Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] , яким просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 298210654 від 25.11.2025 у сумі 24 611,80 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25.11.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 298210654 у формі електронного документу з використанням електронного підпису створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV7M62V. Відповідно до умов цього договору кредитор надав відповідачці кредит на суму 6900,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності , строком на 11 днів від дати отримання кредиту, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до п.1.9 договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом: виключно на період строку (визначеного п.1.7) договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним. 25.11.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 6900,00 грн на банківську картку № [NUMBER] , яка належить відповідачці. Отже , первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. Відповідачка зобов`язувалася своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно кредитного договору. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019 . 11.01.2022 , відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 168 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 15 770, 14 грн. 23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 23/0224-01. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 до договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 , від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 24 611,80 грн. 06.03.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу № 060325-У, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором. Станом на 13.03.2025 , загальна сума заборгованості за кредитним договором № 298210654 від 25.11.2021 становить 24 611,80 грн , яка складається з 6900,00 грн - заборгованості по кредиту ; 17 711,80 грн- заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом . В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором № 298210654 від 25.11.2021 перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідачки в розмірі 24 611,80 грн. Відповідачка відзив на позовну заява не подала. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії . Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 22.04.2025 провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін . Ухвалою суду від 03.06.2025 задоволено клопотання представника позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» Тараненка А.І. про витребування доказів. 15.07.2025 до суду з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшли докази , витребувані судом. Представник позивача Тараненко А.І., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала, просить відмовити в позові, оскільки невідома особа , використовуючи її анкетні дані , 25.11.2021 відкрила на її ім`я кредит у сумі 6900, 00 грн , а відповідачка не користувалася кредитними коштами . Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що 25.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ( далі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 298210654 ( далі- Договір), у формі електронного документу з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV7M62V. За цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 6 900,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Сума кредитного ліміту (6 900,00 грн), це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 6 900,00 грн одразу після укладення договору, який має бути поверненно до 06.12.2021. Позичальник в будь- який час протягом періоду дії договору може збільшити суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту , шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. Повернення кредиту в повному обсязі позбавляє позичальника права отримати нові транші, а договір вважається припиненим шляхом його повного виконання. (а.с. зворотня сторона 30-32) 25.11.2021, о 19:11:06, відповідачка ввела ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснула кнопку «так», що є підтвердженням підписання договору. Відразу після вчинених дій відповідачки, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 6900, 00 грн на банківську картку № [NUMBER] , яка належить відповідачці, що підтверджується заявкою на отримання коштів у кредит від 25.11.2021 ; довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та платіжним дорученням № a79ff080-3b18-4416-a1b5-a75724299566 від 25.11.2021 . (а.с.33-35) Згідно п.1.9.1.-п.1.9.3 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом; за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 722,70 грн процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним ; якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку передбаченому п.1.8. договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 грн процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Довідка щодо дій позичальника в ІТС ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», містить наступні дані: позичальник: [PERSON] ; адреса проживання: [ADDRESS] ; ідентифікаціний номер: [NUMBER] ; паспорт: [NUMBER] , виданий 6344 № [NUMBER] від 11.09.2020; Договір: № 298210654 від 25.11.2021; сума кредиту: 6 900,00 грн; строк кредитування: 11 днів; процентна ставка: 1,98 % в день; електронна адреса: [INFO]; номер телефона: [NUMBER] ; заявка на кредит подана 25.11.2021, о 19:08; договір відправлено позичальнику: 25.11.2021. Акцепт оферти позичальника (підписання договору одноразом ідентифікатором MNV7Ь62V). ( а.с. 34) Паспорт споживчого кредиту містить аналогічні умови щодо суми та строку кредиту, та процентів. (а.с. 30) Згідно інформації наданої АТ КБ «ПриватБанк» , на ухвалу суду від 03.06.2025 про витребування доказів, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). ( а.с.88) Як вбачається з виписки по рахунку № [NUMBER] , за період 25.11.2021-01.12.2021 було зарахування переказу у сумі 6 900,00 грн, а також підтверджується користування [PERSON] кредитними коштами . (а.с. 89) Згідно з виписки з особового рахунка за кредитним договором № 298210654 , станом на 13.03.2025, [PERSON] має заборгованість у сумі 24 611,80 грн. ( а.с.21) За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. За змістом частини першої статті 4 Закону України 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон № 2664-III) факторинг вважається фінансовою послугою. У пункті 5 частини першої статті 1 Закону № 2664-III зазначено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Вимоги до договору про надання фінансових послуг передбачені в статті 6 Закону № 2664-III. Так, за змістом частини першої статті 6 Закону № 2664-III договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання - для фізичної особи, найменування та місцезнаходження - для юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другійстатті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. Крім того, відповідно до пункту 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 1077 ЦК України договір факторингу передбачає, зокрема те, що фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові свою грошову вимогу до третьої особи (боржника). Отже, за договором факторингу фактором має надаватися фінансова послуга, яка полягає в наданні коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (пункт 6 частини першої статті 4 Закону № 2664-III), тобто грошові кошти мають передаватися клієнту у розпорядження, і клієнт має сплатити фактору за відповідну послуги з фінансування (надання позики або кредиту). При цьому, така плата за надану фактором послугу може бути, як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 61), встановлена у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається, у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної в договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатися як плата за надану фактором фінансову послугу. Натомість грошова вимога, що передається клієнтом фактору, може відступатися клієнтом фактору у зв`язку з її продажем останньому (частина перша статті 1084 ЦК України) або з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, оскільки за змістом частини другої статті 1084 ЦК України, фактор має право у разі невиконання клієнтом зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленої грошової вимоги до боржника. Таким чином, договір факторингу є змішаним договором, який обов`язково поєднує у собі елементи договору позики або кредитного договору та елементи договору купівлі-продажу грошової вимоги або договору застави грошової вимоги. Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (далі -Договір), пунктом 2.1 якого передбачено, що згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. (а.с. 38 - зворотня сторона а.с. 40) У п.1.3 розділу Договору визначено, що «право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржника по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строку платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Пунктом 1.2 Договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, в саме Реєстрах прав вимоги. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку (п. 4.1 Договору). Цей договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності її у сторони) (п. 8.1 Договору). 28.11.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2020. (зворотня сторона а.с.43) 31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021. ( а.с.42-44) 31.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2022. (зворотня сторона а.с.44) 31.12.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду № 31 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2023. (а.с.45) 31.12.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" укладено додаткову угоду № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024. (зворотня сторона а.с.45) Отже, строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 був неодноразово продовжений. Відповідно витягу з реєстру прав вимоги № 168 від 11.01.2022 на виконання договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за № 2618 значиться боржник [PERSON] , кредитний договір № 298210654 від 25.11.2021, загальна заборгованість 15 770,14 грн (а.с. 46) Згідно договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024, ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (п.2.1. Договору). (з.с.а.с. 47-з.с. а.с. 49) Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 до договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024, укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс», за № 9149, значиться боржник [PERSON] , кредитний договір № 298210654 від 25.11.2021, загальна заборгованість 24 611,80 грн .(а.с. 12) Згідно договору факторингу № 060325-У від 06.03.2025, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників. Перелік боржників зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком №1 п. 1.1 Договору). (а.с. 14-16) Актом прийому- передачі реєстру боржників за договором факторингу № 060325-У від 06.03.2025, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передав, а ТОВ « ЮНІТ КАПІТАЛ» прийняв реєстр боржників . ( а.с. 18) Відповідно до реєстру боржників від 06.03.2025 до договору факторингу №060325-У від 06.03.2025, укладеного між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», за № 413, значиться боржник [PERSON] , кредитний договір № 298210654 від 25.11.2021, загальна заборгованість 24 611,80 грн, що складає: просрочене тіло кредита - 6 900,00 грн та просрочені відсотки - 17 711,80 (з.с. а.с. 16 - а.с. 17) Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця, на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», перейшло право вимоги кредитного договору № 298210654 від 25.11.2021, укладеного між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Таліон плюс», [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 2298210654 від 25.11.2021 у сумі 24 611,80 грн. (а.с. 20) Відповідно до виписки з особового рахунку, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за кредитним договором № 298210654 від 25.11.2021, станом на 13.03.2025 складає: 24 611,80 грн із яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 6 900,00 грн; прострочена заборгованість за комісією - 0 грн; прострочена заборгованість за процентами - 17 711,80 грн; строкова заборгованість за сумою кредиту - 0 грн; строкова заборгованість за комісією - 0 грн; строкова заборгованість за процентами - 0 грн; строкова заборгованість за штрафами і пенями - 0 грн. (а.с.21) Станом на 13.03.2025 заборгованість за кредитним договором № 298210654 від 25.11.2021 не погашена. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно достатті 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. За змістом ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно достатті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно дочастин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 ЗаконуУкраїни «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом статті 12 цього Законуякщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та [PERSON] підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Отже, відповідачка уклала електронний договір та підписала такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV7M62V), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно пункту 4.1. Договору невід`ємною частиною Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті Кредитодавця www.moneyveo.ua. Відповідно до п. 4.2 Договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Як вбачається з укладеного договору, позичальник має сплачувати, визначені у Договору кредитодавцю відсотки за користування кредитом. Відповідно до п. 1.9.1 Договору № 298210654 від 25.11.2021, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 722,70 % річних, що становить 1,98 % в день від суми кредиту за час користування ним (Дисконтна процентна ставка). Відповідно до п. 1.9.3 Договору до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою у розмірі 766,50 % річних, що становить 2,10 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним (Базова процентна ставка). Згідно п. 1.9.3 Договору умови нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку вказаного в Графіку платежів за цим договором. Сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим договором умови про нарахування за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою починаючи з наступного дня, що слідує Датою платежу. Станом на дату 13.03.2025 заборгованість за кредитним договором № 298210654 від 25.11.2021 у сумі 24611,80 грн , відповідачкою не погашена, з яких прострочена заборгованість складає 6900,00 грн, прострочена заборгованість за процентами 17 711,80 грн. Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено розмір нарахованих процентів в сумі 17 711,80 грн., з огляду на погоджені сторонами умови кредитування, з урахуванням тіла кредиту, розміру базової відсоткової ставки за кожен день прострочення та періоду кредитування. З урахування конкретних обставин даної справи, суд вважає, що позивачем доведено розмір існуючої заборгованості за кредитом, оскільки в ході розгляду справи було встановлено обставини погодження між сторонами всіх істотних умов кредитного договору. Відповідачкою у справі не спростовано обставин отримання та використання нею кредитних коштів у розмірі заборгованості, зазначеного в наданому позивачем розрахунку. Доказів на спростування вказаного розрахунку відповідачкою не надано. З позовом про визнання недійсним кредитного договору, [PERSON] до суду не зверталася. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зазначає, що позивачем доведено факт отримання кредиту та наявності заборгованості у відповідачки. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Таким чином, враховуючи, вищевикладене, позов ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» слід задовольнити та стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у сумі 24611,80 грн. Заперечуючи щодо позовних вимог, відповідачка посилається на те, що кредит оформлено невстановленими особами в результаті протиправного використання її персональних даних. Витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань №12022226010000038 від 14.02.2022 підтверджується, що за заявою [PERSON] сектором слідчого відділення №1 СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківуській області внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України про те, що невідома особа, , використовуючи її анкетні дані , 25.11.2021 відкрила на ім`я [PERSON] кредит у сумі 6900,00 грн , однак в матеріалах справи відсутні докази щодо закінчення кримінального провадження та встановлення вини інших осіб у неправомірному оформленні кредиту та подальшому перерахуванні коштів з карткового рахунку, відкритого на ім`я відповідачки . Сам по собі факт звернення до правоохоронних органів та наявність кримінального провадження не може свідчити про вчинення щодо відповідачки кримінального правопорушення, оскільки не встановлено ні факт вчинення кримінального правопорушення, ні винну особу. Відтак, відповідачкою, всупереч вимогам статті 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами, що рахунок, на який було перераховано кредитні кошти, відритий не відповідачкою , а іншими особами. Враховуючи те, що за умовами кредитного договору №298210654 від 25.11.2021 відповідачка отримала кредитні кошти та користувалася ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів в повному обсязі, всупереч ч. 1 ст.81 ЦПК України не надала, відтак суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ « ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованості в розмірі 24 611,80 грн , що складається з заборгованості за тілом кредиту 6900,00 грн , заборгованості за процентами - 17 711,80 грн. Щодо розподілу судових витрат. Звертаючись до суду , позивач просить стягнути з відповідачки витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Із положень ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. В силу ч. 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу. До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту. Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження №11-562ас18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18). На підтвердження відповідних витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акт прийому-передачі наданих послуг). Отже, у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи з конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). 10.03.2025 між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери», особі керуючого бюро - адвоката Тараненка А.І., укладено договір про надання правничої допомоги № 10/03/25-02 (зворотня сторона а.с. 21-а.с. 22) Додатковою угодою № 5 до Договору про надання правничої допомоги № 10/03/25-02 від 10.03.2025, укладеною між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери», Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 298210654 від 25.11.2021 відносно Охмат В.О. (зворотня сторона а.с. 22-а.с. 23) Повноваження адвоката Тараненка А.І. підтверджені свідоцтом про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4956 від 24.04.2012, довіреністю ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» про представлення інересів адвокатом Тараненком А.І. від 02.10.2024 (з.с. а.с.24). Вартість виконаних робіт, згідно акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 10/03/25-02 від 10.03.2025, становить 7000,00 грн. (з.с. а.с. 23) Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268). Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved