Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Представник позивача АТ "Сенс Банк" 29.10.2025 звернувся до суду з позовною заявою, яка сформована в системі "Електронний суд" у якій просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. В обгрунтування позовних вимог вказав, що 14.01.2021 між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено угоду про надання споживчого кредиту № 501288931, за умовами якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію та інші передбачені платежі у сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк умови кредитного договору виконав у повному обсязі. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Позивач вказує, що відповідачем [PERSON] зобов`язання за договором не виконуються, як наслідок виникла заборгованість в сумі 51 254 грн. 83 коп., яка складається з суми заборгованості по тілу кредиту 26 343 грн. 10 коп., заборгованості по відсотках 11 951 грн. 73 коп., заборгованості за нарахованою комісією в сумі 12 960 грн. Вказані обставини і слугували підставою для звернення представника позивача із вказаною позовною заявою до суду. 07.11.2025 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження по справі, визначено порядок розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, однак про дату та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду повернуто конверти із судовими повістками на 14.12.2025, 05.01.2026, 03.02.2026, які надсилалися [PERSON] рекомендованим листом за зареєстрованою адресою місця проживання, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З огляду на норми ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач повідомлений належним чином про розгляд справи. Крім того відповідачу [PERSON] направлялися СМС повідомлення в додаток Вайбер, які доставлені адресату. За таких обставин судом відповідно до положень норм ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку. 14.01.2021 [PERSON] підписав оферту на укладання угоди про надання кредиту № 501288931, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до оферти, [PERSON] запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти з ним угоду про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до умов оферти, який містить умови надання кредиту, встановлено тип кредиту «кредит готівкою»; сума кредиту 45 000 грн., процентна ставка 356 % річних, тип ставки - фіксована; строк кредиту - 24 місяці. Дата повернення кредиту 14.01.2023 року. Кредит надавався - для власних потреб шляхом переказу коштів на рахунок [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа-Банк» (а.с. 21). Офертою визначено умови надання кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, визначено ліміт кредитної лінії - до 200 000 грн.; процентна ставка - 26,00% річних; тип процентної ставки фіксована, строк дії кредитної картки 3 роки з моменту випуску. Крім того п. 1 Розділу II передбачено умови сплати платежів, визначених угодою - обов`язковий мінімальний платіж встановлено в розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією. Підписанням оферти [PERSON] підтвердив, що він попередньо ознайомлений у письмовій формі зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту та з інформацією надання якої передбачене нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ. Крім того, сторони також узгодили в письмовій формі графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а.с. 21 зворот). Також у п. 1 Розділу I оферти про укладання угоди про надання споживчого кредиту № 501288931, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії встановлено комісійну винагороду за обслуговування кредиту у розмірі 1,8 % від суми кредиту, зазначеної в цій оферті, без ПДВ. Також відповідачем [PERSON] підписано Заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та Договір про використання аналогу власноручного підпису (а.с.26 зворот) Крім цього, відповідач [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту. Позивач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, шляхом відкриття позичальнику кредитного рахунку та надання кредиту на ім`я відповідача у розмірі 45 000 грн., що підтверджується копією меморіального ордеру № 116781377 від 14.01.2021, де отримувачем коштів зазначений [PERSON] (а.с. 28). Як вбачається із розрахунку заборгованості відповідач [PERSON] користувався наданими кредитними коштами, вносив кошти на погашення заборгованості по тілу кредиту, відсотках та комісії, однак з 14.02.2022 відповідач припинив вносити платежі на погашення кредитної заборгованості, внаслідок чого утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 51 254 грн. 83 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 26 343 грн. 10 коп., заборгованості за відсотками 11 951 грн. 73 коп. та заборгованість за комісією 12 960 грн. Як вбачається із Витягу з державного реєстру банків АТ «Альфа-Банк» змінило найменування на АТ «Сенс Банк» про що 01.12.2022 внесено відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 42). 24.03.2025 АТ «Сенс Банк» направив на адресу [PERSON] досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, в якій вимагав впродовж 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку сплатити всю заборгованість по кредиту, процентах та комісії, яка станом на 24.03.2025 року, складала 51 254 грн. 83 коп. Вимогу відповідач не виконав, заборгованість не сплатив. Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості така нараховувалась по 14.04.2023, хоча строк дії кредитного договору сторонами визначено до 14.01.2023. Суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні будь-які дані пролонгації кредитного договору. Також відсутні відомості про нарахування відсотків в порядку ст.625 ЦК України. Так, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та від 04 липня 2018 року у справі № 10/11534/13-ц дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже зі спливом строку кредитування право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося, отже банк не міг такі відсотки нараховувати, тому нараховані відсотки за період з 14.02.2023 по 14.04.2023 в сумі 2 293 грн 14 коп. нараховані не правомірно (за межами строку кредитування), тому не підлягають до стягнення з відповідача. Таким чином розмір відсотків, які нараховані відповідачу в межах строку дії кредитного договору та які підлягають стягненню становить 9 658 грн 59 коп. Як визначено у ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Приписами ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує своїх зобов`язань по кредитному договору, не надав суду доказів, які б спростовували заявлену позивачем суму заборгованості, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту та заборгованості по відсотках підлягають задоволенню. Щодо нарахування комісії, то суд дійшов наступних висновків. Згідно з абзацу 3 ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (в редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України Про споживче кредитування) кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України "Про споживче кредитування" від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з цим у Законі України "Про захист прав споживачів" статтю 11 викладено в редакції де Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування", після укладення договору про споживчий кредит, кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування", Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Відповідно до пункту 5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. З урахуванням викладеного, умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Умовами п. 1 Розділу I оферти № 501288931 від 14.01.2021 року встановлено комісійну винагороду за обслуговування кредиту у розмірі 1,8% від суми кредиту, зазначеної в цій оферті, без ПДВ. Суд зауважує, що в кредитному договорі, укладеному між сторонами, не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються споживачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Тому враховуючи вищевикладене, умови кредитного договору щодо обов`язку відповідача сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемними. А тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача комісії в розмірі 12 960 грн. задоволенню не підлягають. Разом з тим, як вбачається з розрахунку, здійсненого позивачем по справі, відповідач вніс на погашення заборгованості за нарахованою комісією за обслуговування кредиту платежі в загальній сумі 9 720 грн. Оскільки умови кредитного договору щодо обов`язку відповідача сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемними, сплачені відповідачем [PERSON] кошти на погашення заборгованості за вказаною вище комісією слід зарахувати на погашення нарахованих відсотків та тіла кредиту, зокрема 9 658 грн. 59 коп. на погашення заборгованості за відсотками, та 61 грн. 41 коп. (9 720 грн. 9 658 грн. 59 коп. заборгованість за відсотками) на погашення тіла кредиту. З огляду на вище вказані обставини, реальна заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем становить 26 281 грн. 69 коп. та складається із заборгованості по тілу кредиту. З огляду на викладені обставини стягненню із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором № 501288931 від 14.01.2021 у розмірі 26 281 грн. 69 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту, а позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі прямо пропорційному до задоволених позовних вимог, а саме 51, 28 %, в сумі 1 242 грн. 20 коп.

Outcome: partial