Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із даним позовом, який обґрунтовує тим, що 04 вересня 2010 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Під час шлюбу у сторін народився [INFO] , син - [PERSON] . Заочним рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2015 року в справі № 577/5266/15-ц (провадження № 2/577/1747/15), яке набуло законної сили 21 грудня 2015 року, між сторонами розірвано шлюб, залишивши проживати з [PERSON] сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що син, [PERSON] навчається у дев`ятому класі Ужгородського ліцею «Імідж» та перебуває на амбулаторному обліку в лікаря КПП «Ужгородський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» [PERSON] .. Також син займається спортом у мережі фітнес - центрів «Viper Gym» у м.Ужгороді, що та додатково у приватному порядку вивчає англійську мову. Вказані обставини свідчать про наявність матеріальних витрат необхідних для навчання в школі, зайняття спортом, купівля одягу, взуття, шкільного приладдя, тощо. Крім того, дитина розвивається, їй цікаво читати нові книги, відвідувати кінозали, вистави тощо, так, як дитина потребує і духовного розвитку. Також позивач вказує, що наразі орендує двох кімнатну квартиру у [ADDRESS] , згідно договору найму від 28.05.2025 року. Щодо свого фінансового стану позивач зазначає, що має власні фінансові заощадження, адже займалася підприємницькою діяльністю та станом на сьогодні здійснює пошук офіційної роботи з метою отримання кращої праці із відповідною винагородою. Разом з цим вказує, що відповідач є працездатною особою, на його утриманні не перебуває інша особа, відсутні інші діти, окрім сина, [PERSON] , [INFO] , а також враховуючи девальвацією національної валюти, інфляційні процеси в Україні та суттєве збільшення витрат на проживання, забезпечення речами першої необхідності, а тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини, сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 (п`ять) тисяч гривень 00 коп. щомісячно починаючи з 07 листопада 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак від її представника адвоката Мельника Я.Ю. до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Також від представника позивача адвоката Мельника Я.Ю. надійшла заява про стягнення витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомляв. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що заочним рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2015 року в справі № 577/5266/15-ц (провадження № 2/577/1747/15), яке набуло законної сили 21 грудня 2015 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 04.09.2010 року у відділі актів цивільного стану по місту Конотоп Конотопського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 327, залишивши проживати з [PERSON] сина [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07.02.2011 року виконкомом Вирівської сільської ради Конотопського району Сумської області вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Обставини того, що малолітній [PERSON] , [INFO] є спільним сином сторін у справі встановлено також у вищевказаному рішенні суду, яке набрало законної сили, а тому у відповідності до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України не потребують доказування. Також судом встановлено, що наразі малолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , згідно договору найму від 28.05.2025 року, та перебуває на її утриманні. Разом з тим, за змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положенням ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. Беручи до уваги, бажання позивача, з яким проживають діти, отримувати аліменти у твердій грошовій сумі, суд вважає за необхідне призначити стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дітей у твердій грошовій сумі. Позивачем ставиться вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 гривень щомісячно. Зі ст. 182 СК України слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2026 рік», прожитковий мінімум у 2026 році становить для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2026 року 3512 грн. Оцінюючи наявні у справі докази, та враховуючи те, відповідач є батьком дитини, інших осіб на утриманні не має, беручи до уваги вік дитини, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2026 рік», а також враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою як матері, так і батька, суд дійшов до висновку, що відповідач зобов`язаний нести витрати на утримання свого сина у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 гривень щомісячно. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки з позовом позивач звернулася 07.11.2025 року, то аліменти на утримання дітей підлягають стягненню з цієї дати. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору за позовною вимогою про стягнення аліментів, такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Також, відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача 16902,00 грн. понесених витрат на правову допомогу та оглянувши матеріали справи судом встановлено, що позивач надав такі представнику за надані послуги, в тому числі з представлення інтересів по вказаній справі про стягнення алівментів, а тому суд дійшов до висновку, що позивачем обґрунтовано належними доказами заявлену суму витрат на правову допомогу та така вимога підлягає до задоволення. Крім того, як зазначив Верховний Суд у постановах від 07.12.2020 у справі № 922/3708/19, а також від 01.10.2021 у справі № 607/14338/19-ц, проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт, а також суд не вправі зменшувати розмір витрат на професійну допомогу адвоката. В матеріалах справи відсутнє клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Outcome: approved