Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

14 січня 2026 року до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості, на підставі ухвали Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя №335/11721/25 від 11 грудня 2025 року про передачу спрви на розгляд за підсудністю. В обґрунтування позову зазначено, що 11.01.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений договір №7462981 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 9000,00 гривень, строком на 360 днів, зі сплатою періодичних платежів за процентами - кожні 30 днів, стандартна процентна ставка становить 2,20% в день, знижена процентна ставка - 0,77% в день. Договір укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, та підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які розміщені на сайті creditplus.ua. Приймаючи умови кредитного договору відповідач підтвердив що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил. 27.09.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27092024, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 27.09.2024 року до договору факторингу №27092024 від 27.09.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 8973,00 гривень, з яких: 8973,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 0,00 гривень сума заборгованості за відсотками, 0,00 гривень - сума заборгованості за пенею, штрафами. З моменту отримання права вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій, однак відповідач не здійсним жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки ТОВ «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №7462981 у розмірі 8973,00 гривень. Просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 8973,00 гривень та судові витрати. 14.01.2026 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розглянути справу без її участі, позов підтримує, у разі невяки відповідача у судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Гешева Ю.Л. подала до суду заяву про визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. Також, просить розстрочити виконання рішення суду шляхом сплати заборгованості ріваними частинами протягом 6 місяців, тобто по 1495,50 гривень щомісяця, починаючи з наступного дня після набрання рішенням законної сили. Розглянути справу за відсутності відповідача та представника відповідача. Зазначила, що на теперішній час матеріальний стан відповідача не дає можливості виконати рішення суду шляхом одноразової сплати всієї суми заборгованості. [PERSON] офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату, яка є його єдиним стабільним джерелом доходу. Разом з тим, відповідач має інші кредитні зобов`язання, що суттєво обмежує його фінансові можливості. Будь-яких додаткових доходів, заощаджень, депозитних рахунків, пасивного прибутку чи цінного майна, реалізація якого дала б можливість погасити заборгованість у повному обсязі одноразово, відповідач не має. Таким чином, одноразове виконання рішення суду є для відповідача надмірним фінансовим тягарем та фактично неможливим. Разом із тим, [PERSON] не ухиляється від виконання судового рішення, визнає наявність заборгованості та має намір її погасити. Надання судом розстрочки виконання рішення дозволить відповідачу поступово, регулярно та в добровільному порядку виконати рішення суду без застосування примусових заходів виконання. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями частини 3 статті 211 ЦПК України. В силу частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до статтей 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 11.01.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №7462981, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 9000,00 гривень, строком 360 днів, зі сплатою періодичних платежів за процентами - кожні 30 днів, стандартна процентна ставка становить 2,20% в день, знижена процентна ставка - 0,01% в день. Затверджено графік платежів, а також підписано паспорт споживчого кредиту. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) «С7616» і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений в п.10 кредитного договору. Відповідно до п.п.2.1 п.2 Кредитного договору кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно з п.п.2.4 п.2 Кредитного договору кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Авентус Україна» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами згідно п.п.2.1 Кредитного договору. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які розміщені на сайті creditplus.ua. Приймаючи умови кредитного договору. Відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил. Ці правила є публічною пропозицією (офертою)у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК Українина укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 11.01.2024 позичальником підписаний Паспорт споживчого кредиту. 27.09.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27092024, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників вказаними у реєстрі боржників. Згідно п.1.1 договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п.1.2 договору факторингу сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до реєстру боржників від 27.09.2024 року до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 8973,00 гривень, з яких: 8973,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу. З моменту отримання права вимоги до відповідача за вказаним договором, позивачем не здійснювалось нарахування штрафних санкцій, що підтверджується розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК"ЄАПБ", ні на рахунки попередніх кредиторів. Відповідно до ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Згідно із ст. 514 ЦК Українидо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК Українизаміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 205 ЦК Україниправочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обрати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якшо поведінка сторін засвідчує їхню волю настання відповідних правових наслідків. За нормами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Стаття 626 ЦК Українивизначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ізст.525ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 611 ЦК Українив разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Беручи до уваги, що відповідач визнав позов та погодився із наявністю боргу перед ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», при цьому, позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідні докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Крім того, при зверненні до суду з вказаним позовом ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило судовий збір у розмірі 3028,00 гривень відповідно до платіжної інструкції кредитного переказу коштів №140857 від 24.10.2025 року. З огляду на вищевказані положення Закону, суд доходить до висновку, що позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 1514,00 гривень (3028,00 х 50 %), а інші 50 відсотків сплаченого судового збору у сумі 1514,00 гривень підлягають стягненню з відповідача. Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Отже, питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача. Зі змісту заяви відповідача вбачається, що підставою клопотання розстрочення виконання рішення з боку відповідача є триваючий в країні воєнний стан, а також скрутне матеріальне становище. Сторона позивача не висловила жодних зауважень щодо такого клопотання відповідача. Вирішуючи вказане, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання відповідачем вказує на те, що він має намір виконати його, відтак, суд вважає за можливе допустити розстрочку виконання рішення суду на 6 місяців. Тому, враховуючи майновий стан заявника, той факт, що в країні є триваючий воєнний стан, а також скрутне матеріальне становище, суд вважає за можливе розстрочити виконання даного рішення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором терміном на 6 місяців.

Outcome: approved