Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість яка виникла за кредитним договором № 173498 від 03.03.2025 в розмірі 26617 грн. 97 коп., а також понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн. 00 коп. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 03.03.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 173498, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 18750 грн. 00 коп. Вказує, що ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» належним чином виконало свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору. Відповідач не надав своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. 16.04.2025 укладено договір факторингу № 16042025, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» зобов`язалося відступити ТОВ «Юніт Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Зазначає, що відповідно до реєстру прав вимог № 6 від 03.09.2025 до договору факторингу, до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 173498 від 03.03.2025. Позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 173498 від 03.03.2025 не виконав, а тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача у позові просив проводити розгляд справи у його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в силу ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений про час та місце слухання справи належним чином, суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 03.03.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 173498, відповідно до умов якого сума кредиту становить 18750 грн.00 коп. і надається в наступному порядку: у розмірі 15000 грн. 00 коп. на № рахунку [NUMBER] , у національній валюті; у розмірі 3750 грн. 00 коп. шляхом погашення заборгованості за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини договору. Строк кредитування складає 126 днів, з 03.03.2025 по 07.07.2025. Проценти за користування кредитом нараховується за ставкою 350,00% річних (п. 2.2.1, 2.3, 2.6 договору). Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором d26267c1 (а.с. 40-43). Отримання позичальником [PERSON] кредитних коштів підтверджується довідкою ТОВ ФК «Кредіплюс», відповідно до якої [PERSON] отримав від кредитодавця ТОВ ФК «Кредіплюс» кошти у розмірі 15000 грн.00 коп., які перераховано на картковий рахунок № [NUMBER] (а.с.18). 16.04.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №16042025, за яким ТОВ «Юніт Капітал» набуло право грошової вимоги ТОВ «ФК «Кредіплюс» до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 7-9). Згідно із витягом з Додатку №1 до договору факторингу № 16042025 від 16.04.2025 реєстру прав вимоги № 6, заборгованість [PERSON] за договором № 173498 складає 29417 грн. 97 коп. (а.с. 63). Відповідно до витягу з Додатку №1 до договору факторингу № 16042025 від 16.04.2025, картки обліку виконання договору та виписки з особового рахунку за кредитним договором № 173498, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 173498 на суму 29417 грн. 97 коп., яка складається із: 16204 грн. 11 коп. заборгованість за тілом кредиту, 9812 грн. 86 коп. - заборгованість за відсотками, 601 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією, 2800 грн. 00 коп. - пеня (а.с. 59-60). Однак, як вказано в позовній заяві, позивач просить стягнути з позичальника заборгованість в розмірі 26617 грн. 97 коп., з яких: 16204 грн. 11 коп. заборгованість за тілом кредиту, 9812 грн. 86 коп. - заборгованість за відсотками, 601 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією. Вказаний вище договір факторингу підтверджує належний перехід прав вимоги до [PERSON] від ТОВ «ФК «Кредіплюс» до ТОВ «Юніт Капітал». Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1, ч. 3 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі ст. 514 ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); дарування (частина друга статті 718 ЦК України); факторингу (глава 73 ЦК України). Відповідач з власної волі уклав договір позики на визначених умовах кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами. Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», в силу укладеного договору факторингу, набуло право вимоги до боржника [PERSON] про стягнення заборгованості, яка виникла за кредитним договором № 173498 в розмірі 26617 грн. 97 коп. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доказів погашення заборгованості відповідачем суду не надано, а відтак суд вважає доведеною наявність заборгованості відповідача перед ТОВ «Юніт Капітал», у зв`язку із чим позивач вправі ставити вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 173498 від 03.03.2025 в розмірі 26617 грн. 97 коп. Щодо вирішення питання про судові витрати та витрати пов`язані із правничою допомогою, суд виходить з наступного. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2422 грн. 40 коп. (а.с. 1). У зв`язку із тим, що позов задоволено повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід стягнути 2422 грн. 40 грн. сплаченого судового збору. Разом з тим, відповідно ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. 10.09.2025 між позивачем ТОВ «Юніт Капітал» та адвокатським бюро «Соломко та партнери» було укладено договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 (а.с. 56-57). Також 11.09.2025 було укладено додаткову угоду № 25771372425 до договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 (а.с. 55). За положеннями ст. ст. 133, 137 ЦПК України, учасник справи має право на відшкодування лише професійної правової допомоги наданої адвокатом. Згідно із нормами ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, серед іншого, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності фізичних осіб, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних осіб у судах під час здійснення цивільного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19). Згідно із актом прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025, розмір витрат на правову допомогу складає 7000 грн. 00 коп. (а.с. 54). Адвокат Соломко О.В. діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 7073/10 від 19.10.2018 (а.с. 97). Тож, враховуючи вищевикладене, у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. 00 коп.

Outcome: approved