Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

21 листопада 2025 року позивач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» через систему «Електронний суд» звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у сумі 50558 гривень 99 коп.; - стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» витрати зі сплати судового збору у сумі 2422 гривні 40 коп. Також позивач просив розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Процесуальні дії/рішення у справі Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 03 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 02 лютого 2026 року (а.с. 46-47). У судове засідання 02.02.2026 представник позивача АТ «Перший Український Міжнародний Банк», належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, не з`явився. У позовній заяві просив суд розгляд справи проводити за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка [PERSON] , у розумінні п.4 ч. 8, ч. 11 ст.128 ЦПК України належним чином повідомлена про дату, місце та час судового розгляду справи (а.с. 52-53, 49), у судове засідання не з`явилася, про причини неявки у судове засідання не повідомила, будь-яких заяв, клопотань, відзив на позовну заяву не подавала. Ухвалою суду від 02 лютого 2026 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Аргументи сторін Позиція позивача (а.с. 3-5) Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.04.2019 між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» (далі позивач або АТ «ПУМБ») та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № 2001277516301, на підставі якого відповідачці було видано кредитну картку з кредитним лімітом у розмірі 7000,00 грн, який пізніше було збільшено до 45500,00 грн. За ствердженням позивача відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк та станом на 04.08.2025 має загальну заборгованість за кредитним договором у сумі 50558,99 грн, у тому числі: - 27427,66 грн - заборгованість за кредитом; - 23131,33 - заборгованість за процентами. Позивачем зазначалось, що умовами публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено право банку змінювати клієнту кредитний ліміт. Також позивач стверджував, що направляв відповідачці письмову вимогу (повідомлення) на адресу місця проживання, яку вона зазначала в анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість позивачкою погашена не була. Кредитний договір укладено між сторонами 02.04.2019, але відповідачка кредитною карткою користувалася і здійснювала платежі до 01.05.2024, що відображено у розрахунку заборгованості та виписках по рахунку. При нормативному обґрунтуванні позову позивач посилався на статті 16, 264, 256-257, 525-526, 530, 629, 1048-1050, 1054, п. 12, 19 Перехідних положень ЦК України, статтю 11 Закону України «Про захист прав споживачі», Закон України «Про правовий режим воєнного стану», постанову КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV -2» від 11 березня 2020 року N 211. Позиція відповідача Відповідачка [PERSON] не скористалася своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, будь-яких заперечень на позов суду не надала, власну позицію щодо предмета спору не висловила. Фактичні обставини справи, встановлені судом 02 квітня 2019 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено договір комплексного банківського обслуговування № 2001277516301 шляхом підписання відповідачкою заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Заява містить особистий підпис від імені відповідачки (а.с. 9). У заяві відповідачка попросила банк відкрити на її ім`я поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях та надати кредитну карту, номер кредитної картки миттєвого випуску (не персоніфіковано) [NUMBER] . У цій же заяві відповідачка просила банк встановити на її поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, кредитний ліміт у сумі 7000,00 грн. Договором у формі заяви про приєднання було визначено основні умови кредитування рахунку: розрахунковий день - 30 число місяця; платіжна дата - 30 число місяця. Строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО (договір комплексного банківського обслуговування) в залежності від типу кредитної картки. Реальна річна процентна ставка - 47,88 %; орієнтована загальна вартість кредиту для споживача на весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) - 12577,58 грн. Також підписанням заяви на приєднання до комплексного договору відповідачка надала підтвердження та запевнення, що: 1) ця заява має новаційний характер і в результаті приєднання до ДКБО (договору комплексного банківського обслуговування) дія договорів на відкриття та обслуговування карткових рахунків, договорів рахунків, які раніше були укладені між нею та банком, припиняються на підставі ст. 604 Цивільного кодексу України; 2) ознайомлена з ДКБО, тарифами банку та цілком згодна, всі умови ДКБО їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; 3) отримала від банку повідомлення про володільця персональних даних, склад та зміст зібраних персональних даних та іншу інформацію згідно Закону України «Про захист персональних даних»; 4) їй відомо, що укладення договору страхування зі страхувальником не є обов`язковою умовою отримання кредиту в банку, таку послугу було обрано нею за власною ініціативою з числа послуг, що пропонуються банком, і відносини за договором страхування, після його укладення, виникають між страхувальником та страховиком. Паспортом споживчого кредиту, який містить підпис від імені відповідачки [PERSON] , від 02.04.2019 (а.с.9 на звороті), передбачено такі умови кредитування: тип кредиту - кредитна лінія; сума/ліміт кредиту - 7000,00 грн; строк кредитування - 12 місяців, зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк, у разі відсутності заперечень будь-якої зі сторін; мета отримання кредиту - загальні споживчі цілі, в тому числі для оплати за договорами страхування; спосіб та строк надання кредиту - шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії в межах встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку з дня прийняття рішення банком; процентна ставка - 47,88 %; тип процентної ставки - фіксована; реальна річна процентна ставка - 47,88 %; кількість та розмір платежів. Наданою позивачем публічною пропозицією ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затвердженої рішенням правління ПАТ «ПУМБ» від 06.03.2018 № 694, передбачаються загальні засади обслуговування карткових рахунків (предмет договору, порядок та умови договору, строк дії та умови припинення договору тощо), порядок надання послуг банком, місцезнаходження та реквізити банку тощо (а.с. 11 (на звороті) -17). Позивачем вживалися заходи досудового врегулювання спору, а саме направлялася відповідачці письмова вимога (повідомлення) про сплату заборгованості за кредитним договором на загальну суму 50588,99 грн (а.с. 17 (на звороті) - 19). Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту, наданої позивачем, [PERSON] 02.04.2019 було встановлено кредитний ліміт 7000,00 грн, який декілька разів змінювався, а саме: 15.08.2019 - кредитний ліміт збільшено до 12000,00 грн; 11.12.2019 - кредитний ліміт збільшено до 17000,00 грн; 10.07.2020- кредитний ліміт збільшено до 22000,00 грн; 14.09.2020 - кредитний ліміт збільшено до 28000,00 грн; 15.10.2020 - кредитний ліміт збільшено до 34000,00 грн; 16.11.2020 - кредитний ліміт збільшено до 44000,00 грн; 14.12.2020 - кредитний ліміт збільшено до 45500,00 грн; 27.02.2022 - кредитний ліміт зменшено до 43300,00 грн; 03.03.2022 - кредитний ліміт збільшено до 45500,00 грн (а.с. 20). Отже, найбільший кредитний ліміт, який був встановлений позивачем на картковий рахунок відповідачки за весь період кредитування складав 45500,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 20 (на звороті) - 23), наданого позивачем, через неналежне виконання відповідачкою грошових зобов`язань за кредитним договором станом на 04.08.2025 утворилася заборгованість у розмірі 50588,99 грн, яка складається зі: - 27427,66 грн - заборгованість за кредитом; - 23131,33 грн - заборгованість за процентами. Факт руху грошових коштів на картковому рахунку відповідачки позивач підтвердив випискою за особовим рахунком відповідачки за період з 02.04.2019 по 04.08.2025 (а.с. 24-29). Застосовані судом норми права та висновки Верховного Суду За змістом статей 626, 628 ЦК України (ЦКУ) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторонидо запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір плати за використання клієнтом коштів банку, яке не встановлене договором, не може перевищувати подвійну облікову ставку Національного банку України. Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Також виписка банку згідно з Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 № 578/5, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.04.2012 за № 571/20884, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі. Такі висновки суду відповідають правовим висновкам Верховного суду у справі № 200/5647/18 (постанова від 16.09.2020) та у справі № 760/7792/14-ц (постанова від 28.10.2020). У статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (610 ЦКУ). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦКУ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Висновки суду та мотиви суду З матеріалів справи вбачається, що 02.04.2019 між позивачем АТ «ПУМБ» та відповідачкою [PERSON] укладено договір комплексного банківського обслуговування шляхом підписання відповідачкою заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорту споживчого кредиту, що містять особисті підписи відповідачки. З виписки за договором та розрахунку заборгованості, наданих позивачем, вбачається, що відповідачка систематично користувалась кредитною карткою та здійснювала платежі на погашення заборгованості за договором. Отже, платежі з рахунку відповідачки здійснювалися на умовах кредитування рахунку у відповідності до ст. 1069 ЦК України. Крім того, у кредитному договорі, який викладено у формі заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та який підписаний 02.04.2019 відповідачкою, викладено основні умови кредитування, у тому числі визначено розмір кредитного ліміту, процентну ставку за користування кредитом, строк внесення платежів у рахунок погашення кредиту тощо. Отже суд вважає, що основні умови кредитного договору були погоджені між сторонами у встановленому законом порядку, афакт використання відповідачкою кредитних коштів у межах суми кредитного ліміту підтверджений позивачем належними та достатніми доказами. Також суд погоджується з аргументами позивача, викладеними ним у позовній заяві, та уважає, що розрахунок заборгованості, виконаний позивачем, відповідає умовам кредитного договору. Вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним позивачем розрахунком суд дійшов висновку про те, що відповідачкою не спростовано отримання нею кредитних коштів у межах кредитного ліміту, встановленого на її банківський картковий рахунок, що підтверджується банківською випискою за договором та довідкою за лімітами, контррозрахунок заборгованості - не надано, заперечень факту укладення договору з позивачем - також. Отже суд мусить погодитися з доводами позивача та визнати, що у зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань за договором станом на 04.08.2025 у останньої виникла заборгованість перед позивачем у сумі 50588,99 грн, з яких: 27427,66 грн - заборгованість за кредитом; 23131,33 грн - заборгованість за процентами. Оскільки відповідачка своїм правом на подання до суду контррозрахунку заборгованості не скористалася, доказів сплати заборгованості за кредитним договором або доказів на спростування отримання нею кредитних коштів до суду не надала, то суд позовні вимоги позивача задовольняє повністю, оскільки уважає їх обґрунтованими, підставними, доведеними та не спростованими відповідачкою. Розподіл судових витрат Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 2422,40 грн (а.с. 1, 2). З урахуванням того, що позов позивача підлягає задоволенню, суд на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідачки на користь позивача у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved