Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

21 листопада 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості на суму 64018,53 грн за кредитним договором № 7968527 від 08 червня 2024 року, укладеним між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна», право вимоги за яким набув позивач. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 08 червня 2024 року відповідач уклав з ТОВ «Авентус Україна» кредитний договір № 7968527, зобов`язання за яким відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 64018,53 грн, з яких 18578,05 грн заборгованість за основною сумою боргу, 33440,48 грн заборгованість за відсотками та 12000 грн заборгованість за пенею, штрафами. 13 серпня 2025 року між позивачем та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги, в тому числі до відповідача за кредитним зобов`язанням № 7968527 від 08 червня 2024 року. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача вказану суму боргу разом із понесеними судовими витратами. 26 листопада 2025 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у засідання 28 січня 2026 р не з`явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином. У матеріалах справи є клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання, проте кореспонденція повернулася до суду без вручення адресату з довідкою АТ «Укрпошта» - «За закінченням терміну зберігання», Отже, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України він вважається таким, що повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, із клопотаннями до суду не звертався. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд зі згоди позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. З матеріалів справи встановлено, що 08 червня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] уклали у електронному вигляді через мобільний додаток CreditPlus договір про надання споживчого кредиту № 7968527, відповідно до якого Товариство надало відповідачеві кредит у розмірі 18000 грн на власні потреби у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на платіжну картку [NUMBER] строком на 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом за процентною ставкою 1,50 %, яка застосовується у межах строку кредиту, та зниженою процентною ставкою 0,015 % в день та застосовується відповідно до умов договору, у строки і розмірі, визначені у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки (додаток № 1 до договору). Умовами договору передбачена відповідальність у вигляді сплати штрафу за невиконання або неналежне виконання умов договору у розмірі, передбачено пунктами 6.4.1 та 6.4.2 договору. Кредитний договір укладався за допомогою ІТС Товариства, електронна ідентифікація відповідача здійснювалася при вході клієнта в особистий кабінет шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефону відповідача, вказаний при вході. Текст договору, підписаний Товариством аналогом власноручного підпису уповноваженої особи та відтиску печатки Товариства, направлявся в особистий кабінет відповідачки для ознайомлення та підписання. Усі основні умови кредитування відображені у паспорті споживчого кредиту, який був наданий відповідачеві на ознайомлення до підписання кредитного договору. Паспорт, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки та договір споживчого кредиту був підписаний відповідачем електронним підписом у вигляді одноразового ідентифікатора C8683. На виконання умов договору № 7968527 08 червня 2024 року на підставі договору про переказ коштів № 28/11/2019 від 28 листопада 2019 року між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Авентус Україна» було перераховано 18000 грн на картку [NUMBER] , зазначену відповідачем у особистому кабінеті. Додатковою угодою від 23 червня 2024 року, укладеною у електронному вигляді та підписаною електронним підписом у вигляді одноразового ідентифікатора C8683, сторони збільшили суму кредиту на 6000 грн на тих самих умовах до 03 червня 2025 року. 23 червня 2024 року 20:02:03 годині відповідно до умов додаткової угоди від 23 червня 2024 року на підставі договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № 04072024-3 від 04.07.2024 між ТОВ «Пейтек» та ТОВ «Авентус Україна» було перераховано 6000 грн на картку [NUMBER] , зазначену відповідачем у особистому кабінеті, номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек» 5cb7ae40-5dfe-4e57-8041-241920e82638, номер транзакції в системі ТОВ «Авентус Україна» 47760708. Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів відповідно до графіку платежів, у зв`язку з чим станом на 05 травня 2025 року за розрахунком кредитодавця утворилася заборгованість у розмірі 64018,53 грн, з яких 18578,05 грн заборгованість за основною сумою боргу, 33440,48 грн заборгованість за відсотками та 12000 грн заборгованість за пенею, штрафами. 13 серпня 2025 року ТОВ «Авентус Україна» та позивач уклали договір факторингу № 13002025, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право вимоги, у тому числі і до відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 7968527 від 08 червня 2024 року та додаткової угоди за плату та на умовах, визначених цим договором. Перелік боржників, підстави виникнення права вимоги та сума грошових вимог визначені у реєстрі боржників № 1, що є невід`ємною частиною договору факторингу. З моменту отримання права вимоги позивач не здійснював нарахування штрафних санкцій. Отже, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним зобов`язанням на загальну суму 64018,53 грн. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України), у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Як встановлено судом, [PERSON] , уклавши кредитний договір, взяв на себе зобов`язання щодо повернення грошових коштів, сплати процентів та інших платежів, передбачених договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. При цьому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення неустойки у вигляді штрафу та пені за невиконання відповідачем умов договору суперечить чинному законодавству з наступних підстав. Відповідно до вимог п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан в Україні, і наступними Указами воєнний стан був продовжений, а Указом Президента № 793/2025 р від 20 жовтня 2025 року строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 5 листопада 2025 року строком на 90 діб. Таким чином, ураховуючи вказану норму, у задоволенні вимоги про стягнення штрафу 12000 грн, нарахованого за невиконання відповідачем кредитних зобов`язань за договором № 7968527 від 08 червня 2024 року на підставі підпунктів 6.4.1, 6.4.2 договору, слід відмовити. Отже, встановлення судом факту неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, що вказує на обґрунтованість пред`явлених позовних вимог у частині стягнення заборгованості у загальному розмірі 52018,53 грн, з яких заборгованість за основною сумою боргу - 18578,05 грн та заборгованість за відсотками - 33440,48 грн. У задоволенні вимог про стягнення заборгованості за штрафом у розмірі 12000 грн слід відмовити. З боку відповідача суду не наданого жодного належного та допустимого доказу на спростовування доводів, викладених позивачем. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1968,33 грн.

Outcome: partial