Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, мотивуючи свої вимоги тим, що у період з 01.01.2015 по 31.10.2025 позивач надавав відповідачам послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Оплату за надані послуги відповідачі в повному обсязі не здійснювали, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 40 912,30 грн. Просив стягнути з відповідачів суму заборгованості у зазначеному розмірі, а також судовий збір. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 05.01.2026 було відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в частині позовних вимог до [PERSON] та прийнято позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (з викликом) учасників справи, встановлено строки для подання заяв по суті справи. Копію ухвали суду від 05.01.2026 було направлено відповідачу рекомендованим листом із повідомленням за зареєстрованим місцем проживання. Позовна заява з додатками була направлена позивачем відповідачу за зареєстрованим місцем проживання рекомендованою кореспонденцією з описом вкладення, що підтверджується копією квитанції АТ «Укрпошта» від 02.12.2025р. Відповідно до п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Разом з тим, відповідно до приписів ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Верховним Судом у постанові від 11.06.2021 у справі № 2-6236/11, провадження № 61-6596ск20 сформульовано висновок, за яким у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Враховуючи, що копія ухвали суду про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками надсилались відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, а також ті обставини, що відповідач не повідомив суд про зміну адреси проживання, суд констатує про факт повідомлення відповідача щодо вчинення процесуальної дії повідомлення про розгляд справи у встановленому порядку. Представник позивача в позовній заяві просив розглядати справу без участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних у справі доказів на підставі статті 279 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачем надавались відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у житлове приміщення квартиру [ADDRESS] . В зазначеному приміщенні зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] з 15.06.2006 р. Квартира, яка розташована за зазначеною адресою, підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. За адресою надання послуг відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Судом враховані обставини щодо відсутності укладеного письмового договору між постачальником тепла/гарячої води та споживачем та зазначає про те, що між сторонами склалися фактичні договірні відносини, а отже відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого покладається як на споживача так і на теплопостачальну організацію, - не виключає можливість стягнення судом з споживачів на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання. 02.10.2021 Концерн «Міські теплові мережі» розмістив на офіційному сайті індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків. З 01.11.2021 між Концерном «Міські теплові мережі» та відповідачем укладений Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, гарячої води. Відповідно п.5 зазначеного Договору, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати надану послугу в строки та умовах, що визначені цим договором. Відповідно до п.32 Договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Згідно п.33 Договору, підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Згідно п.34 Договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за рахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Відповідно до п.38 Договору, споживач не звільняєтеся від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору. Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, у період з 01.01.2015 по 31.10.2025 Концерном «Міські теплові мережі» були надані, а відповідачем за вказаною адресою спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. Статтями 67, 68 Житлового кодексу України, п.10 ч.1 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», наймачі (власники)/ співвласники квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями статей 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, фактичне надання/отримання послуг (товару) і відкриття особового рахунку можна вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про теплопостачання» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 19-1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії. Відповідно до розрахунку суми заборгованості, за період з 01.01.2015 по 31.10.2025 заборгованість відповідача за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у використовуваному приміщенні складає 40 912,30 грн. Зазначений розрахунок заборгованості не був спростований відповідачем у встановленому процесуальним законом порядку з урахуванням принципу змагальності. Правовідносини, які виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками, виконавцями і споживачами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов`язки. Умовами статті 68 Житлового кодексу України та статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплено обов`язок споживача оплачувати вказані послуги. Згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за №630 (втратили чинність згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 № 85, але діяли у період виникнення заборгованості), - централізоване постачання гарячої води - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання; централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Таким чином, позивач як виконавець з надання послуг з теплопостачання надавав послуги з централізованого теплопостачання та постачання гарячої води у приміщення квартири відповідача у вказаний період. Відповідно до п.29 Правил споживач має право на несплату вартості послуг лише в разі їх ненадання виконавцем або припинення надання у встановленому порядку за письмовою заявою споживача. Судом встановлено, що позивач виконував свій обов`язок по наданню послуг, такі послуги позивачем надавались, відповідач ними користувалась, а тому виходячи із вищенаведених вимог законодавства у відповідача виникли зобов`язання своєчасно вносити плату за надані комунальні послуги. Оскільки відповідач свої зобов`язання з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води виконував неналежним чином (не виконував належним чином), а саме частково сплачував зазначені послуги, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 2 422,40 грн., оскільки спір виник з вини відповідача.

Outcome: approved