Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

19 лютого 2025 року до Ленінського районного суду м.Запоріжжя через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Запорізької міської ради до [PERSON] , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гідробудівельник» в особі голови правління Лаврушко Альбіни, третя особа: Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради про усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.08.2023 року до Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради надійшла заява №16 від 14.08.2023 від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гідробудівельник», якою повідомлялось, що [INFO] померла власниця квартири [ADDRESS] - [PERSON] , [INFO] . ОСББ просило вжити заходів з пошуку правонаступників або передачі однокімнатної квартири у власність територіальної громади. До заяви ОСББ «Гідробудівельник» були долучені наступні документи: копія паспорту громадянина України [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія ордера на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] ; копія списку членів ЖБК «Гідробудівельник». На додатковий запит Департаменту правового забезпечення міської ради від ОСББ «Гідробудівельник» був отриманий лист №19 від 04.09.2023 з додатками: копія довідки члену ЖБК «Гідробудівельник» щодо повного погашення [PERSON] позички станом на 01.01.1984 року; копія листа-розрахунку вартості з графіком погашення позички [PERSON] . За результатом вжитих заходів була підтверджена наявність ознак відумерлої спадщини, враховуючи, що [PERSON] повністю сплатила пай за квартиру та набула на неї право власності. Під час перевірки обставин, зазначених в заяві ОСББ «Гідробудівельник» було також встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON] , з 08.07.2010 року. Тобто реєстрація місця проживання вказаної особи відбулась після смерті власниці квартири [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до акту обстеження здійсненого представниками КП «Запоріжремсервіс» від 04.09.2024 [PERSON] і на даний час мешкає в квартирі. 31.01.2024 Запорізька міська рада звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з заявою про визнання зазначеної квартири відумерлою спадщиною. 13.05.2024 року рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі №334/834/24 заява Запорізької міської ради про визнання спадщини відумерлою задоволена, квартира передана у власність територіальної громади. 01.08.2024 право комунальної власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру від 04.02.2025 № 411379975. Таким чином, Запорізька міська територіальна громада в особі Запорізької міської ради є власником квартири [ADDRESS] . Після реєстрації права комунальної власності на квартиру в ОСББ «Гідробудівельник», як у правонаступника Житлово-будівельного кооперативу «Гідробудівельник», були запитані документи, на підставі яких гр. [PERSON] отримав можливість поселитись у вказаній квартирі та зареєструвати своє місце проживання. Листом №22 від 14.09.2024 ОСББ «Гідробудівельник» надало наступні документи: копію технічного паспорту на квартиру; копію договору № 01/06-10 від 01.06.2010, копію листа ЖБК «Гідробудівельник» № 36 від 01.07.2010, Витяг з домової книги, копію наказу №9 від 29.04.2007 «Про прийняття на роботу [PERSON] », копію наказу №10 від 18.07.2023 року «Про звільнення [PERSON] », копію повідомлення №13 від 18.07.2023 про розірвання договору № 05/10-А від 01.06.2010, довідку про заборгованість №6 від 14.09.2024. Отримані від ОСББ «Гідробудівельник» документи дають підстави вважати, що правління Житлово-будівельного кооперативу «Гідробудівельник» у 2010 році, після смерті власниці квартири [ADDRESS] гр. [PERSON] , за наявності інформації про повну сплату нею позички на квартиру, перевищуючи повноваження та грубо порушуючи встановлений порядок набуття права на розпорядження нерухомим майном померлого власника, шляхом створення хибних документів, привласнило право на розпорядження квартирою. За результатом незаконних та безпідставних дій правління ЖБК «Гідробудівельник» між ЖБК «Гідробудівельник», в особі голови правління [PERSON] та гр. [PERSON] 01.06.2010 був укладений договір №01/06-10 на проживання у службовій квартирі. Таким чином гр. [PERSON] самоправно та незаконно вселився у квартиру, яка ніколи не набувала статусу «службового житла» відповідно до норм чинного законодавства та не перебувала в управлінні житлово-будівельного кооперативу. 01.07.2010 року голова правління ЖБК Копченова М.Д. звернулась до начальника паспортного столу Ленінського РВ УМВС України для реєстрації місця проживання гр. [PERSON] 08.07.2010 місце проживання [PERSON] було зареєстровано за вказано адресою, що підтверджується копією сторінки журналу про реєстрацію місця проживання, а також інформацією, отриманою від Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради. Вказані обставини підтверджуються копією договору №01/06-10 від 01.06.2010 та копією листа ЖБК «Гідробудівельник» № 36 від 01.07.2010. На запит до Департаменту адміністративних послуг міської ради, як до уповноваженого органу з питань державної реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб, про надання інформації на підставі яких документів було зареєстровано місце проживання гр. [PERSON] , листом від 27.09.2027 № 06.4-02/02/1604 отримана відповідь про відсутність інформації. Підтвердженням факту реєстрації місця проживання [PERSON] на даний час є запит Департаменту правового забезпечення від 17.01.2025 №02/02-11/0084 та відповідь на нього Департаменту адміністративних послуг від 20.01.2025 №06.4-02/02/231. Таким чином, на даний час документально підтверджено, що за наслідками неправомірної поведінки голови правління ЖБК «Гідробудівельник», правонаступником якого є ОСББ «Гідробудівельник», та дій гр. [PERSON] квартирою комунальної власності територіальної громади безпідставно та незаконно користується [PERSON] . Просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення [PERSON] , [INFO] , з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Зняти [PERSON] , [INFO] , з реєстраційного обліку за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . Стягнути з відповідачів на користь Запорізької міської ради судові витрати. В судовому засіданні представник Запорізької міської ради - Доніна Н.О. надала пояснення по суті позовних вимог, зазначила, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] , на підставі рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя №334/834/24 від 13.05.2024, що підтверджується інформаційною довідкою №411379975 від 04.02.2025. З 08.07.2010 року відповідач [PERSON] , за згодою голови ЖБК «Гідробудівельник» Копченової М.Д. незаконно вселився у квартиру [ADDRESS] та в подальшому був зареєстрований в ній. Вказана квартира ніколи не набувала статусу службового приміщення. Договір найму ніколи з [PERSON] щодо вказаної квартири не укладався. Для відновлення порушених прав територіальної громади на розпорядження майном комунальної власності прросить усунути перешкоди виселити [PERSON] та зняти його з реєстраційного обліку за місцем проживання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з 2004 року він винаймав квартиру [ADDRESS] . З 2007 року голова ЖБК «Гідробудівельник» запропонувала йому роботу у ЖБК, мити під`їзди. Він працював до 2023 року. У 2009 році померла власниця квартири [ADDRESS] [PERSON] . Голова ЖБК «Гідробудівельник» запропонувала зробити ремонт у квартирі та проживати в ній. Він почав мешкати у квартирі [PERSON] , зробив в ній ремонт та працював у ЖБК. Голова ЖБК, в подальшому ОСББКопчена пообіцяла, що якщо квартира буде виставлена на аукціон, він буде першим на черзі. На засіданні ОСББ він запитував, чи може йому необхідно написати заяву, або викупити. На даний час він з дружиною продовжує проживати у квартирі [PERSON] . Дружина є переселенкою з м. Пологи. Їм з дружиною нікуди переїзджати, оскільки іншого житла вони не мають. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ставний Г.І. просив відмовити в позові. Представник відповідача ОСББ «Гідробудівельник» в особі голови правління Лаврушко А. пояснила, що у 2015 році вона стала головою ОСББ «Гідробудівельник». У неї виникло питання щодо проживання [PERSON] у квартирі [PERSON] . Тривалий час ОСББ шукало родичів. Колишнім головою ОСББ було прийнято рішення про проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Вона розуміла, що [PERSON] мешкає у квартирі неправомірно. [PERSON] проживав та сплачував житлово-комунальні послуги. [PERSON] було роз`яснено, що він не має права на проживання у квартирі [ADDRESS] . [PERSON] у якийсь час припинив сплатувати житлово-комунальні послуги, заборгованість становила у загальному розмірі 42018,60 гривень. [PERSON] зареєструвався у квартирі [ADDRESS] на підставі договору аренди, як у службовій квартирі. У 2023 році він був звільнений з роботи за порушення трудової дисципліни. У серпні 2023 року вона звернулась до Запорізької міської ради та просила вжити заходів з пошуку правонаступників померлої або передачі однокімнатної квартири у власність територіальної громади. Представник [PERSON] - адвокат Ставний Г.І. надав пояснення по суті, просив в задоволенні позову відмовити, оскільки відповідач не має іншого житла для проживання. Представник Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу та оцінивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 6 Конституції України, державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Відповідно до ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що непередбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до рішення КСУ у справі №1-25/2010 від 29.06.2010 №17-рп/2010, одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 14.05.2009 року. За життя [PERSON] була власницею квартири [ADDRESS] , відповідно до довідки члену ЖБК «Гідробудівельник» про повне погашення позички станом на 01.01.1984 року. Загальна площа квартири становить 28,58 кв.м., житлова площа 17,87 кв.м. 15.08.2023 року до Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради надійшла заява голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гідробудівельник» Лаврушко Альбіни №16 від 14.08.2023 року, якою повідомлялось, що [INFO] померла власниця квартири [ADDRESS] - [PERSON] , [INFO] . Голова правління ОСББ «Гідробудівельник» просила вжити заходів щодо пошуку правонаступників померлої або передачі однокімнатної квартири у власність територіальної громади м.Запоріжжя. 31.01.2024 року Запорізька міська рада звернулась до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з заявою про визнання зазначеної квартири відумерлою спадщиною. 13.05.2024 року рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі №334/834/24 заява Запорізької міської ради про визнання спадщини відумерлою задоволена, квартира передана у власність територіальної громади. 01.08.2024 року право комунальної власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру від 04.02.2025 № 411379975. Таким чином, Запорізька міська територіальна громада в особі Запорізької міської ради є власником квартири [ADDRESS] . Після реєстрації права комунальної власності на квартиру в ОСББ «Гідробудівельник», як у правонаступника ЖБК «Гідробудівельник», були запитані документи, на підставі яких [PERSON] отримав можливість поселитись у вказаній квартирі та зареєструвати своє місце проживання. Листом №22 від 14.09.2024 року головою правління ОСББ «Гідробудівельник» були надані наступні документи: копію технічного паспорту на квартиру; копію договору №01/06-10 від 01.06.2010, копію листа ЖБК «Гідробудівельник» № 36 від 01.07.2010, Витяг з домової книги, копію наказу №9 від 29.04.2007 «Про прийняття на роботу [PERSON] », копію наказу №10 від 18.07.2023 року «Про звільнення [PERSON] », копію повідомлення №13 від 18.07.2023 про розірвання договору №05/10-А від 01.06.2010, довідку про заборгованість №6 від 14.09.2024. Під час перевірки було також встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON] , з 08.07.2010 року. Тобто реєстрація місця проживання вказаної особи відбулась після смерті власниці квартири [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до акту обстеження здійсненого представниками КП «Запоріжремсервіс» від 04.09.2024 року [PERSON] і на даний час мешкає в квартирі [ADDRESS] . Отримані від ОСББ «Гідробудівельник» документи дають підстави вважати, що правління ЖБК «Гідробудівельник» у 2010 році, після смерті власниці квартири [ADDRESS] [PERSON] , за наявності інформації про повну сплату нею позички на квартиру, перевищуючи повноваження та грубо порушуючи встановлений порядок набуття права на розпорядження нерухомим майном померлого власника, шляхом створення хибних документів, привласнило право на розпорядження квартирою. За результатом незаконних та безпідставних дій правління ЖБК «Гідробудівельник» між ЖБК «Гідробудівельник», в особі голови правління Копченової Марії Дмитрівни та [PERSON] 01.06.2010 був укладений договір №01/06-10 на проживання у службовій квартирі. Таким чином [PERSON] самоправно та незаконно вселився у квартиру, яка ніколи не набувала статусу «службового житла» відповідно до норм чинного законодавства та не перебувала в управлінні житлово-будівельного кооперативу. 01.07.2010 року голова правління ЖБК Копченова М.Д. звернулась до начальника паспортного столу Ленінського РВ УМВС України для реєстрації місця проживання [PERSON] 08.07.2010 року місце проживання [PERSON] було зареєстровано за вказано адресою, що підтверджується копією сторінки журналу про реєстрацію місця проживання, а також інформацією, отриманою від Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради. Вказані обставини підтверджуються копією договору №01/06-10 від 01.06.2010 та копією листа ЖБК «Гідробудівельник» № 36 від 01.07.2010. На запит до Департаменту адміністративних послуг міської ради, як до уповноваженого органу з питань державної реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб, про надання інформації на підставі яких документів було зареєстровано місце проживання гр. [PERSON] , листом від 27.09.2027 № 06.4- 02/02/1604 отримана відповідь про відсутність інформації. 17.01.2025 року Запорізька міська рада звернулась до Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради із запитом щодо підтвердження чи спростування інформації щодо місця реєстрації [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] з 08.07.2010 і по теперішній час. Згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради від 20.01.2025 №06.4-02/02/231 особа зазначена у запиті ( [PERSON] ) зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 08.07.2010 і по теперішній час, інші зареєстровані особи відсутні. Таким чином, на даний час документально підтверджено, що за наслідками неправомірної поведінки голови правління ЖБК «Гідробудівельник», правонаступником якого є ОСББ «Гідробудівельник», та дій [PERSON] квартирою комунальної власності територіальної громади безпідставно та незаконно користується [PERSON] . З метою досудового врегулювання спору, у січні 2025 року директор Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради Григоренко Дмитро звернувся листом №02/02-11/0038 до [PERSON] з попередженням про звільнення в добровільному порядку протягом місячного строку квартири [ADDRESS] та зняття з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Разом з тим, відповідач [PERSON] на досудову вимогу не відреагував. При розгляді справи суд виходить з таких норм права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Надання об`єкту житла статусу «службового житлового приміщення» регламентовано главою 3 Житлового кодексу України «Користування службовими житловими приміщеннями» (ст.ст. 118 - 126-1) та постановою Ради міністрів Української РСР від 04.02.1988 №37 «Про службові жилі приміщення», останні зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2021 N 566, якою затверджено Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР. Відповідно до ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Виконавчий комітет Запорізької міської ради ніколи не приймав рішення про включення квартири до числа службового житлового фонду. Згідно зі ст. 121, 122 ЖК України службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організаці На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане жиле приміщення. Спеціальний ордер на квартиру [ADDRESS] [PERSON] не отримував. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу. Договір найму щодо квартири [ADDRESS] з [PERSON] не укладався. Зважаючи на вказані норми права квартира [ADDRESS] не набувала статусу службового житла. Відповідно до Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер (додаток №2), який є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. На підставі спеціального ордера між наймодавцем (житлово-експлуатаційною організацією, а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого виданий ордер, укладається договір найму службового жилого приміщення. При вселенні в надане службове жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. Рішення виконавчого комітету про надання статусу службового житла квартирі та/або про розподіл житла на [PERSON] - не приймались, договір найму, відповідно, не укладався. Тобто, відповідач [PERSON] самовільно вселився та протягом тривалого часу користувався квартирою. Крім того, порядок реєстрації місця проживання на час реєстрації [PERSON] ( [INFO] ) регламентувався Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до ст. 6 Закону громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Для реєстрації особа подає: письмову заяву; паспортний документ; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; два примірники талона зняття з реєстрації. Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів. Заява особи про реєстрацію місця проживання є єдиною підставою для реєстрації місця проживання особи. Зразки заяви та інших документів, необхідних для реєстрації місця проживання особи, затверджуються Кабінетом Міністрів України. Постановою КМУ від 28.07.2004 №985 «Про затвердження зразків документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні» затверджена форма заяви, яка передбачає необхідність зазначення підстави для реєстрації місця проживання заявника (ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи). У якості підстави для реєстрації місця проживання [PERSON] був наданий не передбачений нормам чинного законодавства документ - договір на проживання у службовій квартирі, у той час, коли єдиним документом, який надавав право на реєстрацію місця проживання у службовій квартирі був спеціальний ордер, виданий виконавчим комітетом Запорізької міської ради. Таким чином повноваження були перевищені з боку голови ЖБК «Гідробудівельник» та посадових осіб паспортного столу Ленінського РВУМВС України, які не мали право вчиняти дії з реєстрації місця проживання особи, яка зазначила підставу для реєстрації документ, що суперечив вимогам житлового законодавства. За результатом незаконних з боку [PERSON] , голови ЖБК «Гідробудівельник» та за протиправного сприяння посадових осіб паспортного столу відповідач [PERSON] зареєструвався у квартирі. Частиною 1 ст. 15 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Суд зазначає, що відповідно до змісту статей 15, 16 ЦК України матеріальноправовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Подібні за змістом висновки, викладено у постановах Верховного Суду від 05 квітня 2018 року у справі № 910/9256/17 та від 28 листопада 2018 року у справі № 924/374/17. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частинами першою, другою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. У постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення ст. 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. У постанові Верховного Суду від 27 вересня 2019 року у справі № 591/7007/16-ц зазначено, що Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та у разі необхідності, зняття особи з реєстраційного обліку, проте це право залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17 (провадження № 14-64цс20) звертала увагу на те, що виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умови, що таке втручання у право особи на повагу до приватного життя та права на житло, передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Пункт 2 статті 8 Конвенції визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених у пункті 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у пункті 2 статті 8 Конвенції. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження комунальним майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є належним способом захисту порушених прав. Пунктами 5, 8 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом в рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Враховуючи, що отримання у користування квартири [ADDRESS] відповідачем [PERSON] здійснено без дотримання процедури, прямо і детально передбаченої нормами чинного житлового законодавства та, зокрема, щодо житла, право власності або право користування яким не було набуто ЖБК «Гідробудівельник» у законний спосіб, суд вважає, що наявні підстави для виселення [PERSON] з квартири комунальної власності та зняття його з реєстраційного обліку за місцем проживання.

Outcome: approved