Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Представник позивачки адвокат Денисенко С.В. звернувся до суду з позовом [PERSON] до Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Перша Прилуцька державна нотаріальна контора, про зняття арешту з усього належного її майна. Позов мотивований тим, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо [PERSON] мається запис із реєстраційним номером №6900148 про арешт майна, зареєстрований 28.03.2008 Прилуцькою міською нотаріальною конторою на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Прилуцького МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №010811, 21.03.2008. Даний арешт перешкоджає позивачці вільно розпоряджатися усім своїм майном, однак можливість зняти його у позасудовому порядку відсутня, оскільки будь-які виконавчі провадження щодо [PERSON] , а також відомості про архівні виконавчі провадження відсутні. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, проте [PERSON] подала до суду заяву, згідно з якою просила позовні вимоги задовольнити та проводити розгляд справи без її участі (а.п.41). Представниця відповідача у судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.п.42). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , після укладення шлюбу, прізвище позивачки було змінено з [PERSON] на [PERSON] (а.п.17). Згідно із відомостями, наявними у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо [PERSON] мається запис із реєстраційним номером №6900148 про арешт майна, зареєстрований 28.03.2008 Прилуцькою міською нотаріальною конторою на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Прилуцького МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА № 010811, 21.03.2008 (а.п.18). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав №388345604, [PERSON] є власницею 1/3 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.п.6). Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.11.2006, з урахуванням змін, внесених ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 12.04.2007, [PERSON] була засуджена за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна. Також даним вироком з неї стягнуто на користь держави судові витрати за проведення судово-хімічних експертиз у сумі 347,84 грн (а.п.20-25). Відповідно до копії листа ДУ «Кам`янська виправна колонія №34» на виконанні перебував виконавчий лист щодо [PERSON] , який після його погашення був направлений до Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ у зв`язку з його погашенням (а.п.11). Згідно з копією листа Заводського відділу ДВС у м.Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області, будь-які виконавчі провадження, по яким боржником є [PERSON] на примусовому виконанні не перебувають (а.п.9). Відповідно до копії відповіді Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у відділі відсутня інформація щодо перебування на виконанні виконавчих проваджень про стягнення боргів із [PERSON] (а.п.10). Згідно з відомостями, наявними у Автоматизованій системі виконавчих проваджень, вбачається, що відносно як [PERSON] , так [PERSON] відсутні відомості про будь-які виконавчі провадженні (а.п.13,14). Відповідно до ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Відповідно до ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Відповідно до ч.1 і 5 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися зобовязання і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно зі ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, і будь-яка заінтересована особа має право в порядку, визначеному законом, звернутися до суду про захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, при цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту, накладеного на майно, порушується право власності позивачки, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, враховуючи те, що виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] у відділах державної виконавчої служби не перебувають, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та ст.316, 317, 328, 391, 598 ЦК України, та

Outcome: approved