Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15.06.2019 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та [PERSON] укладений договір про надання кредиту № 2397660 в електронній формі. 10.06.2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу № АК-10/06/2025. 07.07.2025 року між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» укладений договір факторингу № ДФ-07072025. Згідно з вказаними договорами факторингу відбулось відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2397660 від 15.06.2019 року. Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та процентів, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним договором в загальній сумі15100 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 10000 грн., заборгованість за відсотками 5100 грн. Ухвалою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 18.11.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В тексті позову, заяві від 01.12.2025 року позивач просив розглянути справу за відсутності представника позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось поштове відправлення, що вказує на відсутність відповідача за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання, тому він відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Згідно зі ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані позивачем докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. 15.06.2019 рокуТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та [PERSON] підписали договір про надання кредиту №2397660, графік платежів, який є додатком до цього договору. Договір підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором 2397660. З листа ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 5860-ВП від 09.09.2025 року, наданого позивачем вбачаєтьсящо за дорученням ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» 15.06.2019 року здійснений успішний переказ коштів на суму 10000 грн. маска картки 5168742702932538, код авторизації 208537, номер транзакції в системі WayForPay9063696406683761759810033598036. 10.06.2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу № АК-10/06/2025, за умовами якогоТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ»права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, в тому чисті і за договором №2397660. 07.07.2025 року між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» укладений договір факторингу № ДФ-07072025, за умовами якого ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС`права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, в тому числі до відповідача. Відповідно до долученого до позову детального (щоденного) розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту № 2397660 від 15.06.2020 року,загальна заборгованість [PERSON] станом 06.06.2025 року становить 20100 грн. Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12Закону України«Про електроннукомерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України«Проелектроннукомерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За змістом статей 626, 628ЦКУкраїни договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 627ЦКУкраїни визначає, що відповідно до статті 6цьогоКодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514ЦКУкраїни до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу Українизобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч.1ст.1046 ЦК Україниза договоромпозики однасторона (позикодавець)передає увласність другійстороні (позичальникові)грошові коштиабо іншіречі,визначені родовимиознаками,а позичальникзобов`язуєтьсяповернути позикодавцевітаку жсуму грошовихкоштів (сумупозики)або такуж кількість речей тогож родута такоїж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частинами 1-3 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, договір позики згідно з вимогами ЦК України є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження факту перерахування грошових коштів позивачем надано лист ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 5860-ВП від 09.09.2025 року. Проте він не доводить, що кошти в сумі 100000 грн. 15.06.2019 року перераховані саме на банківську картку відповідача, адже не містить інформації про власника вказаної в ньому картки. З клопотанням про витребування доказів щодо особи, на ім`я якої емітована банківська картка, представник позивача до суду не звертався. Отже, оскільки факт передання відповідачу грошей первісним кредитором (позикодавцем) не доведений, суд доходить висновку, що відповідний договір позики не може вважатись укладеним, у зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити через його необґрунтованість. У зв`язку із відмовою в позові відповідно до ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування позивачу понесені ним судові витрати у справі.

Outcome: dismissed