Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» - Гедзь Ольга Віталіївна, діючи на підставі Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, 19 листопада 2025 року, в системі «Електронний суд», звернулась до Деснянського районного суду міста Чернігова з позовом про стягнення з відповідача, [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» заборгованість за договором кредиту №71283839 у загальному розмірі 12664 грн; та судових витрат у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 грн. 12 грудня 2025 року до Чернігівського районного суду Чернігівської області, відповідно до ухвали Деснянського районного суду міста Чернігова від 20 листопада 2025 року, надійшли матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, для розгляду за територіальною підсудністю. Позов обґрунтовано тим, що 18.05.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит №71283839 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4000,00 грн, строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,5% в день та комісія у розмірі 15% від суми наданого кредиту, що становить 600 грн. В подальшому 23.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 15208785 до Договору позики № 71283839, з умовами якої сторони домовились продовжити строк кредитування з 30 днів на 45 днів ( до 08.07.2025 року) та змінити денну процентну ставку з 0,5% до 1%. Позивач вказує, що відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення суми боргу за договором позики не виконав ні перед первісним кредитором, ані перед позивачем/фактором ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що набуло право вимоги за договором кредиту №71283839 на підставі договору факторингу за №16/10/25 від 16.10.2025. Позикодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит, не сплачує, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача. Таким чином, [PERSON] станом на день подання позовної заяви до суду має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в загальній сумі 12664 грн, яка складається з 4000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 1184 - сума заборгованості за відсотками,600, 00 грн - сума заборгованості за комісією та 6800 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за договором, суму сплаченого судового збору та витрати понесені на професійну правничу допомогу. Чернігівський районний суд Чернігівської області своєю ухвалою від 16 грудня 2025 року відкрив провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві просить розгляд справи проводити без участі представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач повідомлялася про розгляд справи судовою повісткою . Рекомендоване повідомлення про вручення судових повісток повернуте відправнику у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається днем вручення судової повістки. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про розгля справи, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд приходить до часткового задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 18.05.2025 [PERSON] уклала з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договір надання коштів у кредит №71283839 (а.с.15 зворот.-23). Згідно з п.2.1. Договору, за цим договором Позикодавець зобов`язався передати Позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Відповідно до п.11.1.2. Позичальник до моменту підписання Договору вивчив умови Договору та Правила надання коштів та банківських металів у кредит, що розміщені на веб-сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, а його зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі. Позичальник підтверджує, що Договір уклався ним без нав`язування, відповідає його вільному вибору, намірам та інтересам. а інформація, надана Кредитодавцем є зрозумілою та достатньою для прийняття усвідомленого рішення. Пунктом 2.2. Договору зазначено, що сума кредиту становить 4000,00 грн, строк кредитування - 30 днів із процентною ставкою за день 0,500%. ( фіксована) За пунктами 4.4. та 11.3. Договору, позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою системи BankID НБУ, а договір укладено із використанням веб сайту https://mycredit.ua, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.26). Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 31654, про що свідчить пункт 12 Договору: «Юридичні адреси та реквізити сторін». Згідно з Додатком №1 до договору надання коштів у кредит №71822697 від 06.06.2025, загальна вартість кредиту за період з 18.05..2025 по 16.06.2025 становить 5200,00 грн(а.с.23). 23.06.2025 [PERSON] уклала з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» додаткову угоду №15208785 до договору про надання коштів у кредит №71283839 (а.с.24-25). Відповідно до умов додаткової угоди сторони домовились продовжити строк кредитування на 15 днів та виклали п. 2.2.2 п.2 .2 Договору строк кредитування у новій редакції, відповідно якої строк кредитування - 45 днів . Дата повернення кредиту - 08.07.2025 року Також сторони змінили процентну ставку, яку погодили в розмірі 1,00% . Пунктом 3 Договору визначено, що продовження строку кредитування відбувається зі зміною умов попереднього Договору в бік погіршення позичальника . Для продовження строку кредитування позичальник сплачує кредитодавцю платіж в сумі 552 грн, у тому числі суму нарахованої та несплаченої пені у розмірі 536 грн в рахунок погашення забор7гованості за Договором. Позичальник доручає кредитодавцю ініціювати списання коштів з відповідного банківського рахунку. Під час укладення додаткової угоди позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою системи BankID НБУ, а договір укладено із використанням веб сайту https://mycredit.ua, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.26). Вказана додаткова угода підписана електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 64315 про що свідчить графі Договору: «Юридичні адреси та реквізити сторін». Згідно з Додатком №1 до договору надання коштів у кредит №71822697 від 06.06.2025 ( у урахування внесених змін додатковою угодою), загальна вартість кредиту за період з 18.05.2025 по 08.07.2025 становить 5800,00 грн(а.с.25). Електронним платіжним засобом, що вказаний в Договорі є [NUMBER] АТ «Універсал Банк» листом № БТ/Е-1072 від 13.01.2026 року підтвердив належність [PERSON] карткового рахунку є [NUMBER] та зарахування на нього коштів в сумі 4000 грн 18.05.2025 ( а.с. 67-70) 16.10.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу №16/10/25, відповідно до умов якого, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за плату відступило позивачеві своє право грошової вимоги до боржників, в тому числі право вимоги до [PERSON] за договором кредиту №71283839 від 18.05.2025 (а.с.28 зворот.-32 зворот.). Згідно з Реєстром прав вимоги №16/10/25-02 від 16.10.2025 та розрахунком заборгованості за період з 15.10.2025 по 04.11.2025, заборгованість [PERSON] за договором кредиту №71283839 від 18.05.2025 склала 12664,00 грн. яка складається з 4000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 1184 - сума заборгованості за відсотками,600, 00 грн - сума заборгованості за комісією та 6800 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою (а.с.33-34, 13 зворот-14 зворот). На підтвердження переходу Права вимоги за Договором факторингу №16/10/25-02 від 16.10.2025 позивачем надана платіжна інструкція кредитового переказу коштів №579939281.1 від 20.10.2025 року та № 579939282.1 від 20.10. 2025 року ( а.с 34 зворот, 25) Всупереч умовам договору, відповідач не виконав зобов`язання, відтак заборгованість відповідачем на даний час не погашена. Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові зобов`язання на підставі договору кредиту, які регулюються ЦК України. Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства. Відповідно статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних праві та обов`язків. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Це кореспондується зі змістом ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами та моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 цього закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 11 зазначеного закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 зазначеного вище закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У частині 1 статті 530ЦК України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦКУкраїни). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 512 ЦК України регламентує, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги (ст. 1084 ЦК України). За змістом статті 1056-1ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наявність порушення права відповідачем,та констатує факт порушення прав позивача щодо повернення кредитних коштів з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено факт укладення кредитного договору №71822697, з урахуванням укладеної додаткової угоди від 23.06.2025 року , первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором №71822697 виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кошти в сумі 40000 грн, які остання не повернула в обумовлені строки на погоджених умовах, позивач підтвердив набуття Права вимоги до відповідачки з урахування чого є підстави для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за кредитним договором №71822697 в сумі 5784,090 грн, яка складається з 4000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 1184 - сума заборгованості за відсотками та 600, 00 грн - сума заборгованості за комісією , так як одноразова сплата комісії була погоджена сторонами кредитного договору. При цьому суд зауважує, що відсотки поза межами строку кредитного договору не нараховувалися. Щодо позовної вимоги в частині стягнення пені суд зауважує наступне. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 на території України введений воєнний стан. В подальшому він неодноразово продовжувався та діяв як на час укладення спірного договору позику, так і на час розгляду цієї справи. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором у період дії на території України воєнного стану, пеня в сумі 6880 грн не може бути нарахована у будь-якому випадку, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з тим, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог Позовні вимоги задоволено частково на 46%, з урахуванням чого з відповідача на користь позивач має бути стягнуто судовий збір в розмірі 1114, 00 грн, що є пропорціно до розміру завоволених позовних вимог. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу в сумі 4500,00 грн, які є видом судових витрат. Вирішуючи дану вимогу, суд виходить з наступного. Згідно з ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу,пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 зроблено висновок, що склад та розмір витрат,пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат направову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В даному випадку позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. надано договір про надання правової допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025, витяг за Акту №6ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 23.10.2025 з додатками та платіжну інструкцію №579939289.1 від 27.10.2025., ордер на надання правничої допомоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Ткаченко Ю.О., довіреність адвокату Ткаченко Ю.О. як представнику ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (а.с.35 зворот.-43). За правилами з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому пропорційно до задоволених вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути 2070,00 грн. витрат на правничу допомогу. Відповідачка клопотання про зменшення суми витрат на правничу допомогу не подала.

Outcome: partial