Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" (далі - позивач, ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ") звернулось в Рівненський районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №00-9776432 від 17 травня 2024 року у розмірі 34463,00 грн, яка складається із 15500,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 18963,00 грн заборгованості за відсотками. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 17 травня 2024 року між ТОВ "МаксКредит" та відповідачем укладено Договір кредитної лінії №00-9776432 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора 91769. Відповідно до умов вказаного договору, ТОВ "Макс Кредит" зобов`язалося надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 15000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а остання зобов`язалася повернути кредит та сплатити комісію в розмірі 10% від суми кредиту, яка нараховується одноразово та складає 1500,00 грн, а також проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. Строк дії кредитної лінії (строк кредитування) складає 360 календарних днів, дата повернення кредиту визначена 12 травня 2025 року. На виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором первісним кредитором 17 травня 2024 року, із залученням платіжної організації Товариства з обмеженою відповідальністю "Платежі онлайн", було здійснено переказ грошових коштів у розмірі 15000,00 грн на банківську платіжну картку з номером № [NUMBER] , що належить позичальнику. На підставі договорів факторингу ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 34463,00 грн. На підставі наведеного, позивач просить стягнути із відповідачки на користь Товариства заборгованість за кредитним договором в розмірі 34463,00грн, судовий збір 2422,40 грн, витрати на правничу допомогу 7000 грн. Ухвалою від 26 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, представник позивача в поданій позовній заяві зазначив, що просить розгляд справи проводити без участі їх представника, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяву про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі та відзив на позов не подала. Згідно вимог ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідачка будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала та приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує щодо винесення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Ознайомившись із позовною заявою, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково. З матеріалів справи судом встановлено, що 17 травня 2024 року між Товариство з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" та відповідачкою укладено Договір кредитної лінії № 00-9776432 та підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором: 91769, який був надісланий на номер мобільного телефону [NUMBER] . Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно з п.п. 1.2.-1.5. Кредитного договору сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає: 15000,00 грн. Строк дії кредитної лінії (строк кредитування) - 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) 12 травня 2025 року. Згідно з п.1.4. Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в Періодичну дату оплати процентів, а саме: на 11 червня 2024 року, та на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом Строку дії кредитної лінії (Строку кредитування). Згідно з 1.5. Тип процентної ставки фіксована. 1.5.1. Стандартна процента ставка складає 1,47% (один цілих 47 сотих) від Суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах Строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього Договору. Відповідно до п.4.3 Договору позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю суму кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та строки визначені договором. Згідно п.6.4 Договору у разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за цим Договором, Сума кредиту за яким перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, Кредитодавець має право нарахувати, а Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю неустойку у вигляді штрафу в такому порядку: на другий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 750,00 грн; на п`ятий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 1500,00 грн; на десятий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 2550,00 грн; на двадцять перший день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 1500,00 грн; на сороковий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 1500,00 грн. З інформації, наданої суду АТ "УніверсалБанк" на виконання ухвали Рівненського районного суду Рівненської області про витребування доказів встановлено, що банківська картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером телефону [PERSON] та знаходиться в анкетних даних. На підтвердження суми заборгованості позивачем до позову долучено копії: розрахунку заборгованості виданого Товариством з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит", виписки з особового рахунка за кредитним договором №00-9776432 від 17 травня 2024 року. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором №00-9776432 від 17 травня 2024 року виконаного первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит", слідує, що загальна сума заборгованості станом на 17 грудня 2024 року становила 34463,00 грн, яка складалась із заборгованості за тілом кредиту 14000,00 грн, 18963,00 грн заборгованості за процентами, 1500,00 грн сума заборгованості за нарахованими комісіями, 6000,00 грн сума заборгованості за штрафними санкціями. (а.с. 21) Після набуття права вимоги ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та позивач ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" додаткових нарахувань не проводили. Згідно ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовій формі (ст.ст.205, 207 ЦК України). Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію"). Вищенаведене узгоджується з правовими позиціями, які викладені у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. Відповідно до ч.13 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно ЦПК України. Згідно ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні заявки-анкети для отримання кредиту, зробленої під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту позивача) вказується особа, яка створила таку заявку-анкету. Судом встановлено, що вищевказаний кредитний договір підписаний відповідачкою електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового пароля-ідентифікатора. Укладення між сторонами вищевказаного правочину відповідачкою в порядку передбаченому законом не оспорюється та підтверджується належними та допустимими доказами. Враховуючи, що згідно положень кредитного договору, з його укладенням сторони домовились, що укладення такого договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню первісним кредитором ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, а відтак сторонами дотримано вимоги щодо укладення правочину, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про виникнення договірних відносин між сторонами вищевказаного правочину з приводу отримання відповідачкою кредиту у ТОВ "Макс Кредит". Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 17 грудня 2024 року між до ТОВ "Макс кредит" та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" укладено договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого ТОВ "Макс кредит" зобов`язується відступити ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно з реєстром в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а. с. 22-24). Згідно з копіями платіжних інструкцій в національній валюті від 27 грудня 2024 року №342, від 26 грудня 2024 року № 335, від 06 січня 2025 року № 358 ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" сплатило ТОВ "Макс кредит" 2203656,28 грн як плату за відступлення прав вимог згідно з договором факторингу № 17122024-МК/Онлайн від 17 грудня 2024 року. Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ "Макс кредит" до договору факторингу № 17122024-МК/Онлайн від 17 грудня 2024 року до ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 00-9776432 від 17 травня 2024 року, у розмірі 34463,00 грн, із яких: 15500,00 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням; 18963,00 грн сума за нарахованими процентами, 6000,00 грн сума за нарахованими штрафними санкціями (а. с. 31-32). 02 квітня 2025 року між до ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" та ТОВ "Юніт капітал" укладено договір факторингу № 020425-У, відповідно до умов якого ТОВ"ФК"Онлайн фінанс" зобов`язується відступити ТОВ "Юніт капітал" право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників (а. с. 33-36). Відповідно до копії платіжної інструкції в національній валюті від 14 квітня 2025 року №415 ТОВ "ФК "Юніт капітал" сплатило ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" 880190,12 грн як плату за право грошової вимоги згідно з договором факторингу № 020425-У від 02 квітня 2025 року (а. с. 39). Згідно з реєстром боржників до договору факторингу № 020425-У від 02 квітня 2025 року до ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 00-9776432 від 17 травня 2024 року у розмірі 34463,00 грн, із яких: 15500,00 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням; 18963,00 грн сума за нарахованими процентами (а.с. 40-41). Випискою з особового рахунку за кредитним договором № 00-9776432 від 17 травня 2024 року підтверджується наявність заборгованості відповідачки у розмірі 34463,00 грн, з яких: 15500,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 18963,00 грн прострочена заборгованість за процентами (а. с. 20). Згідно ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений законом спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредиторові, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту. При вирішенні спору судом взято до уваги, що відповідачка в порушення взятих на себе зобов`язань своєчасно не здійснила погашення основної суми заборгованості та не повернула грошові кошти, отримані в кредит. З огляду на те, що відповідачка згідно укладеного з ТОВ "Макс Кредит" кредитного договору взяла на себе зобов`язання погашати кредит у визначений договором строк, та вказаний обов`язок ним був порушений, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, а відтак у позивача виникло право вимагати повернення позики, що залишилася за тілом кредитом в розмірі 14000,00 грн, отримання якої підтверджено належними доказами. Водночас позивач просить стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 15500,00 грн з врахуванням комісії, разом з тим умовами договору передбачено, що сума кредиту складає 14000,00 грн (15000,00 грн - 1000,00 погашення відповідачем тіла кредиту 31 жовтня 2024 року) та саме у вказаному розмірі відповідач отримав кредитні кошти, що підтверджується належними доказами. Пунктом 1.6 кредитного договору визначено порядок та умови сплати комісії, разом з тим вимог про стягнення комісії в розмір 1500,00 грн позивачем при зверненні до суду з даним позовом не заявлялось. Окрім того, згідно п.1.6 кредитного договору позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту в останній день повного погашення кредиту. Таким чином, віднесення представником позивача комісії у розмірі 1500,00 грн до тіла кредиту є безпідставним. Отже, оскільки суд згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства розглядає позов в межах заявлених вимог, то підстав для стягнення з відповідача комісії у розмірі 1500,00 грн суд не вбачає, а відтак, з відповідача підлягає до стягнення заборгованість за тілом кредиту в розмірі 14000,00 грн. Відповідно до ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Позивач, звертаючись до суду з вимогами про погашення заборгованості, просив стягнути, окрім заборгованості за тілом кредиту, також заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Отримавши кредитні кошти, відповідач погодився сплатити проценти за користування ними у розмірі, визначеному договором, що обумовлено кредитним договором та відповідає вимогам ст.ст.1054, 1056-1 ЦК України. Судом встановлено, що при укладенні кредитного договору сторони досягнули спільної згоди та встановили, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування ним за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,47% від суми кредиту за кожний день користування ним, яка застосовується в межах строку користування кредитом, зазначеного в п.1.3 цього договору. Згідно з частиною першою ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Наведене означає, що принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом, не повинен виходити за межі цих вимог. Тобто суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог (постанова Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 824/399/17). Згідно розрахунку заборгованості, визначеної позивачем та не спростованої відповідачкою, борг відповідачки зі сплати відсотків за кредитним договором № 00-9776432, заявлений позивачем до стягнення, на момент відступлення прав вимоги 17 грудня 2024 року, становить 18963,00 грн, а відтак до стягнення підлягають відсотки за користування кредитом у заявленому позивачем розмірі, який на даний час не сплачений. При вирішенні спору судом взято до уваги, що відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що відповідачка належних доказів повернення грошових коштів за кредитним договором суду не надала. Контррозрахунку, який би спростовував неправильність розрахунку, поданого позивачем, відповідачкою також не надано. Суд частково погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та повністю погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості за відсотками, які нараховані в межах строку договору. Дана сума заборгованості встановлена судом на підставі наданих доказів, а тому підлягає стягненню з відповідача. Окрім того, судом встановлено, що між сторонами було належним чином укладено кредитний договір, згідно якого сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Відповідачка повністю погодивлая з умовами кредитного договору, в якому, зокрема, чітко вказано розмір відсотків за користування кредитом, що підтверджується наявністю його електронного підпису. При укладенні кредитного договору сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору та укладений правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків. Виходячи з оплатного характеру кредитних договорів, відсутні підстави вважати, що умови договору про сплату відсотків за користування кредитом є несправедливими та призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки вказаний розмір відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін у відповідному договорі (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі №623/2936/19). Окрім того, загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18). Як встановлено судом, укладений відповідачем кредитний договір ним не оспорювався та не визнавався судом недійсним. У разі неспростування презумпції правомірності договорів всі права, набуті сторонами правочинів за ними, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. При цьому суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення прав позивача, а відтак суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, право вимоги яких перейшло від первісного кредитора до позивача на підставі вищевказаного договору факторингу. З врахуванням наведеного, сума заборгованості за кредитним договором, що підлягає до стягнення з відповідачки становить 32963,00 грн, з яких: 14000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 18963,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом. При вирішенні вимоги позивача про стягнення з відповідачки судових витрат суд виходить з наступного. За змістом ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також слід стягнути понесені останнім витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог (32963,00 грн від 34463,00 грн становить 95,65%). При поданні позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що підтверджено платіжною інструкцією в національній валюті №28110 від 23 жовтня 2025 року. За таких умов з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2317,03 грн (2422,4 * 95,65% = 2317,03). Частиною другою статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Заявлені позивачем до стягнення витрати на правову допомогу у зв`язку з розглядом вищезазначеної справи становлять 7000,00 грн. Відповідно до ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. До матеріалів справи представником позивача долучено договір про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07 квітня 2025 року, додаткову угоду №8 від 07 квітня 2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 07 квітня 2025 року. За таких умов з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6695,50 грн (7000 * 95,65% = 6695,50 грн). На підставі викладеного,

Outcome: approved