Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який зареєстровано 08 червня 2001 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №641. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що спільне життя у них не склалося через різні погляди на життя, різні інтереси, відсутнє взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття поваги та любові, шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, сторони не спілкуються. Позивач вважає, що примирення між ними неможливо, їх сім`я розпалася остаточно та поновлена бути не може. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого 11 березня 2011 року, запис № 872. Спору у сторін щодо поділу спільного майна не має. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.11.2025 року було відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в судове засідання. Представник позивача [PERSON] адвокат Чумак Р.В. подав до суду заяву, в якій вимогу про розірвання шлюбу підтримав та просив розглядати справу в судовому засіданні за їх відсутності. Відповідач [PERSON] подала на адресу заяву, в якій проти позову не заперечувала, просила проводити розгляд справи без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позов, вважаючи його обґрунтованим, і при цьому виходить з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 08 червня 2001 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №641, спільного господарства та бюджету сторони не ведуть, примирення не бажають. Їх сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спору про поділ майна подружжя не має. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як передбачено ч.1 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя та з урахуванням того, що відповідач не заперечувала проти позову, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу відповідачу суд залишає прізвище « [PERSON] ». Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved