Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі позивач), діючи через свого представника Алієву Нурай, звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором №634898987 від 30 вересня 2024 року в розмірі 16 065 грн. 00 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30 вересня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою було укладено вказаний вище кредитний договір на виконання якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачці кредит у розмірі 4 500 грн. 00 коп.. У подальшому відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 16 065 грн. 00 коп., з яких: 4 500 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 9 315 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками та 2 250 грн. 00 коп. заборгованість за неустойкою. 30 грудня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу №МВ-ТП/15, відповідно до якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором №634898987. 27 лютого 2025 року між ТОВ «Таліон плюс» та позивачем було укладено договір факторингу №27/0225-01, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за вказаним вище кредитним договором.У зв`язку з цим позивач просить стягнути на свою користь з відповідачки заборгованість за кредитним договором №634898987 від 30 вересня 2024 року в розмірі 16 065 грн. 00 коп. Представник позивача, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. При цьому в позовні заяві міститься її клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що кредитний договір з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» дійсно укладала і отримувала кредитні кошти, однак позивачем доказів переходу до нього права вимоги за вказаним кредитним договором не надано і відповідно не доведено право вимагати повернення зазначеного кредиту. Заяви та клопотання учасників справи Заяв та клопотань учасники справи до суду не подавали. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 02 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у справі та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов і заперечень, а позивачу строку для подання відповіді на відзив. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Як встановлено, 30 вересня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою було укладено договір кредитної лінії №634898987, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося надати відповідачці на строк 30 днів кредит в розмірі 4 500 грн. 20 коп. (а.с. 8-17). Факт укладення даного договору відповідачкою визнається та не оспорюється. Сторонами вказаного договору було погоджено процентну ставку за користування кредитними коштами у розмірі 1% на день (пункт 8.3). Згідно платіжного доручення від 30 вересня 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картковий рахунок відповідачки кошти в сумі 4 500 грн. 00 коп. на виконання вказаного вище кредитного договору (а.с. 22). З розрахунку заборгованості, складеного представником ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 30 грудня 2024 року, вбачається, що у відповідачки перед вказаним товариством виникла заборгованості за кредитним договором №634898987 у розмірі 16 065 грн. 00 коп., з яких: 4 500 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 9 315 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками та 2 250 грн. 00 коп. заборгованість за неустойкою (а.с. 23). 30 грудня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу №2МВ-ТП/15 (а.с. 26). Водночас, матеріали справи не містять додатків до вказаного договору, зокрема актів приймання-передачі реєстру прав вимоги, повідомлення про відступлення права вимоги та документів про перерахування коштів за передачу права вимоги, які б підтверджували факт переходу до ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до відповідачки за договором №634898987. 27 лютого 2025 року між ТОВ «Таліон плюс» та позивачем було укладено договір факторингу №27/0225-01, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за вказаним вище договором №634898987 на суму 16 065 грн. 00 коп. (а.с. 26-31). Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належний йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як з`ясовано судом, матеріали справи не містять доказів переходу від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до відповідачки за будь-яким кредитним договором, зокрема й договором №634898987. Це у свою чергу свідчить про відсутність доказів того, що ТОВ «Таліон плюс» набувало право вимоги за вказаним вище кредитним договором та могло відступити його позивачу за договором факторингу, що у свою чергу свідчить про відсутність доказів набуття відповідного права вимоги позивачем. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20 травня 2022 року, винесеній у справі №336/4796/18. За таких обставин, зважаючи на відсутність доказів переходу до позивача права вимагати у відповідачки повернення заборгованості за кредитним договором №634898987 на суму 16 065 грн. 00 коп., суд приходить до висновку, що взадоволенні позову необхідно відмовити повністю. Судові витрати Позивачем здійснено судові витрати на сплату судового збору у розмірі 3 028 грн. 00 коп., при цьому відповідачкою судові витрати не здійснювалися. Оскільки позов задоволення не підлягає, відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed