілу є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Натомість у задоволенні зустрічних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання автомобіля особистою приватною власністю суд вважає за необхідне відмовити за недовденістю вказаних зустрічному позові обставин. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по справі: судовий збір в розмірі 2 221,80 грн., витрати, які пов`язані з витребуванням доказів в розмірі 1 600,00 грн.

Outcome: approved