Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Позивач ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту №14123-01/2025 від 07.01.2025 року в розмірі 20900,00 грн., за Договором позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73431834 від 09.10.2024 року в розмірі 13468,00 грн. та за Договором позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №2165328 від 10.09.2024 року в розмірі 22803,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 07.01.2025 року між ТОВ "СТАР ФАЙНЕС ГРУП" та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №14123-01/2025, за умовами якого позичальник отримав фінансовий кредит в розмірі 5000,00 грн. 27.05.2025 року між ТОВ "СТАР ФАЙНЕС ГРУП" та ТОВ "ФК "ЄАПБ", укладено договір факторингу № 27052025, відповідно до умов якого ТОВ "СТАР ФАЙНЕС ГРУП" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 27052025 від 27.05.2025 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право вимоги до відповідача за Договором про надання фінансового кредиту №14123-01/2025 в сумі 20900,00 грн., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 5400,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 10000,00 грн. сума заборгованості за штрафом та 500,00 грн. сума комісії за видачу кредиту. Також, 09.10.2024 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено Договір позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73431834, за умовами якого позичальник отримав фінансовий кредит в розмірі 4000,00 грн. 27.03.2025 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 6 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73431834 від 09.10.2024 року в розмірі 13468,00 грн.. з яких: 4000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 1200,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 7668,00 сума заборгованості за пенею та 600,00 грн. комісія за надання позики. Також, 10.09.2024 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено Договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №2165328, за умовами якого позичальник отримав фінансовий кредит в розмірі 8000,00 грн. 27.03.2025 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 6 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №2165328 від 10.09.2024 року в розмірі 22803,00 грн.. з яких: 6735,76 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 740,82 грн. сума заборгованості за відсотками та 15326,42 сума заборгованості за пенею. Враховуючи неналежне виконання відповідачем св їх кредитних зобов`язань, ТОВ "ФК "ЄАПБ" просить суд стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі57171,00 грн. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16.10.2025 року цивільну справу за позовом ТОВ "ФК "ЄАПБ" до [PERSON] про стягнення заборгованості направлено до Немишлянського районного суду міста Харкова за підсудністю. Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 12.11.2025 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження, та роз`яснено їм права, передбачені ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у цивільній справі судом не вживалось. Уповноважений представник ТОВ "ФК "ЄАПБ" в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно відповідно до приписів ст. 128 ЦПК України. В матеріалах справи міститься заява уповноваженого представника позивача Сімутіної А.А. про розгляд справи без участі представника позивача, на підставі наданих документів, в якій також представник позивача не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судові засідання, що були призначені на 11.12.2025 року та 28.01.2026 року не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Судові повістки були повернуті на адресу суду з відміткою відділення УДППЗ «Укрпошта» - «адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, відзив на позовну заяву, відповідно до приписів ст. 178 ЦПК України, не подав, ніяких клопотань на адресу суду не направляв. З цього приводу слід зазначити, що відповідно до п.п. 2 та 7 ч. 2 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Положеннями ч. 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В даному випадку відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату судового розгляду справи, враховуючи наявні в матеріалах справи довідки поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки «адресат відсутній за вказаною адресою». Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у складі колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23). У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Також відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, зі згоди позивача по справі, суд вирішив за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач будучи завчасно належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, повторно, без зазначення причин свого неприбуття, не з`явилась у судове засідання, враховуючи те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Положеннями ч. 1 ст.77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частина 2 ст. 129 КУ України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналогічні приписи передбачені ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього кодексу. Частиною 2 ст. 77 та ч. 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Судом встановлено, що 07.01.2025 року між ТОВ "СТАР ФАЙНЕС ГРУП" та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №14123-01/2025 /а.с. 10 - 14/. Пунктом 1.1 вказаного договору передбачено, що товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 1.2 договору ти кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби Клієнта, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 07.01.2025 року. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування, відповідно до графіку платежів. Кінцева дата погашення кредиту 06.05.2025 року. Перед укладенням цього договору товариство здійснює ідентифікацією та верифікацію клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно- правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу (п. 1.11 договору). Зазначений договір було підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Y247. Так, з листа директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення» Веліканова Є.М. вих. № 3426_250806142630 від 06.08.2025, вбачається, що між ТОВ "СТАР ФАЙНЕС ГРУП" та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» укладено договір на переказ коштів ФК-П-2022/02-3 від 22.02.2022, відповідно до якого було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 07.01.2025 13:15:11 на суму 5000 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 617552671, призначення платежу: зарахування 5000,00 грн на карту [NUMBER] /а.с. 18/. 27.05.2025 року між ТОВ "СТАР ФАЙНЕС ГРУП" та ТОВ "ФК "ЄАПБ", укладено договір факторингу № 27052025, відповідно до умов якого ТОВ "СТАР ФАЙНЕС ГРУП" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників /а.с. 19-21/. 27.05.2025 між ТОВ "СТАР ФАЙНЕС ГРУП" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" підписано акт прийому - передачі реєстру боржників, яким клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників /а.с. 21/. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 27052025 від 27.05.2025 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором про надання фінансового кредиту №14123-01/2025 від 07.01.2025 року в розмірі 20900,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту №14123-01/2025 від 07.01.2025 року [PERSON] має непогашену заборгованість в розмірі 20900,00 грн., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 5400,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 10000,00 грн. сума заборгованості за штрафом та 500,00 грн. сума комісії за видачу кредиту /а.с. 24-25/. Крім того, 09.10.2024 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено Договір позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73431834, відповідно до умов якого останній отримав позику у розмірі 4000,00 грн. строком на 30 днів з визначенням процентної ставки (базова)/ день 0,225% (фіксована), комісія за надання позики від суми наданої позики 15%, що у грошовому виразі складає 600,00 грн. /а.с. 30 - 33/. Відповідно до п. 21 вказаного договору, договір укладений у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника, згідно Закону України «Про електронну комерцію» та із додатковим накладанням кваліфікаційного підпису уповноваженого працівника позикодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу згідно вимог Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику, затвердженого постановою НБУ від 03.11.2021 року №113. Зазначений договір було підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 36383. Крім того, 07.11.2024 року сторонами укладено Додаткову угоду №13492751 до Договору позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73431834 від 09.10.2024 року, якою змінено строк повернення кредиту та змінено процентну ставку. Зазначений додаткову угоду було підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 26200 /а.с. 38/. Крім того, 06.12.2024 року сторонами укладено Додаткову угоду №13492751 до Договору позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73431834 від 09.10.2024 року, якою змінено строк повернення кредиту та змінено процентну ставку /а.с. 39-40/. Зазначений додаткову угоду було підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 74804. Крім того, 24.12.2024 року сторонами укладено Додаткову угоду №13492751 до Договору позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73431834 від 09.10.2024 року, якою змінено строк повернення кредиту та змінено процентну ставку /а.с. 42-43/. Зазначений додаткову угоду було підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 10242. Крім того, 14.01.2025 року сторонами укладено Додаткову угоду №13492751 до Договору позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73431834 від 09.10.2024 року, якою змінено строк повернення кредиту та змінено процентну ставку /а.с. 45-46/. Зазначений додаткову угоду було підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 03450. Крім того, 04.02.2025 року сторонами укладено Додаткову угоду №13492751 до Договору позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73431834 від 09.10.2024 року, якою змінено строк повернення кредиту та змінено процентну ставку /а.с. 48-49/. Зазначений додаткову угоду було підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 60741. Крім того, 11.02.2025 року сторонами укладено Додаткову угоду №13492751 до Договору позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73431834 від 09.10.2024 року, якою змінено строк повернення кредиту та змінено процентну ставку /а.с. 51-52/. Зазначений додаткову угоду було підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 20807. 27.03.2025 року між між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників /а.с. 5455/ 27.05.2025 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено Додаткову угоду № 4 до Договору факторингу № 27/03/25 від 27.05.2025 року /а.с. 56/. 27.05.2025 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" підписано акт прийому - передачі реєстру боржників, яким клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників /а.с.57/ Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 6 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.05.2025 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73431834 від 09.10.2024 року в розмірі 13468,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості за Договором позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73431834 від 09.10.2024 року [PERSON] має непогашену заборгованість в розмірі 13468,00 грн.. з яких: 4000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 1200,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 7668,00 сума заборгованості за пенею та 600,00 грн. комісія за надання позики /а.с. 61-64/. Крім того, 10.09.2024 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено Договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №2165328 від 10.09.2024 року, відповідно до умов якого останній отримав позику у розмірі 8000,00 грн. строком на 30 днів з визначенням процентної ставки (базова)/ день 0,01% (фіксована), комісія за надання позики від суми наданої позики 16,21%, що у грошовому виразі складає 1296,80 грн. /а.с. 73-76/. Відповідно до п. 21 вказаного договору, договір укладений у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника, згідно Закону України «Про електронну комерцію» та із додатковим накладанням кваліфікаційного підпису уповноваженого працівника позикодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу згідно вимог Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику, затвердженого постановою НБУ від 03.11.2021 року №113. Зазначений договір було підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 586088. 27.03.2025 року між між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників /а.с. 54-55/. 27.05.2025 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено Додаткову угоду № 4 до Договору факторингу № 27/03/25 від 27.05.2025 року /а.с. 56/. 27.05.2025 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" підписано акт прийому - передачі реєстру боржників, яким клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників /а.с. 78/. Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 5 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.05.2025 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №2165328 від 10.09.2024 року в розмірі 22803,00 грн. /а.с. 80/. Згідно розрахунку заборгованості за Договором позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №2165328 від 10.09.2024 року [PERSON] має непогашену заборгованість в розмірі 22803,00 грн.. з яких: 6735,76 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 740,82 грн. сума заборгованості за відсотками та 15326,42 сума заборгованості за пенею. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України). В силу положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі76,77 ЦПК України). Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Судом встановлено, що Договір про надання фінансового кредиту №14123-01/2025 від 07.01.2025 року, за Договір позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73431834 від 09.10.2024 року з додатками до нього та Договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №2165328 від 10.09.2024 року укладені в електронному вигляді із застосуванням електронних підписів одноразовим ідентифікатором «відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано розрахунки заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту №14123-01/2025 від 07.01.2025 року, за Договором позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73431834 від 09.10.2024 року з додатками до нього та Договором позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №2165328 від 10.09.2024 року /а.с. 24-25, 61-64, 81-83/. Однак, належним доказами заборгованості ці розрахунки не є, оскільки наведені у них розрахунки не підтверджені позивачем належними і допустимим письмовими (або електронними у письмовій формі) доказами, а такий процесуальний обов`язок на нього покладено відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України. Лише при доведеності розміру боргу позивач вправі посилатися на процесуальний тягар відповідача спростувати презумпцію вини боржника за цю заборгованість. Надані позивачем розрахунки заборгованості без їх узгодження з іншою стороною є одностороннім документом, у справі відсутні докази, що ці розрахунки ґрунтується на реальних банківських операціях відповідача. Такий стандарт доказування є доречним лише у разі доведеності бухгалтерських даних про отримання відповідачем кредитних коштів, які позивач використовував у своєму розрахунку, а таких доказів позивач всупереч свого процесуального обов`язку вчасно до суду не надав. Оскільки, в супереч вимог ст.ст.12.81 ЦПК України позивач не надав належних і допустимих доказів на їх підтвердження. Факт отримання [PERSON] грошових коштів від ТОВ "СТАР ФАЙНЕС ГРУП" за Договором про надання фінансового кредиту №14123-01/2025 від 07.01.2025 року підтверджується матеріалами справи, зокрема довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення», відповідно до якої 07.01.2025 13:15:11 на платіжну картку клієнта з маскою [NUMBER] була перерахована відповідна сума /а.с. 18/. З огляду на встановлені обставини справи та надані докази, суд вважає доведеними та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту №14123-01/2025 від 07.01.2025 року в частині стягнення 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 5400,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Стосовно вимог позову про стягнення з відповідача штрафних санкцій в розмірі 10000,00 грн., суд зазначає, що такі вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на положення п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX в Україні введено воєнний стан, дія якого триває на теперішній час. Таким чином, в задоволенні вимог про стягнення штрафних санкцій належить відмовити. Щодо стягнення комісії в розмірі 500,00 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року, останній редакції до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Враховуючи, що комісія встановлена за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд приходить до висновку, що положення договору про стягнення комісії є нікчемними, а тому позовні вимога про стягнення з відповідача заборгованості за комісією не підлягає задоволенню. Таким чином, нарахована позивачем заборгованість за комісією в розмірі 500,00 грн. стягненню не підлягає. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів за Договором позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73431834 від 09.10.2024 року та за Договором позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №2165328 від 10.09.2024 року. Розрахунки заборгованості, надані позивачем, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані в позовній заяві, а тому не є належними доказами наявності заборгованості. Зазначені розрахунки заборгованості до вказаних договорів із зазначенням конкретних розмірів заборгованості є документами, що створені самим позивачем та первісними кредиторами, а відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Проте в супереч вимог ст.ст 12, 81 ЦПК України позивач не надав суду належних та допустимих доказів надання відповідачу кредитних коштів за вказаними договорами за зазначеними ним реквізитами. З урахуванням того, що в матеріалах справи відсутні доказів отримання відповідачем кредитних коштів за Договором позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73431834 від 09.10.2024 року та за Договором позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №2165328 від 10.09.2024 року, а також підтвердження зарахування грошових коштів на картку [PERSON] , номер якої зазначених у договорах позики [NUMBER] , суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за вказаними договорами є недоведеними. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З приводу вимоги позивача про стягнення на його користь сплаченого судового збору, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України,судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно наданого платіжного доручення, звертаючись до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 550,82 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial