Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого, з врахуванням заяви про зменьшення позовних вимог, вказав, що 11.02.2021 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та відповідачем було укладено Кредитний договір № 22033000490747. Внаслідок невиконання договору у відповідача перед банком станом на 13.06.2023 сформувалася заборгованість у сумі 15472,50 грн з якої: залишок простроченого кредиту в сумі 9100,50 грн, залишок прострочених комісій в сумі 6372 грн. 11.04.2024 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та позивачем було укладено Договір факторингу №11/04/24, відповідно до умов якого АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників. Враховуючи практику Верховного Суду України, позивачем за результатами перевірки встановлено, що після належного зарахування сплачених відповаідачемвідповідачем комісій у сумі 6903,00 грн (6249,59 погашення комісій + 653,41 погашення прострочених комісій) у рахунок погашення основного боргу за кредитним договором, фактичний залишок непогашеної заборгованості за тілом кредиту становить 2197,50 грн. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Кредитним договором № 22033000490747 від 11.02.2021 в сумі 2197,50 грн, з яких: 2197,50 грн сума заборгованості за тілом кредиту. Відповідач надала відзив на позовну заяву, де зазначила, що позов визнає частково, вважає, що у задоволенні комісії за обслуговування кредиту необхідно відмовити, а вже сплачені нею кошти врахувати у заборгованість за тілом кредиту, з огляду на актуальну практику Верховного Суду. Оскільки з наданого позивачем розрахунуку 7025,41 грн це кошти, що зараховані позивачем як сплата комісії за обслуговування кредиту, то вона визнає позов у сумі 2075,09 грн з розрахунку: 9100,50 грн 7025,41 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Відповідачем наданий відзиву на позовну заяву. Позивачем надана заява про зменьшення позовних вимог. Інших клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 20.08.2025 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам встановлено строк на подання заяв по суті справи. Представники сторін та відповідач до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 11.02.2021 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та відповідачем було укладено Кредитний договір № 22033000490747. Відповідач взяті на себе боргові зобов`язання належним чином не виконувала. Внаслідок невиконання договору у відповідача перед банком станом на 13.06.2023, на думку останнього, сформувалася заборгованість у сумі 15472,50 грн з якої: залишок простроченого кредиту в сумі 9100,50 грн, залишок прострочених комісій в сумі 6372 грн. 11.04.2024 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та позивачем було укладено Договір факторингу №11/04/24, відповідно до умов якого АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників. За вказаним договором до позивача перейшло право вимоги до відповідача заборгованості за Кредитним договором № 22033000490747 від 11.02.2021 у сумі 15472,50 грн з якої: залишок простроченого кредиту в сумі 9100,50 грн, залишок прострочених комісій в сумі 6372 грн. V. Оцінка суду Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту ст.ст. 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, ТОВ «ФК «САНФОРД КАПІТАЛ» є належним позивачем у справі про стягнення заборгованості за кредитними договораоми з [PERSON] відповідача Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, підписанням договорів сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Як унормоване в ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зміст статей 610, 612 ЦК України, регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно додатку № 3 до наданого розрахунку заборгованості, відповідачем в рахунок погашення сплачено 6903,00 грн (6249,59 грн. погашення комісій + 653,41 грн погашення прострочених комісій). Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд доходить висновку про стягнення з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 22033000490747 від 11.02.2021 в сумі 2197,50 грн, з яких: 2197,50 грн сума заборгованості за тілом кредиту, відповідно до наданих позивачем розрахунків, оскільки невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань порушує права та інтереси позивача. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються судом повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім при пред`явленні позову судовий збір в сумі 2422,40 грн. В силу ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з наданими документами, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7200 грн. Відповідач зазначила, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7200 грн є очевидно завищеним, оскільки доведеним є лише факт надання послуг зі складання позовної заяви, надання інших послуг не кокретизоване, а також їх не можна в повній мірі характеризувати як послуги правничої допомоги. Фактично справа розглядається без сторін, категорія справ є розповсюдженою, а позовні заяви є шаблонними. Відповідач не висловила заперечень проти позовних вимог щодо стягнення з неї тіла кредиту та вважає за можливе зменшити суму витрат на правничу допомогу до 1000 грн, які просить стягнути пропорційно до задоволеної суми позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими витратами на правову допомогу у сумі 1000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved