Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

28 липні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про усунення перешкод з боку [PERSON] у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні, в якій просив зобов`язати [PERSON] не чинити позивачу перешкоди у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] . Також, просив суд визначити наступні способи участі у спілкуванні та вихованні з малолітньою дитиною [PERSON] : - особисті побачення кожного вівторка та четверга з 09 до 12 години та з 18 до 20 години без присутності матері за місцем проживання позивача або в іншому місці на вибір позивача; - особисті побачення кожної першої та третьої суботи місяця з 09 до 12 години та з 18 до 20 години без присутності матері за місцем проживання позивача або в іншому місці на вибір позивача; - особисті побачення кожної другої та четвертої неділі місяця з 09 до 12 години та з 18 до 20 години без присутності матері за місцем проживання позивача або в іншому місці на вибір позивача; - до досягнення донькою чотирирічного віку зобов`язати відповідачку організувати спілкування позивача з дитиною через засоби мобільного зв`язку, в тому числі в режимі відеозв`язку, в присутності матері кожного понеділка, середу та п`ятницю з 09 до 10 години та з 18 до 19 години; - до досягнення донькою чотирирічного віку зобов`язати відповідачку здійснювати раз в тиждень фотографування дитини та надсилати таке фото позивачу в електронному вигляді. Після досягнення дитиною чотирирічного віку, окрім вказаного вище: -щорічно з 09 години 24 травня до 21 години 30 травня особисті побачення безперервно без присутності матері за місцем проживання позивача або в іншому місці на вибір позивача; -щорічно другий тиждень липня з 09 години понеділка до 21 години неділі особисті побачення безперервно без присутності матері за місцем проживання позивача або в іншому місці на вибір позивача; -щорічно перший тиждень серпня з 09 години понеділка до 21 години неділі особисті побачення безперервно без присутності матері за місцем проживання позивача або в іншому місці на вибір позивача; -необмежене спілкування з дочкою засобами телефонного, поштового, електронного та іншого можливого зв`язку. Позов [PERSON] про участь у вихованні дитини обґрунтований тим, що сторони з 14 травня 2022 року перебували у шлюбі, в якому народилася донька [PERSON] , [INFO] . 28 липня 2025 рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області шлюб між сторонами було розірвано. Попри фактичне перебування в шлюбі, позивач та відповідачка проживали окремо. В зв`язку з воєнними діями позивач проходить службу в об`єднаній штурмовій бригаді Національної поліції України «Лють», а тому періодично перебуває у східних регіонах України. Зважаючи на те, що сімейні відносини сторін зазнали непоправних змін, [PERSON] запропонував відповідачці узгодити взаємні дії стосовно дитини, між сторонами була укладена усна домовленість про утримання дитини та спілкування батька з дитиною. Позивач посилається на те, що не зважаючи на таку домовленість, відповідачка її порушила, переїхала з дитиною до міста Львова та не бажає повідомляти батькові адресу місця проживання дитини. Також [PERSON] повідомляє, що відповідачка не надає можливості спілкуватись з донькою по телефону під час знаходження позивача на сході України, коли він обмежений в можливості зателефонувати у будь-який час або взагалі не може зателефонувати через відсутність мобільного зв`язку, оскільки [PERSON] ігнорує телефонні дзвінки позивача. Позивач вказує, що його спілкування з дитиною на даний час повністю залежить від волі відповідачки, однак досягнути з нею чіткої домовленості не виявляється можливим виключно через її небажання. [PERSON] вважає, що рівноцінне спілкування малолітньої дитини з батьком в тій же мірі, що і з матір`ю, відповідає її найкращим інтересам, є елементом належного розвитку і виховання дитини, повинно приносити користь дитині, бути джерелом повноцінного розвитку, слугувати задоволенню життєво важливих потреб як дитини, так і дорослих членів сім`ї. При формулюванні позовних вимог [PERSON] зважає на своє періодичне перебування в східних регіонах України, коли єдиним способом його комунікації з дитиною є засоби мобільного та/або інтернет зв`язку. При цьому позивач зазначає, що така комунікація, враховуючи вік дитини, без участі відповідачки неможлива. [PERSON] просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача адвокат Карун В. П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Представник відповідачки адвокат Лейб`юк Б. Б. у судовому засіданні повністю заперечив проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, Органу опіки та піклування в особі Ізяславської міської ради Хмельницької області Ковальська Ю. О. в судовому засіданні повністю підтримала позицію, викладену у Висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору про визначення способу участі батька у вихованні дитини, затвердженому рішенням виконавчого комітету Ізяславської міської ради від 03 вересня 2025 року № 205. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши їх позицію, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. 28 липня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Орган опіки і піклування Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні. Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 31 липня 2025 року було відкрите провадження за правилами загального провадження. 17 вересня 2025 року закрите підготовче засідання. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 травня 2022 року в Ізяславському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) актовим записом № 88, який розірвано рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 липня 2025 року, котре набрало законної сили 02 вересня 2025 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та рішенням суду, копії яких додані до матеріалів справи. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01 червня 2023 року сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . [PERSON] уклала новий шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28 жовтня 2025 року, копія якого додана до матеріалів справи. Після розірвання шлюбу, позивач залишається зареєстрованим за адресою [ADDRESS] , а відповідачка зареєстрована в [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з паспорта громадянина України [PERSON] та копією довідки про вилучення паспорта у [PERSON] . На момент розгляду справи [PERSON] з дитиною перебувають у м. Львів, що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями медичного висновку № 55, виданого 27 жовтня 2025 року Комунальним некомерційним підприємством територіального медичного об`єднання м. Львова» та довідки № 37, виданої Закладом дошкільної освіти (ясла-садок) № 109 Львівської міської ради 03 грудня 2025 року. [PERSON] , [INFO] , відвідує Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 109 Львівської міської ради з 23 вересня 2025 року, що підтверджується копією довідки № 37, виданої Закладом дошкільної освіти (ясла-садок) № 109 Львівської міської ради 03 грудня 2025 року, доданої до матеріалів справи. [PERSON] перебуває на посаді інспектора взводу полу управління поліції особливого призначення № 1 поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « [INFO] », що підтверджується відповідним листом Відділу кадрового забезпечення № 1892/59/16-2025 від 12 червня 2025 року, копія якого додана до матеріалів справи. Суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізяславської міської Шепетівського району Хмельницької області щодо розв`язання спору про визначення способу участі батька у вихованні дитини, затверджений рішенням № 205 від 03 вересня 2025 року, за яким орган опіки та піклування вважає, що [PERSON] може брати участь у вихованні малолітньої дитини [PERSON] у вихідні дні з 10 до 12 години та з 16 до 18 години по 2 години в день, у день народження [INFO] та періодичні побачення у релігійні, державні, сімейні свята, святкові дні за місцем проживання дитини в присутності матері, та за попередньою домовленістю з матір`ю дитини про час побачень, необмежене спілкування з дитиною засобами телефонного зв`язку; при неможливості виконання графіку батько повинен завчасно повідомити матір, а матір батька; вимога щодо встановлення порядку побачень після досягнення дитиною чотирирічного віку є передчасною. Відповідно до частин 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідачка не довела відсутність спору між нею та батьком дитини щодо його участі у вихованні дитини, навпаки виїзд [PERSON] до м. Львова разом з дитиною та тривале перебування за новим місцем проживання може свідчити, що між позивачем та відповідачкою дійсно наявний спір щодо можливості [PERSON] спілкуватися з донькою [PERSON] , а тому вимога позивача про зобов`язання відповідачки не чинити перешкоди у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] підлягає задоволенню. Щодо визначення графіку часу зустрічей слід вказати наступне. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до ст. 141 СК України мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 СК України). Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. І таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства). Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю переважають інтереси батьків. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Побачення дитини з батьком, який проживає окремо від дитини, за відсутності загрози інтересам дитини мають відбуватися без присутності матері. Аналогічна позиція міститься у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2025 року справа № 753/2281/23 (провадження № 61-4052св25). За змістом частини другої статті 159 СК України обумовлення побачень з дитиною присутністю іншої особи можливе лише в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини. У справі, що розглядається, не встановлено негативної поведінки позивача, яка могла б зашкодити дитині, чи виключних обставин, які свідчили б про необхідність обов`язкової присутності відповідачки під час побачень батька з донькою. При цьому наявність між сторонами неприязних стосунків і конфліктів може негативно впливати на ставлення дитини до батька при проведенні його зустрічей з дочкою у присутності матері, що може перешкоджати налагодженню їх спілкування. Суд вважає, що з урахуванням того, що відповідачка створила нову сім`ю, змінила місце проживання, приймаючи до уваги характер взаємної переписки позивача та відповідачки, скріни якої додані до матеріалів справи, між батьком та матір`ю дитини склались неприязні стосунки. Встановивши характер спірних правовідносин, дослідивши наявні у справі докази, врахувавши принцип рівності прав батьків у вихованні дитини, а також інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини та режим її розпорядку дня, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення інших вимог позову [PERSON] , проте виходячи передусім з якнайкращих інтересів дитини та у спосіб, визначений судом. Визначаючи позивачу спосіб участі у вихованні малолітньої доньки, суд враховує висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору від 03 вересня 2025 року, проте частково не погоджується з висновком в частині побачень позивача з дитиною лише дві години на день та лише у присутності матері, оскільки, на думку суду, батько дитини має право на вільне спілкування з донькою без присутності сторонніх осіб з метою налагодження спілкування протягом декількох годин та проводження з нею часу, що буде відповідати балансу прав та обов`язків по вихованні дитини зі сторони батька. Проте дані зустрічі і побачення мають проводитись з врахуванням стану здоров`я дитини та за її бажанням. Отже, суд вважає за необхідне задовольнити частково вимоги позивача у порядку та способі виховання сина шляхом: - особистих побачень з малолітньою донькою [PERSON] , з урахуванням стану здоров`я дитини, кожної першої та третьої суботи місяця з 10 до 12 години та з 17 до 19 години, кожної другої та четвертої неділі місяця з 10 до 12 та з 17 до 19 години без присутності матері [PERSON] , за місцем проживання дитини, та у громадських місцях, розташованих у населеному пункті, у якому проживає дитина; - особистих побачень з малолітньою донькою [PERSON] , з урахуванням стану здоров`я дитини, у день народження дитини [INFO] , у дні офіційних релігійних та державних свят за попередньою домовленістю з матір`ю дитини без присутності матері [PERSON] , за місцем проживання дитини, та у громадських місцях, розташованих у населеному пункті, у якому проживає дитина; - в разі хвороби дитини, якщо це припадає на день зустрічі, зустріч підлягає перенесенню на іншу погоджену з батьками дату, враховуючи інтереси дитини, її стан здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку дитини; - зобов`язати [PERSON] організувати спілкування [PERSON] з донькою [PERSON] засобами мобільного зв`язку, в тому числі в режимі відеозв`язку кожного понеділка, середу та п`ятницю з 18 до 19 години в присутності матері [PERSON] ; - зобов`язати [PERSON] раз в тиждень фотографувати доньку [PERSON] та надсилати таке фото в електронному вигляді [PERSON] . Проте, зустрічі та побачення проводити із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажанням, інтересів та потреб дитини. Такий спосіб участі батька у вихованні доньки та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам дитини, забезпечує справедливу рівновагу між інтересами дитини та батьків, а також рівність прав батьків щодо дитини. Верховний Суд у постанові від 27 січня 2021 року у справі № 752/9697/19 (провадження №61-13706св20) про зміну порядку участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними, здійснивши системний аналіз ст. 159 СК України у сукупності із ст. ст. 2 та 5 ЦПК України, дійшов висновку про те, що зміна обставин чи правовідносин, що мають істотне значення при визначенні способу участі одного з батьків у вихованні дитини, в тому числі з врахуванням віку дитини, її прихильності до кожного з батьків, не позбавляє права батьків у майбутньому звернутись до суду з позовом про встановлення іншого способу участі одного з батьків у вихованні дитини . З урахуванням висновків Верховного Суду визначений судом графік побачень у даній справі може бути змінено в подальшому позивачем зі зміною віку дитини та інших обставин, в зв`язку з чим позивач не позбавлений права в майбутньому звернутись до суду з позовом про встановлення іншого способу участі батька у вихованні дитини. На підставі викладеного,

Outcome: partial