Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

29 грудня 2025 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду з відповідним позовом до відповідача, через підсистему "Електронний суд ЄСІТС", який підписаний його представником Гірчаком А.М., що діє на підставі довіреності від 22 липня 2025 року. В позові зазначено, що 19 березня 2021 року [PERSON] звернувся до АТ «Альфа-Банк» (нова назва "Сенс Банк") з метою отримання банківських послуг. Таким чином, 19 березня 2021 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір №591074830 із наступними умовами: тип кредиту «Кредит готівкою»; сума кредиту 31665,00 грн; процентна ставка 18.99 % річних, тип ставки фіксована; строк кредиту 36 місяців; спосіб видачі кредиту переказ коштів на рахунок, відкритий в АТ «Альфа Банк»; дата повернення кредиту 19 березня 2024 року; порядок повернення кредиту графік платежів: до 19 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 2110,51 грн, загальна кількість платежів 36. Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним. Загальна заборгованість згідно з угодою № 591074830 від 19 березня 2021 року, становить 44025,14 грн На підставі зазначеного, просив суд стягнути з [PERSON] на користь АТ "Сенс Банк" заборгованість за кредитним договором № 591074830, в сумі 44025,14 грн., крім того, стягнути судові витрати, а саме 2422,40 грн. сплаченого судового збору та 4055,97 грн витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не направляв. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. Оскільки представник позивача та відповідач в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так 19 березня 2021 року між АТ «Альфа Банк», яке в подальшому змінило назву на АТ «Сенс Банк», та відповідачем було укладено угоду про надання кредиту №591074830, за якою товариство надало відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти для особистих потреб «Кредит готівкою», в розмірі 31665,00 грн., строком на 36 місяців, до 19 березня 2024 року, зі сплатою процентів за користування кредитом, в розмірі 18,99% річних та комісією за обслуговування кредиту, в розмірі 3% від суми кредиту. Про вказане свідчить оферта на укладення угоди про надання кредиту від 19 березня 2021 року та паспорт споживчого кредиту від 19 березня 2021 року, підписані відповідачем особисто (а.с.33,37). АТ «Альфа Банк» виконало зобов`язання за угодою, перерахувавши відповідачу грошові кошти на рахунок, що підтверджується меморіальним ордером №137493424 від 19 березня 2021 року, однак останній не виконав взятих на себе за угодою зобов`язань, грошові кошти та відсотки за їх користування вчасно не повернув, у зв`язку з чим йому нараховано заборгованість, в розмірі 44025,14 грн. (а.с.38). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачу нараховано за даною угодою, станом на 25 вересня 2025 року, заборгованість у розмірі 44025,14 грн., з яких 22353,27 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5364,39 грн. заборгованість за відсотками та 16307,48 грн. комісія за обслуговування кредиту (а.с.41). Суму заборгованості перед позивачем відповідач в добровільному порядку не сплачує, у зв`язку з чим 04 березня 2025 року йому була направлена вимога про усунення порушень, однак вона залишена відповідачем без задоволення (а.с.32). Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За вимогами ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 зазначеної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст.1046 1053 цього Кодексу якщо інше не випливає з суті кредитного договору. Частина 2 ст.1050 ЦК України передбачає, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови угоди про надання кредиту, не в повному обсязі повернув отримані грошові кошти та сплатив відсотки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, в розмірі 22353,27 грн. та заборгованості за відсотками, в розмірі 5364,39 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача заборгованості за комісією за обслуговування кредиту, в розмірі 16307,48 грн., то згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Укладеним між сторонами кредитним договором встановлено комісію за обслуговування кредиту, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту передбачена й у графіку щомісячних платежів, який є частиною укладеної між сторонами угоди про надання кредиту від 19 березня 2021 року (а.с.33 зворот). Враховуючи наведене, оскільки відповідачу [PERSON] було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку, що положення угоди про надання кредиту, укладеної 19 березня 2021 року між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитною угодою, є нікчемними. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За такого вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісією за обслуговування кредиту, в розмірі 16307,48 грн. є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають. Загальна заборгованість за угодою про надання кредиту від 19 березня 2021 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 27717,66 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу пропорційно задоволеним позовним вимогам витрати на оплату судового збору, в розмірі 1525,11 грн. та витрати на оплату професійної правничої допомоги, в розмірі 2553,59 грн. (а.с.15,42-45).

Outcome: approved