Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 16.05.2024 між відповідачем та ТОВ «Селфі Кредит» укладено договір № 1506177 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 4000 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений Договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни визначенні договором. Свої зобов`язання відповідач належним чином не виконує, внаслідок чого має заборгованість за кредитним договором у розмірі 21523,99 грн, яка складається з наступного: 3999,99 грн заборгованість за тілом кредиту, 10500 грн. заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам, 7024 грн заборгованість за штрафом. 28.11.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № 28112024, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №1506177 від 16.05.2024 року. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» за кредитним договором 1506177 від 16.05.2024 у розмірі 21523,99 грн, яку позивач просить стягнути в судовому порядку посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, а також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 10.11.2025 цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Компаніївського районного суду Кіровоградської області. Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської областівід 05.12.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та задоволено клопотання позивача про витребування доказів, які надійшли до суду 26.12.2025. У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 16.05.2024 між відповідачем та ТОВ «Селфі Кредит» було укладено договір № 1506177 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» (а.с. 24-28). Вказаний кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора М061 (електронного підпису), про що свідчить п.7.1 договору. На умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кошти у кредит в національній валюті України - гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 4000 гривень. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту - 350 дні (в) (день). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів.Стандартна процентна ставка становить 1,5 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 Договору. Згідно п. 1.8 Договору загальні витрати на дату укладення Договору складають: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 21000 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 25000 грн. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . Відповідно листа ТОВ "ПЕЙТЕК" № 20250325-382 від 25.03.2025 встановлено, що 16.05.2024 на платіжну карту клієнта від ТОВ "Селфі Кредит" перераховано 4000 грн., призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] (а.с.30). Зарахування коштів 16.05.2024 в сумі 4000 грн на картковий рахунок № [NUMBER] , належний відповідачу, підтверджується також інформацією АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 26.12.2025 (а.с.77-78). 28.11.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 28112024, відповідно до умов якого Клієнт (Первісний Кредитор) відступає (передає) Фактору (Новий Кредитор) Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором (а.с.34-40). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 28112024 від 28.11.2024 TOB «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №1506177 від 16.05.2024 в розмірі 21523,99 грн, що складається з наступного: 3999,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10500 грн. - заборгованість за відсотками, 7024 грн. - заборгованість по штрафу (а.с.39). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Селфі Кредит» за кредитним договором №1506177 від 16.05.2024 станом на 28.11.2024 позичальник [PERSON] має заборгованість в сумі 22844 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 4000 грн, заборгованість за відсотками 11820 грн, штрафні санкції 7024 грн, при цьому [PERSON] частково сплачено кошти в загальному розмірі 1320,01 грн, тому до сплати належить 21419,99 грн (3999,99+10440+6980). У досудовій вимогі № 5596/592 від 14.10.2025 позивачем повідомлено відповідача про відступлення права вимоги за кредитним договором №1506177 від 16.05.2024 та про необхідність виконання зобов`язання за кредитним договором.(а.с.41) Відповідно ст.ст. 525, 526, 527, 530 625 ЦК України: одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, що передбачено ст.1054 ч.1 ЦК України. Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Кредитодавець свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснив платежів для погашення кредитної заборгованості в повному обсязі. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. За змістом статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого має заборгованість. Позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним договором на підставі договору факторингу. Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови укладеного Договору не виконав, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за 150 днів у розмірі 21523,99 грн, яка складається з наступного: 3999,99 грн заборгованість за тілом кредиту, 10500 грн. заборгованість по відсоткам, 7024 грн заборгованість за штрафом. Разом з тим, розрахунок заборгованості за процентами за період з 16.05.2024 по 28.11.2024 (150 днів) виконано, виходячи із встановленої договором денної процентної ставки 1,5%, що не відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування» (далі Закон). 22.11.2023 було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Договір №1506177 про надання коштів на умовах споживчого кредиту укладено 16.05.2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1,5% є нікчемною в силу положень ч.5 ст.8 та ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи, що заборгованість за тілом кредиту складає 3999,99 грн., заборгованість за процентами за 150 днів, виходячи із денної процентної ставки в розмірі 1,0%, становить 6000 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача за договором №1506177 від 16.05.2024 становить 8679,98 грн. (тіло кредиту 3999,99 грн + відсотки 6000 грн =9999,99 грн 1320,01 часткова сплата =8679,98 грн). Що стосується стягнення заборгованості за штрафом у розмірі 7024 грн. суд зазначає наступне. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Загальновизнаним є факт, що Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово був продовжений та продовжує діяти на час розгляду справи. Таким чином, оскільки кредитний договір №1506177 від 16.05.2024 був укладений сторонами в період дії в Україні воєнного стану, то нарахована позивачем заборгованість за штрафом у розмірі 7024 грн. не може бути стягнута із відповідача, оскільки підлягає списанню кредитодавцем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог (40%)в сумі 969 грн. (2422,40 грн *40%). Крім того, відповідач просив стягнути з позивача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн, надавши копію договору №0107 про надання правової допомоги від 01.07.2025; детальний опис наданих послуг до акту №1115 за договором про надання правничої допомоги від 08.10.2025, копію акту № 1115 від 08.10.2025 надання послуг, ордер на надання правничої допомоги на ім`я [PERSON] . Згідно Акту наданих послуг № 1115 від 08.10.2025, підписаного сторонами Договору про надання правничої допомоги № 0107 року від 01.07.2025 року, Клієнт зобов`язаний зробити перерахунок суми наданих послуг на рахунок виконавця протягом 1 року з моменту підписання Акту. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial