Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Представник позивача подала до суду позовну заяву, в якій позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] шкоду заподіяну пошкодженням належного йому автомобіля Ford S-max, державний номерний знак [NUMBER] , під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26 квітня 2024 року, в сумі 93389 грн 16 коп. Вимоги обґрунтовані тим, що 26 квітня 2024 року о 12:05 годині по вул.М.Грушевського в м.Знам?янка Кропивницького району Кіровоградської [PERSON] , керуючи транспортним засобом SKODA ROOMSTER, державний реєстраційний номер [NUMBER] , при повороті ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю [PERSON] марки FORD S-MAX, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. [PERSON] порушив п.16.13 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. За фактом даної події щодо [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення. Надалі, постановою Знам?янського міськрайонного суду від 12 червня 2024 року у справі ЄУН 389/1451/24 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі п?ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн., який підлягає стягненню в дохід держави. На підставі вказаної постанови страховою компанією ТАС, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність [PERSON] , в межах страхового ліміту було здійснено двома платежами на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 156800 грн. 00 коп. та 50000 грн 00 коп. Франшизу в сумі 3200 грн 00 коп. [PERSON] повернув позивачу готівкою. Але, до сьогоднішнього дня залишається невирішеним питання відшкодування збитків, заподіяних повним знищенням належного позивачу транспортного засобу легкового автомобіля FORD S-MAX 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] у повному розмірі. Адже звітом №215 від 18 липня 2024 року про оцінку вартості майна, складеним суб?єктом оціночної діяльності [PERSON] , вартість матеріального збитку, нанесеного позивачу відповідачем в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 26 квітня 2024 року, складає 303389 грн 16 коп. За винятком вже виплачених [PERSON] страховою компанією та [PERSON] сум, невідшкодована сума матеріального збитку на сьогодні становить 303389 грн 16 коп. 156800 грн 00 коп. 50000 грн 00 коп. 3200 грн 00 коп. = 93389 грн 16 коп. Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, то з [PERSON] як з винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням. До сьогодні відповідач [PERSON] матеріального збитку у повному обсязі не відшкодував, мотивуючи це відсутністю у нього коштів. Тому позивач змушений звернутися до суду з цією позовною заявою. Відзив на позовну заяву відповідачем суду не подавався. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Також представник позивача просила стягнути з відповідача сплачений позивачем за подання до суду позовної заяви судовий збір, витрати понесені за проведення оцінки пошкодженого майна, за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи та на правничу допомогу. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, при цьому у судовому засідання що відбулося за часом раніше, позовні вимоги не визнав. Пояснив, що вину у вчиненні ДТП, яке мало місце 26 квітня 2024 року визнав, після ДТП спілкувався з [PERSON] . Спочатку він казав, що йому вистачить страхового відшкодування, пізніше повідомив, що страхового відшкодування йому не вистачило. Захотів, ще 1000 доларів США, але таких грошових коштів він не мав, тож і не заплатив їх. Так як сума постійно змінюється, у нього немає впевненості щодо реальної вартості ремонту. Вартість матеріального збитку визначена звітом №25 від 18 липня 2024 року про оцінку вартості майна, складеним суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] викликає у нього сумніви. На оцінку транспортного засобу його не запрошували, незважаючи на те, що при оцінці шкоди присутність обох водіїв обов`язкова. Переконаний, що оцінка зазначена у звіті про оцінку майна не відповідає вимогам закону, її не можна брати до уваги, оцінка проведена не експертом. Автомобіль [PERSON] купив дешевше ніж оцінена [PERSON] вартість матеріального збитку після ДТП. Також відповідач вказав, що він є інвалідом ІІІ групи. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги просила залишити без задоволення. Вказала, що позовні вимоги не доведені, оскільки позивач погодився зі страховими виплатами. Позивачем не доведено реальний розмір шкоди так як сторона позивача покладається на експертний висновок, який має недоліки, які не дозволяють вважати його безумовно достовірним і достатнім для стягнення заявленої суми. З висновку експерта не зрозуміло, на яку дату визначалась вартість збитків, так як зазначено дати - 26 квітня 2024 року, 26 квітня 2025 року. Будь-яка невідповідність дати оцінки обставинам справи може суттєво впливати на кінцеву суму. Знос визначено формально або без належного обгрунтування сума збитків може бути завищена. Вартість залишків авто не визначена. Якщо транспортний засіб після ДТП має залишкову вартість (придатні вузли, агрегати, деталі), навіть як металобрухт, вона повинна враховуватись. Неврахування залишків це завищення розміру шкоди. Тобто експертиза не дає суду прозорого і перевірного розрахунку, який би без сумнівів підтверджував заявлену суму. Згідно з позовними вимогами позивач планує отримати подвійну вигоду (грошове відшкодування вартості авто + збереження у позивача залишків транспортного засобу). В даному випадку до правовідносин застосувується ст.30 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», де вказано, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Разом з тим, представник відповідача зауважила, якщо суд дійде висновку про стягнення вартості ТЗ як такого, що не може використовуватись за призначенням, слід одночасно вирішити питання про передачу залишків ТЗ відповідачу після фактичної виплати присудженої суми, відповідно до п.14 постанови Пленуму ВССУ №4 від 01 березня 2013 року або зменшити суму стягнення на вартість залишків, щоб не допустити безпідставного збагачення, або зменшити суму стягнення з врахуваням матеріального стану відповідача так як він є інвалідом ІІІ групи. Крім того, представник відповідача вказала, що в будь-якому випадку відповідач не повинен сплачувати судові витрати за проведення оцінювачем [PERSON] оцінки пошкодженого майна. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належрним чином, причини неявки суду не повідомив, пояснень по суті спору суду не надав. Суд, заслухавши присутніх учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, оглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (справа ЄУН 389/1451/24), встановив наступне. Постановою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградсмької області від 12 червня 2024 року (справа ЄУН 389/1451/24, провадження №3/389/606/24) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850 грн. Під час розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення, судом встановлено, що [PERSON] 26 квітня 2024 року о 12:05 годині, по вул.М.Грушевського в м.Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області, керував транспортним засобом SKODA ROOMSTER, державний номерний знак [NUMBER] , при повороті ліворуч не надав перевагу в русі автомобілю FORD S-MAX, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.16.13 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. В судове засідання [PERSON] не з`явився, подав заяву, в якій свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, визнав у повному обсязі, а справу просив розглядати за його відсутності. Вказана постанова не оскаржувалася та набрала законної сили 25 червня 2024 року (а.с.8-9). Відповдіно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] , власником автомобіля FORD S-MAX, державний номерний знак[NUMBER] , з 04 травня 2023 року є [PERSON] (а.с. 7). Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля SKODA ROOMSTER, державний номерний знак[NUMBER] , станом на 26квітня 2024 року була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС» відповідно до полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP218914405 від 15 січня 2024 року. Ліміт відповідальності страховика становить 210000 грн 00 коп., франшиза 3200 грн 00 коп. [PERSON] до ПрАТ «Страхова група «ТАС» 24 травня 2024 року подав заяву про виплату страхового відшкодування та погодився з розміром шкоди 210000 грн., на проведені оцінки, експертизи пошкодженого автомобіля не наполягав. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, відповідно до поліса становить 160000 грн. 00 коп. ПрАТ «Страхова група «ТАС» в межах страхового ліміту було здійснено двома платежами на користь [PERSON] страхове відшкодування, а саме 31 травня 2024 року перераховано 156800 грн 00 коп., 24 червня 2024 року перераховано 50000 грн. (а.с. 24,25,101). В свою чергу, [PERSON] готівкою повернув [PERSON] франшизу в сумі 3200 грн., що не заперечується сторонами. 18 липня 2024 року суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] за замовленням [PERSON] зроблено звіт про оцінку вартості майна за №215, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля FORD S-MAX, державний номерний знак[NUMBER] , 2009 року випуску, до дорожньо- транспортної пригоди, що мала місце 26 квітня 2024 року складає 359171 грн 58 коп. Вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля FORD S-MAX, державний номерний знак[NUMBER] , 2009 року випуску, в результаті дородньо-транспортної пригоди, що мала місце 26 квітня 2024 року складає 303389 грн 16 коп. Ринкова вартість автомобіля FORD S-MAX, державний номерний знак[NUMBER] , 2009 року випуску, після дорожньо- транспортної, що мала місце 26 квітня 2024 року складає 55782 грн 42 коп. Технічний огляд автомобіля проводився 08 травня 2024 року в присутності власника [PERSON] , що вбачається з протоколу технічного огляду транспортного засобу від 26 квітня 2024 року. Оцінювач попереджений, що за неправильний висновок він несе відповідальність відповідно до вимог чинного законодавства, обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок (а.с.11-23). Ухвалою суду від 05 червня 2025 року за клопотанням представника позивача, виходячи з позиції відповідача, у справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експертів поставлено питання про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу - автомобіля Ford S-max, 2009 року випуску, VIN: [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26 квітня 2024 року. Згідно з висновком експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Гончара В.В. за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 19 вересня 2025 року №695/25-27, вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу Ford S-max, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП, станом на 26 квітня 2024 року складає 330158 грн. 90 коп. Ринкова вартість колісного транспортного засобу Ford S-max, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП, станом на 26 квітня 2024 року, до ДТП склала 330158 грн 90 коп. Вартість відновлювального ремонту - 886336 грн 94 коп. У розділі 3 (розрахунок вартості матеріального збитку) висновку експерта вказано, що вартість матеріального збитку визначається як вартість відновлювального ремонту з врахування коефіцієнта фізичного зносу складових підлягаючих заміні, та величини втрати товарної вартості (ВТВ). Вартість матеріального збитку розраховується по формулі: У= Cp + C., + C, * (1 - E,) + BTB (24). Де: Ср - вартість ремонтно - відновлювальних робіт, грн. См - вартість використаних при ремонті матеріалів, грн. С. - вартість складових, які підлягають заміні під час ремонту, грн. Ез - коефіцієнт фізичного зносу деталей КТ3, %; ВТВ - величина втрати товарної вартості, грн. У відповідності до [3, п. 8.2.а] вартість матеріального збитку (У), завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ, якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість: Свр ? C (21). Підставивши значення в формулу отримуємо: 886336,94 ? 330158 грн 90 коп. Експертиза проведена за результатами проведеного огляду КТЗ, матеріалів даної цивільної справи та справи про адміністративне правопорушення. Експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КК України (а.с. 199-216). Після проведення експертизи, у зв`язку зі встановленою експертом сумою матеріального збитку, позивачем заявлялося клопотання про збільшення розміру позовних вимог до 120158 грн 90 коп., але ухвалою суду від 06 листопада 2025 року позивачу відмовлено у прийнятті до розгляду заяви про збільшення розміру позовних вимог, з огляду на стадію судового розгляду справи (а.с.231, 236). Допитаний у судовому засіданні суб`єкт оціночної діяльності [PERSON] суду пояснив, що він є суб`єктом оціночної діяльності, має спеціалізацію у межах оцінки колісних транспортних засобів. До нього звернувся [PERSON] за оцінкою вартості матеріального збитку, заподіяного йому пошкодженням його автомобіля Ford S-max, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка мала місце 26 квітня 2024 року. 08 травня 2024 року він оглянув транспортний засіб, сфотографував. А потім по своїм фото зробив протокол технічного огляду транспортного засобу. У протоколі є описка щодо дати огляду: замість дати огляду - 08 травня 2024 року, вказано дату ДТП - 26 квітня 2024 року. Позивач зателефонував та сказав, що йому необхідно виготовити звіт, що він і зробив. Для проведення оцінки обов`зку викликати винуватця ДТП у нього немає. З позивачем до проведення оцінки знайомий не був. 18 липня 2024 року ним було завершено складання звіту №215 про оцінку вартості майна за замовленням [PERSON] , а саме належного йому автомобіля FORD S-MAX, державний номерний знак [NUMBER] , після ДТП, яка відбулася 26 квітня 2024 року. Пошкодження встановлені візуальним оглядом, у автомобіля повна комплектація. При проведенні оцінки користувався даними Бюлетня автотоварознавця, Методикою. Вартість пошкодження рахують відповідні програми. Автомобіль підлягає ремонту, там не тотальне знищення. Допитаний у судовому засіданні експерт [PERSON] суду пояснив, що працює експертом у Кропивницькому відділенні Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та ним на виконання ухвали суду було проведено судову транспортно-товарознавчу експертизу від 19 вересня 2025 року №695/25-27 щодо вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Ford S-max, державний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП, яка сталася 26 квітня 2024 року. Так вартість матеріального збитку станом на 26 квітня 2024 року склала 330158 грн 90 коп. Ринкова вартість вказаного автомобіля станом на 26 квітня 2024 року становила 330158 грн 90 коп. Вартість відновлювального ремонту станом на 26 квітня 2024 року склала 886336 грн 94 коп. Розмір збитків визначався на дату - 26 квітня 2024 року (дата ДТП), по тексту висновку експерта зазначається 26 квітня 2025 року помилково, це технічна помилка. Якщо подивитися на додаток 3 до висновку, то курс долара США брався за 26 квітня 2024 року. На оцінювання йому було надано об`єкт дослідження - автомобіль Ford S-max, державний номерний знак [NUMBER] , матеріали цивільної справи та надані матеріали справи про ДТП. Залишки він не оцінював, бо такого питання не ставилося. Мова про повне знищення автомобіля не йде, є придатні запчастини. Але економічно ремонт недоцільний. Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (пункти 4 та 5 частини третьої статті 2 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша, третя статті 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст.76,77,80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження N 14-400цс19). Судом встановлено та не оспорюється сторонами у справі факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика забезпеченого транспортного засобу узгодженого між ними страхового відшкодування в межах визначеної страхової суми (ліміту відповідальності) та суми франшизи від відповідача. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто, за змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтею 28 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону №1961-ІV, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Згідно з пунктом 30.2 ст.30 Закону №1961-ІV, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (ст.30.1 Закону №1961-ІV). Отже, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Зазначені висновки узгоджуються з висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі № 752/13375/19. Як визначено висновком експерта №693/25-27 від 19 вересня 2025 року за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford S-max, державний номерний знак [NUMBER] , станом на 26 квітня 2024 року перевищує ринкову вартість автомобіля до ДТП, а отже, суд вважає, що зазначений автомобіль є фізично знищеним. Відповідно до звіту про оцінку майна №215 від 18 липня 2024 року складеного суб`єктом оціночної діяльності, ринкова вартість автомобіля FORD S-MAX, державний номерний знак[NUMBER] , до ДТП становила 359171 грн 58 коп., після ДТП - 55782 грн 42 коп. Оскільки даний висновок містить необхідні для визначення розміру відшкодування розрахунки, складений сертифікованим суб`єктом оціночної діяльності, якому видане свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів, з використанням відповідних методик, оцінювач при проведені оцінки попереджений про кримінальну відповідальність, суд при визначенні розміру відшкодування бере до уваги саме вказаний звіт. Вказані висновок експерта та звіт про оцінку майна суд вважає належними та допустимими доказами у справі, доводи сторони відповідача про їх недопустимість та неналежність спростовані поясненнями наданими особами, якими вони були виконані, безпосередньо в судовому засіданні та іншими матеріалами справи. Альтернативний висновок експертизи, який би спростовував розрахунок вартості матеріального збитку, наданий стороною позивача, стороною відповідача, до суду не надано. З урахуванням положень ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, та враховуючи визначені звітом про оцінку майна №215 від 18 липня 2024 року розмір ринкової вартості транспортного засобу FORD S-MAX, державний номерний знак[NUMBER] , до та після ДТП, а також розмір виплаченої ПАТ«Страхова група «ТАС», суми страхового відшкодування в межах суми ліміту відповідальності та сплаченої відповідачем суми франшизи, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума відшкодування у розмірі 93389 грн 16 коп. З такого розрахунку: 359171 грн 58 коп. - 55782 грн 42 коп 210000 грн 00 коп. = 93389 грн 16 коп., де: 359171 грн 58 коп. - ринкова вартість пошкодженого автомобіля станом на 26 квітня 2024 року до ДТП; 55782 грн 42 коп - ринкова вартість автомобіля в пошкодженому стані після ДТП станом на 26 квітня 2024 року; 210000 грн 00 коп. - сума страхового відшкодування/франшиза в межах суми ліміту відповідальності. Зменшити суму стягнення на залишкову вартість пошкодженого автомобіля суд позбавлений можливості, у зв`язку з ненаданням доказів про його залишкову вартість. Питання про визначення залишкової вартості аварійно пошкодженого транспортного засобу перед експертом не ставилося. Клопотання сторони відповідача про вирішення судом в цій справі питання про передачу залишків транспортного засобу відповідачу після фактичної виплати присудженої суми, задоволенню не підлягає, оскільки у суду відсутні підстави разом із прийняттям рішення про компенсацію шкоди за ст.1194 ЦК щодо зобов`язання потерпілого передати залишки ТЗ особі, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (винному). Така вимога ґрунтується не на нормах, закріплених у законі, а на п.9 постанови Пленуму ВСУ від 27 березня 1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», а також на абз.2. п.14 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Редакція ст.30 Закону №1961-ІV, в якій міститвся пункт 3 ст.30, що передбачав передання залишків транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, на момент виникнення правовідносин у вказаному спорі втратила чинність. Зутрічний позов з такою вимогою [PERSON] не заявлявся. Також не підлягає задоволенню клопотання представника відповідача про зменшення розміру відшкодування шкоди з урахуванням його матеріального становища на підставі ч.4 ст.1193 ЦК України, оскільки суду не надано достатніх доказів, що відшкодування позивачу шкоди в повному обсязі поставить відповідача у тяжке матеріальне становище. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача Позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу, яка надавалася адвокатом Перемот О.Г., в сумі 12000 грн. На підтвердження надання відповідачу правничої допомоги та розміру понесених витрат на правничу допомогу суду надано: угоду про захист (представництво) та надання правничої допомоги від 01 серпня 2024 року, де вказано, що вартість правничої допомоги визначається шляхом обліку відпрацьованого адвокатом часу та оплати його вартості з розрахунку 40% від мінімальної заробітної плати, чинної на момент виконання робіт, за 1 годину, що на час укладення договору становить 2000 грн; ордер № 1039719 від 19 серпня 20924 року; акт виконаних робіт де наведений перелік виконаних робіт, витрачений час на їх виконання - всього 6 годин та їх вартість; розрахункову квитанцію про сплату позивачем 12000 грн. за надання правничої допомоги на рахунок Перемот О.Г. Відповідно до ч.1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги . Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі№ 910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц. Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи тривалість розгляду справи, задоволення в повному обсязі заявлених позовних вимог та не заявлення стороною відповідача клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу понесених позивачем, а також принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку, що стягненню з позивача на користь відповідача підлягають судові витрати на правничу допомогу в сумі 12000 грн 00 коп, тобто в заявленому розмірі. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір сплачений ним за подання даного позову до суду в сумі 1211 грн. 20 коп. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на проведення оцінки вартості майна в сумі 7000 грн. 00 коп. (а.с. 10 зворот) та на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи в сумі 12722 грн. 40 коп. (а.с. 187), оскільки ці витрати були необхідні для відновлення порушеного права позивача та здійснені через винні дії відповідача.

Outcome: approved