Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

І. Короткий. зміст позовних вимог. 09.12.2025 року представник позивача звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.04.2025 року між позивачем та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр кредит фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1539-0821. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у виді невідновлюваної кредитної лінії на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті у розмірі 20 300 грн строком на 300 днів, з процентною ставкою 1% стандартна, та знижена % ставка 0,90 % в день, базовий період, тобто проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом 14 день, комісія за видачу кредиту - 20,00 % від суми кредиту. Позивач зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав можливість відповідачу розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договором від 11.04.2025 року не виконує. У зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань станом на 21.10.2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить: 73 404,80 гривень, а саме:- заборгованість за кредитом 20 300,00 гривень;- заборгованість за нарахованими процентами 38 894,80 гривень- заборгованість за процентами річних на підставі ст 625 ЦК 10 150,00 гривень;- заборгованість по комісії 4 060,00 гривень, яку і просить стягнути позивач, а також судовий збір. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу [PERSON] була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі, днем вручення якої є 19.12.2025 року. Правом на подання відзиву не скористалася. ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 15.12.2025 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) учасників справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. ІV. Фактичні обставини справи. 11.04.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс" та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії №1539-0821 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, на підставі якого відповідачем був отриманий кредит у виді невідновлюваної кредитної лінії шляхом перерахування на її банківський рахунок (банківська картка), грошових коштів у розмірі 20300 грн, строк кредитування 300 днів; базовий період - 14 днів. Відповідно до п. 3.1 договору він укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Згідно п. 4.3 договору плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування Кредитом та комісії за видачу Кредиту. Відповідно до п. 4.5 договору сплату процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту позичальник зобов`язаний здійснювати у визначені графіком платежів за договором за зниженою ставкою (який є Додатком 2 до цього Договору) дати, які є останніми днями відповідних базових періодів. У п. 4.6 договору зазначено, що 4.6. нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 1.00% (одна ціла, нуль сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за Зниженою процентною ставкою). Відповідно розділу 10 договору «Програма лояльності» знижена процентна ставка становить 0.90% за кожен день користування кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору. Позичальник здійснює сплату процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою з першого дня користування кредитом протягом усього періоду дії договору за умови, якщо позичальник своєчасно і у повному обсязі сплачує проценти за користування кредитом, комісію за видачу кредиту (якщо п.4.7 Договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту) та повертає кредитодавцю отриманий Кредит згідно Графіка платежів за зниженою ставкою. Згідно п.4.7. договору комісія за видачу кредиту становить 20.00 % від суми виданого кредиту. Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 04.02.2026 року (пункт 4.10. договору). Згідно порядок повернення кредиту позичальник зобов`язується повертати кредитодавцю отриманий кредит у останні дні останніх 8 (восьми) базових періодів строку кредитування згідно графіку платежів за договором за зниженою ставкою (Додаток № 2 до цього Договору), шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у правилах. Згідно п. 12.1 договору цей договір та правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору та надання кредиту. Договір підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А0911 (а.с.10-31). До договору про відкриття кредитної лінії №1539-0821 від 11.04.2025 року, укладеного між ТОВ «Укр кредит фінанс» та [PERSON] позивачем долучено правила відкриття кредитної лінії та таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за зниженою та стандартною процентними ставками, підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А0911 (а.с.21-31). Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту за кредитним договором 11.04.2025 року [PERSON] через систему платежів EASYPAY було перераховано 20300 грн на її банківський рахунок платіжну картку № [NUMBER] (а.с.39). Ці обставини також підтверджуються листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім», з яким позивачем укладено договір № 02/06/2020 про надання послуг з приймання та переказу платежів від 10.06.2020 р., про успішність переказу коштів в розмірі 20300 11.04.2025 року за кредитним договором №1539-0821 на картковий рахунок [NUMBER] (а.с.32-38). Згідно розрахунку заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №1539-0821 від 11.04.2025 року, станом на 21.10.2025 року заборгованість становить у загальному розмірі 73404,80 грн, що складається із заборгованості за кредитом 20300 гривень, - заборгованості за нарахованими процентами 38894,80 гривень, - заборгованості по комісії за видачу кредиту - 4060 грн, та відсотків за ст. 625 ЦПК України в розмірі 10150 грн. Нарахування відсотків за користування кредитом відбувалося в період з 11.04.2025 по 20.10.2025 року. (а.с40-42). Позивач звертався з досудовою вимогою до відповідача про сплату існуючою заборгованості за договором в розмірі 73404,80 грн а.с.43). V. Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. В п. 1 ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В п. 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов`язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. У відповідності із ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Як передбачено у частині першій статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Щодо одноразової комісії за надання кредиту. Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження 14-53цс21) зазначила про таке. Закон № 1734-VIII (ЗУ Про споживче кредитування) у редакції, чинній до 19 жовтня 2019 року (дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» від 20 вересня 2019 року), до загальних витрат за споживчим кредитом відносив витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (пункт 4 частини першої статті 1). Цей же пункт з 19 жовтня 2019 року визначив, що до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. В цьому висновку Велика Палата Верховного Суду зауважує, що згідно п. 8 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» від 20 вересня 2019 року, що набрав чинності 19 жовтня 2019 року і положення якого зберігають свою чинність на день перегляду рішення суду першої інстанції), пункт 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» виклали в такій редакції, згідно якої до загальних витрат за споживчим кредитом відносять витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (пункт 4 частини першої статті 1). Цими ж змінами починаючи з 19 жовтня 2019 року визначено у частині другій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», що до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Щодо стягнення відсотків за ст. 625 ЦПК України. Пунктом 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто, в даному випадку законодавством звільнено позичальника від сплати неустойки(штрафу, пені) за прострочення своїх кредитних(боргових) зобов`язань У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, які виникли внаслідок укладання договору №1539-0821 від 11.04.2025 року, через порушення умов договору з боку позичальника своєчасне погашення зобов`язання не відбулося внаслідок чого виникла заборгованість за договором, яку відповідач у добровільному порядку не погасила. Відтак, на переконання суду, підставною є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 20 300 грн, відсотків за користування кредитом в межах позовних вимог за період з 11.04.2025 по 20.10.2025 року в розмірі 38894,80 грн (20300*0,90% *14 днів + 20 300*1%*179 днів) та комісії за надання кредиту в сумі 4 060 грн, оскільки наведені приписи ЦК України, ЗУ «Про споживче кредитування» прямо не вказують на недійсність умови кредитного договору про встановлення комісії за надання кредиту. Умови кредитного договору, якими визначено права споживача, є зрозумілими та не дають підстав для висновку, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може передбачати плату за інші послуги, які банк зобов`язаний надати безкоштовно, а отже і для висновку про нікчемність такої умови. Таким чином сума комісії підлягає стягненню з відповідача. Стосовно вимоги позивача про стягнення із відповідача відсотків, нарахованих згідно ст. 625 ЦПК України в розмірі 10 150 грн, то суд вважає, що остання до задоволення не підлягає, оскільки суперечить п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які передбачають особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань, зокрема, звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу та списання сум неустойки в період дії на території України воєнного стану з 24.02.2022 року по даний час. Відтак позов підлягає до часткового задоволення. VІІ. Судові витрати. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути 2 087,44 гривень судового збору на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст. 625, 626, 628, 638, 639, 1048, 1049, 1050, 1054, ст. 3, 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію", та

Outcome: partial