Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22.09.2025 цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, передано за підсудністю до Тернівського міського суду Дніпропетровської області. 23.10.2025 справу передано на розгляд судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області Соколовій Ю.І. Представник Акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» звернувся через систему «Електронний суд» до Тернівського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] , заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.07.2023 у розмірі 44560,05 грн., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та понесені витрати на правничу допомогу розмірі 20200,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідачем 21.07.2023 було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банку» та зазначено персональні дані. Підписанням цієї заяви відповідач погодився та підтвердив, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, становлять Договір про надання банківських послуг. 21.07.2023 [PERSON] було заповнено та підписано Заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, відповідно до якої відповідач просив відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт на наступних умовах: вид кредиту - кредитний ліміт на поточний рахунок, тип кредиту кредитування рахунку, пільговий період користування кредитним лімітом - до 62 днів за ставкою 0,000001 %. 21.07.2023 [PERSON] було підписано Паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка АТБ» та погоджено наступні умови: тип кредиту - кредитування рахунку з пільговим періодом використання, сума ліміту від 1000,00 до 200000,00 грн, строк кредитування - 240 місяців з правом автоматичного продовження, процентна ставка відсотків річних пільгова (до 62 днів 0,000001%), базова (3,4% в місяць, що становить 40,8 % річних). Відповідачу було відкрито рахунок та видано кртку № [NUMBER] строком дії до 12/31 та встановлено кредитний ліміт. Таким чином, відповідно до договору, сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок та строки повернення коштів, строк кредитування. Договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Відповідач, в свою чергу, своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач, станом на 14.07.2025 має заборгованість за кредитом у розмірі 44560,05 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 29979,20 грн, 14580,85 грн. заборгованості за процентами. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх обов`язків та не погашає заборгованість за кредитним договором, тому позивач вимушений звернутися до суду. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23.10.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить про розгляд цивільної справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи; відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав будь-яких заперечень проти позову і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Судом встановлено, що згідно із Анкети-Заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» від 21.07.2023 вбачається, що [PERSON] , ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, виявив бажання приєднатися до них, указавши свої персональні дані (рік народження, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, інформацію щодо місця роботи, розміру заробітної плати, номер телефону). Зі змісту вказаної заяви слідує, що відповідач погодився, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, умови якого йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Крім того, 21.07.2023 [PERSON] було підписано заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/ рахунком, заяву про відкриття поточного рахунку та паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «АТБ». Вказані заяви підписані відповідачем за допомогою електронного підпису та містять основні умови кредитування. Відповідач також беззаперечно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд, в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погодився з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень дистанційними каналами повідомлення (п.14 заяви). У подальшому, на підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку, відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, строк дії кредитної лінії 240 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8% на рік (3,4% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом. При невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовується ставка у розмірі у розмірі 81,6% на рік (6,8% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом Згідно з довідкою, доданою до позову, відповідачу відкрито рахунок № [NUMBER] , із видачею картки № [NUMBER] , строком дії до грудня 2031 року. З довідки за лімітами, виданої АТ «А-Банк» вбачається, що відповідачу було встановлено кредитні ліміти: 10.01.2024 збільшено суму кредитного ліміту в розмірі 30000,00 грн, 28.06.2025 зменшено суму кредитного ліміту до розміру 29979,20 грн. Випискою по картці відповідача підтверджується, що з 21.04.2024 [PERSON] користувався кредитними коштами банку, здійснював перекази з картки на карту. Згідно з наданим банком розрахунком, через невиконання зобов`язань за кредитним договором № б/н від 21.07.2023 року, станом на 14.07.2025 року у відповідача утворилась заборгованість перед АТ «Акцент-Банк» в розмірі 44560,05 грн., яка складається з: 29979,20 грн заборгованість за кредитом; 14580,85 грн заборгованість по процентам. Доказів, які б спростовували факт укладення договору, факт відсутності заборгованості за вказаним договором відповідачем суду надано не було. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, статтями 1049, 1050 якого передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Банк має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір у якому сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Позивачем надано суду розрахунок заборгованості за договором станом на 14.07.2025, з якого вбачається, що відповідач має заборгованість за договором у розмірі 44560,05 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 29979,20 грн, заборгованості за відсотками - 14580,85 грн. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. В позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 20200,00 грн. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Так, суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи,

Outcome: approved