Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 24 травня 2019 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено заяву-договір №002/6436081-СК споживчого кредиту, згідно з яким кредитодавець відкрив [PERSON] кредитну лінію, із встановленою сумою кредитного ліміту - 41 000.00 грн. на 12 місяців, з автоматичною пролонгацією на такий самий строк, із процентною ставкою за користування кредитом 43,20 %. Відповідач умови кредитного договору не виконував, кредитні кошти у встановлені договором (графіком погашення кредиту) строки не повернув. Як наслідок, станом на 12.12.2024 року заборгованість [PERSON] за заявою-договором становить 61 924,00 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 39 444.67 грн., заборгованість по процентах (в т.ч. прострочена) 22 480.21 грн. За таких обставин АТ «ТАСКОМБАНК» просить суд стягнути із [PERSON] в свою користь заборгованість за заявою-договором в сумі 61 924,88 грн. та понесені судові витрати. Представник позивача в судовому засідання не з`явився, проте подав заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить позов задоволити, проти укладення заочного рішення не заперечує. Ухвалою Перемишлянського районного суду у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заяв, про розгляд у справи у загальному провадженні від сторін не надходило. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про дати судових засідань був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення повісток, які знаходяться в матеріалах справи, тому, зі згоди позивача, на підставі ст. 280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 р.). Судом встановлено, що 24 травня 2019 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено заяву-договір №002/6436081-СК споживчого кредиту, згідно з яким кредитодавець відкрив [PERSON] кредитну лінію, із встановленою сумою кредитного ліміту - 41 000.00 грн. на 12 місяців, з автоматичною пролонгацією на такий самий строк, із процентною ставкою за користування кредитом 43,20 %. Відповідач умови кредитного договору не виконував, кредитні кошти у встановлені договором (графіком погашення кредиту) строки не повернув. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Судом встановлено, що в порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно станом на 12.12.2024 року заборгованість [PERSON] за заявою-договором становить 61 924,00 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 39 444.67 грн., заборгованість по процентах (в т.ч. прострочена) 22 480.21 грн. Таким чином між сторонами склались цивільно-правові правовідносини, які регулюються загальними положеннями про зобов`язальне право, виконання зобов`язань, правові наслідки порушення зобов`язання та оскільки відповідач не виконав своїх зобов`язань перед кредитором, позивачем по справі, по укладеному договору, то право останнього порушене, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі і зазначена позивачем сума підлягає стягненню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачене при зверненні до суду з даним позовом судовий збір.

Outcome: approved