Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

У квітні 2025 року позивач [PERSON] , через адвоката Чубенка М.С., звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства (далі - АТ) «СЕНС БАНК», в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 18984, вчинений 27.12.2015 приватним нотаріусом Чуловським В.С. У позовній заяві позивач зазначає, що виконавчий напис вчинено з порушенням встановленого порядку, а відтак він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Зокрема, відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі за тексом - Перелік) були внесені зміни відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Зазначені зміни надавали можливість нотаріусам вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Кабіну Міністрів України № 662 від 26.11.2014 в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Оскільки виконавчий напис приватного нотаріуса було вчинено на не посвідченому нотаріальному договорі на підставі п. 2 Переліку зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 662, яку надалі було визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття постанови від 22.02.2017 Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14, то такий виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25.04.2025 відкрито провадження, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25.04.2025 за заявою позивача вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому проваджені. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 07.05.2025 за заявою позивача витребувано докази у відповідача АТ «СЕНС БАНК». Учасники справи повідомлялись належним чином про судовий розгляд у спосіб, передбачений ст. 128 ЦПК України. 02.09.2025 від представника відповідача АТ «СЕНС БАНК» до суду надійшли документи, що витребовувались судом, разом із письмовими поясненнями, в яких відповідач просить відмовити у задоволенні позову, що був поданий, на його думку, виключно з метою ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань. Зокрема, вказує, що факт прострочення виконання зобов`язань стороною позивача не оспорюється, доказів, які б підтверджували відсутність заборгованості та її іншого розміру, - не надано. На час вчинення виконавчого напису сума заборгованості за кредитом була безспірною, банк надав приватному нотаріусу всі необхідні документи. Сама лише незгода позивача із заборгованістю, зазначеною у виконавчому написі нотаріуса, не може бути безумовною підставою для задоволення позовних вимог. Крім того, представником відповідача подано клопотання про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що із позовом позивач звернулась до суду 22.04.2025, у позові стверджувала, що дізналась про виконавчий напис після отримання постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні від 17.08.2017. Проте, на думку відповідача, про наявність вказаного виконавчого напису позивач повинна була обізнаною з дати прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження - 30.01.2016. Треті особи пояснень щодо позову в порядку, передбаченому ст. 181 ЦПК України, не подали. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось, - особи, які беруть участь у справі не викликались. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом установлено, що 27.12.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис за №18984 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості за Кредитним договором № 500975614 від 15.04.2015 за період з 16.06.2015 по 16.11.2015 в сумі 60 642,15 грн, до складу якої входить: заборгованість за кредитом - 53 375,41 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 4 266,74 грн, суми плати за вчинення виконавчого напису - 3 000,00 грн. За матеріалами справи, 15.04.2015 позивачем [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» підписано Кредитний договір № 500975614, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» надало позивачу кредитні кошти у розмірі 53 968,40 грн зі сплатою процентної ставки у розмірі 15,99 % річних строком до 16.04.2020. Додатком № 1 до Кредитного договору № 500975614 від 15.04.2015 був Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх сукупних послуг. На підставі оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса №18984 від 27.12.2015, головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві Ткачовою К.В. постановою від 30.01.2016 відкрито виконавче провадження № 49994532 з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису. Постановою від 02.03.2020 виконавче провадження № 49994532 прийнято до виконання Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Вирішуючи спір по суті, суд враховує таке. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Зокрема, нормативний акт, що регулює вчинення нотаріальних дій є «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідно до пункту 19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» є нотаріальною дією. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно донорм ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», що діяла на момент вчинення виконавчого напису, внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до пункту 2 яких доповнено перелік стягненням заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин - кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 у справі № 6-158цс15. При цьому стаття 50Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку спосіб шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Доводи позовної заяви фактично зводяться до єдиного твердження представника позивача про порушення нотаріусом Порядку вчинення нотаріальних дій у зв`язку з визнанням незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а)оригінал кредитного договору; б)засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Вказані доводи судом відхиляються, оскільки до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, що узгоджується з позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, яку неодноразово висловлював Конституційний Суд України у рішеннях від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04. 2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012. Встановлені судом обставини уданій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом 27.12.2015, тобто до набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Зважаючи на те, що доводи позовної заяви не стверджують факт, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису взагалі не існувала заборгованість, що заборгованість не була саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та, що були невирішені по суті спори щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, суд вважає, що відсутні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до АТ «СЕНС БАНК» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не підлягають задоволенню у зв`язку з їх безпідставністю. За змістом ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, застосовані ухвалою суду від 25.04.2025 заходи забезпечення позову підлягають скасуванню відповідно до положень ч. 9 ст. 158 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позові відмовлено, судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: dismissed