Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом, в якому зазначило, що 07.04.2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» як кредитодавцем та [PERSON] позичальником, укладено договір кредиту в електронному вигляді, з визначеним учасниками такого правочину строком користування грошовими коштами, передбаченої до сплати відсоткової ставки. Сторона зауважує, що 29.07.2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вчинено договір факторингу, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Так, на підставі відповідного договору факторингу, складеного реєстру боржників від 29.07.2025 року позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 19 734,00 грн., з яких: 6 500,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 6 669,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 5 915,00 грн. заборгованість за штрафами, 650,00 грн. комісія за видачу кредиту. Всупереч умовам кредитного договору позичальник ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, після відступлення права вимоги будь-яких платежів на користь позивача не здійснював. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 734,00 грн. Позивач вказує, що 12.04.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронному вигляді укладено договір кредитної лінії з прийняттям учасниками правовідносин прав та обов`язків, заснованих на правочині даного виду. Зауважує, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу від 27.03.2025 року, на підставі якого, з урахуванням складених реєстрів боржників від 26.08.2025 року, позивач набув права вимоги до відповідача [PERSON] на суму 10 092,50 грн., де 2 500,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 2 161,25 грн. сума заборгованості за відсотками, 5000,00 грн. неустойка, 431,25 грн. комісія за надання кредиту. Станом на час звернення із позовом існуюча заборгованість з боку позичальника не погашена. Крім того, договір позики між ТОВ «Сіроко Фінанс» та [PERSON] укладено 12.04.2025 року. 26.08.2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, у відповідності до якого ТОВ Сіроко Фінанс» передало за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах. Відповідно до реєстру боржників від 26.08.2025 року до договору факторингу позивач набув право вимоги до позичальника на суму 9 765,00 грн., з яких: 3000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 8,70 грн. сума заборгованості за відсотками, 6000,00 грн. пеня, 756,30 грн. комісія за надання кредиту. На час звернення із позовом наведений розмір заборгованості не зменшився. Позивач вказує, що 29.03.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та [PERSON] укладено договір кредиту, права нового кредитора за яким набуто позивачем на підставі договору факторингу, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 27.08.2025 року. На підставі відповідного договору факторингу, складеного реєстру боржників від 27.08.2025 року позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 20 000,00 грн., з яких: 5000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 7000,00 грн. комісія за обслуговування кредиту, 8000,00 грн. заборгованість за неустойкою. Посилаючись на вимоги 526, 599 ЦК України, які визначають обов`язковість виконання зобов`язань, умови їх припинення, а також положення ст. 512 ЦК України заміна кредитора іншою особою у зв`язку з відступленням права вимоги, позивач просить стягнути на його користь суму заборгованості за договорами в загальній сумі 59 591,50 грн., відшкодувати судові витрати. Ухвалою суду від 22.12.2025 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.04.2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем укладено договір кредиту, за умовами якого ТОВ «Стар Файненс Груп» як кредитодавець надав, а [PERSON] позичальник, отримала грошові кошти в сумі 6 500,00 грн. Умовами договору сторони визначили, що строк користування кредитом складає 120 днів, відсоткова ставка як плата за користування кредитом - 0,90 % в день на залишок заборгованості, комісія за видачу кредиту 650,00 грн. Сторонами погоджено графік платежів з визначенням щомісячних сум, що підлягають до сплати позичальником. Відповідно до п.5.3 договору у випадку прострочення клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених в графіку платежів, товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу: в розмірі 100 % від суми простроченої заборгованості на наступний день після терміну сплати, встановленого в графіку платежів. Між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 29.07.2025 року укладено договір факторингу, згідно якого клієнт (ТОВ «Стар Файненс Груп» зобов`язався відступити фактору (ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») права вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення зобов`язань та інші платежі. Згідно з п.1.2 договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників. Судом встановлено, що договір, укладений із боржником [PERSON] від 07.04.2025 року, включено до реєстру боржників від 29.07.2025 року, сторонами складено акт прийому-передачі відповідного реєстру. Станом на день переходу права вимоги заборгованість позичальника, згідно витягу з реєстру боржників, визначена на рівні 19 734,00 грн., з яких: 6 500,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 6 669,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 5 915,00 грн. заборгованість за штрафами, 650,00 грн. комісія за видачу кредиту. Також, 12.04.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 8634897, згідно з яким товариство діючи як кредитодавець надав позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 2500,00 грн. на строк 360 днів із застосуванням процентної ставки 0,95 % на день за користування коштами. Сторони погодили розмір комісії за надання кредиту 17,25 % від суми наданого кредиту, що становить 431,25 грн., сплату першого обов`язкового платежу в сумі 1143,75 грн. Відповідно до п.6.1 договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному пунктом 2.2 договору. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок) виходячи із строку фактичного користування кредитом (його залишок), за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за договором та підлягають сплаті періодично кожні 30 календарних днів з дати надання кредиту у складі першого обов`язкового платежу та мінімальних обов`язкових платежів відповідно до п.п. 2.2.4 п 2.2. та п.п. 2.2.5 п.2.2 договору. У відповідності до п.9.6 договору якщо позичальником не сплачено/сплачено не в повному обсязі перший обов`язковий платіж (платежі) за договором нараховується неустойка у розмірі, визначеному п.2.2 договору (125,00 грн. на день), починаючи з першого дня прострочки та закінчуючи датою оплати несплаченого/сплаченого не в повному обсязі першого обов`язкового платежу/мінімального обов`язкового платежу (платежів) та неустойки. Між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 27.03.2025 року укладено договір факторингу. За змістом договору клієнт (ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») зобов`язався відступити фактору (ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») права вимоги, зазначенні у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за відповідний реєстр за палату, у передбачений договором спосіб. З матеріалів справи слідує, що учасниками сформовано реєстр боржників № 13 від 26.08.2025 року з даними щодо договору кредиту від 12.04.2025 року, де, зокрема, відтворено відомості про суму основного боргу 2500,00 грн., заборгованість за відсотками 2161,25 грн., комісію 431,25 грн., неустойку 5000,00 грн. Судом встановлено, що 12.04.2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та [PERSON] укладено договір позики № 7574929, за умовами якого [PERSON] як позичальник отримала грошові кошти в сумі 3000,00 грн. на строк 30 днів, з умовою сплати відсотків за користування коштами на рівні 0,01 % в день. Сторони погодили сплату комісії в розмірі 25,21 % від суми позики, що становить 756,30 грн. Згідно договору у разі невиконання позичальником умов договору (неповернення у встановлені умовами договору позики суми позики), у випадку, коли сума позики, зазначена в п.2 договору, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, за користування коштами понад встановлений договором строк, позикодавець має право нараховувати пеню в розмірі, визначеному п.2 договору (5 % в день) за кожен день такого понадстрокового користування. Між ТОВ «Сіроко Фінанс» і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 26.08.2025 року укладено договір факторингу, у відповідності до якого ТОВ Сіроко Фінанс» передало за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах. Відповідно до реєстру боржників від 26.08.2025 року до договору факторингу позивач набув право вимоги до позичальника на суму 9 765,00 грн., з яких: 3000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 8,70 грн. сума заборгованості за відсотками, 6000,00 грн. пеня, 756,30 грн. комісія за надання кредиту. Також, 29.03.2025 року між ТОФ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та [PERSON] укладено договір кредиту, за умовами якого [PERSON] як позичальник отримала грошові кошти в сумі 5000,00 грн. на строк 345 дні. Учасниками погоджено графік платежів та визначено, що проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 0,001 % річних на фактичну заборгованість за кредитом. Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 0,001 % річних від фактичного залишку кредиту, починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів. Комісія за надання кредиту нараховується за ставкою 25,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Комісія за обслуговування кредиту нараховується за ставкою 14,00 % від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахунково періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені графіком платежів. Згідно п.4.1 договору у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно графіку платежів) та /або сплати процентів за його користування та /або комісії та /або інших платежів згідно з умовами договору та графіку платежів, позичальник зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця штраф у розмірі 1000,00 грн. за кожний випадок порушення зобов`язання зі сплати платежів у визначені Графіком платежів дати платежів. якщо порушення відповідної дати платежів триває більш ніж 2 дні. 27.08.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, у відповідності до якого ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» передало за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах. Відповідно до реєстру боржників від 27.08.2025 року до договору факторингу позивач набув право вимоги до позичальника на суму 20 000,00 грн., з яких: 5000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 8000,00 грн. неустойка, 7000,00 грн. комісія за обслуговування кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За положеннями ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). З дослідженої судом інформації за укладеними договорами слідує, що внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань з боку позичальника виникла заборгованість. Вирішуючи питання грунтовності заявлених до стягнення грошових коштів суд не може в повній мірі погодитись з коректністю наданих позивачем розрахунків з огляду на таке. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Верховний Суд неодноразово наводив висновок, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова ВП ВС від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12). Так, зокрема, з поданих позивачем розрахунків заборгованості за договором позики від 12.04.2025 року, що укладений між ТОВ «Сіроко Фінанс» та [PERSON] , слідує, що первісним кредитором обліковано нарахування пені внаслідок прострочення виконання зобов`язання у період після завершення 30 денного строку позики, погодженого учасниками. Отже, заявлені за відповідним договором суми на відшкодування неустойки (пені) в розмірі 6000,00 грн. не підлягають до задоволення за необгрунованістю. З приводу заявлених вимог про стягнення сум неустойки за іншими договорами, нарахування по яких, з огляду на зміст досліджених судом розрахунків заборгованості, здійснювалось первісними кредиторами у встановлені договорами строки кредитування, що, у свою чергу, не виключає можливості застосування заходів відповідальності згаданого характеру в разі прострочення, зокрема, сплати чергового платежу, суд зауважує на необхідності застосування положень Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Указом Президента України № 64/2022 в Україні запроваджено воєнний стан з 24.02.2022 року. На час ухвалення рішення відповідний стан є продовженим. За таких обставин, суд вважає необхідним виключити з заявлених вимог суми нарахувань неустойки за договором від 07.04.2025 року, укладеним між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] , від 12.04.2025 року, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , від 29.03.2025 року, що укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та [PERSON] . В інших частинах подані на підтвердження позовних вимог розрахунки заборгованості відповідають змісту укладених договорів, кореспондуючому їх нормативному врегулюванню, а також математичним правилам обрахунку.

Outcome: partial