Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

23 грудня 2025 року позивач ПАТ «СК «Надійна» в особі голови правління Зуєва М.В. звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь товариства матеріальну шкоду в розмірі 168 543,62 гривень, а також сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 04 лютого 2024 року між ПАТ «СК «Надійна» та ТОВ «Епіцентр К» було укладено Поліс добровільного страхування транспортного засобу, згідно якого було застраховано автомобіль «Mercedes-Benz Actros», державний номер [NUMBER] . Автомобіль застраховано без врахування зносу. Франшиза договором не передбачена. 14 лютого 2025 року на вул.Тюленіна в м.Запоріжжя сталася ДТП за участю транспортного засобу «MAZDA 3», державний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача, який застраховано згідно полісу ОСЦПВВНТЗ, виданого ПАТ "СГ "ТАС" та транспортного засобу «Mercedes-Benz Actros», державний номер [NUMBER] . Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 березня 2025 року, вина водія [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена. 14 лютого 2025 до ПАТ «СК «Надійна» звернувся страхувальник із заявою про виплату страхового відшкодування. Представником позивача було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, та складено відповідний Протокол. Згідно рахунку на оплату від 05.03.2025, вартість відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 326 943,62 грн. ПАТ «СК «Надійна», виконуючи свої зобов`язання перед страхувальником, відповідно до Полісу, страхового Акту, виплатив страхове відшкодування у розмірі 326 943,62 грн. В подальшому позивач звернувся до ПАТ "СГ "ТАС" та ним було відшкодовано Страховику шкоду, в межах страхового ліміту за Полісом, у розмірі 158 400,00 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою та франшиза становлять 168 543,62 грн. Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду та сплачений судовий збір. Ухвалою судді від 08 січня 2026 року справу визнано малозначною, у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони були повідомлені про місце, дату й час розгляду справи рекомендованою кореспонденцією відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України; надано час для подання відзиву та заперечень. Представник позивача ПАТ СК «Надійна» Зуєва М.В. в судове засідання не з`явилася, подала заяву через систему «Електронний суд» про розгляд справи за відсутності представника позивача за наявними в матеріалах справи доказами. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у визначений судом строк відзив на позовну заяву суду не надав, у зв`язку з чим відповідно до вимог ч.8 ст. 178, ч.2 ст. 247, ст. 279, ч.1 ст. 280, ст.281 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів в порядку заочного провадження та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 04 лютого 2024 року між ПАТ "СК "Надійна" та ТОВ "Епіцентр К" укладено Поліс добровільного страхування транспорту Поліс ТЗ №24025/11. Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу «Mercedes-Benz Actros», державний номер [NUMBER] . Згідно постанови Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 березня 2025 року вбачається, що 14.02.2025 о 09:30 год. у м.Запоріжжя вул. Тюленіна, 2 водій транспортного засобу Mazda 3 д.н. [NUMBER] [PERSON] при зміні напрямку руху, не переконався у безпеці, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати ним, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та здійснив зіткнення з транспортним засобом Toyota Camry д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] після чого водій транспортного засобу Mercedes-Benz д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] здійснив зіткнення з транспортним засобом Toyota Camry д.н. [NUMBER] . Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.2.3Б, п. 10.1 п. 12.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР). Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальним збитками, чим допустив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Застрахований Позивачем транспортний засіб «Mercedes-Benz Actros», державний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження внаслідок порушення відповідачем ПДР, що підтверджується постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06.03.2025. 14 лютого 2025 року до позивача звернувся Страхувальник з заявою про виплату страхового відшкодування (р/н 26/25) 18 лютого 2025 року представником позивача було проведено огляд пошкодженого застрахованого транспортного засобу, в результаті чого було складено відповідний протокол. Позивач, виконуючи свої зобов`язання перед Страхувальником, відповідно до умов Полісу добровільного страхування транспорту ТЗ№24025/11 від 04.02.2024, на підставі страхового акту №1913 від 28.03.2025, виплатив страхове відшкодування, згідно платіжної інструкції №1316 від 31 березня 2025 року у розмірі 326 943,62 грн., шляхом перерахування вказаної суми коштів на рахунок вигодонабувача. Відповідач [PERSON] керував забезпеченим транспортним засобом згідно Полісу ОСЦПВВНТЗ №224374362, виданого ПАТ "СГ "ТАС". 08.08.2025 року позивачем було направлено Претензію за вих. №326 до ПАТ "СГ "ТАС" щодо досудового врегулювання спору та відшкодування завданої ним шкоди у розмірі ліміту відповідальності за укладеним Полісом ОСЦПВВНТЗ №224374362. Згідно даних платіжної інструкції №79334 від 19 вересня 2025 року ПАТ "СГ "ТАС" сплатило ПАТ "СК "Надійна" страхове відшкодування згідно Акту №2025003202 від 07 квітня 2025 року в сумі 158 400,00 грн., за вирахування франшизи та зносу. 22 вересня 2025 року позивачем було направлено відповідачу претензію за вих.№382 з пропозицією відшкодування шкоди в добровільному порядку, проте відповідач відмовився від добровільного відшкодування шкоди Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.ст.76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала. Згідно ст.27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Положеннями ч.1 ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України). При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки"). Згідно положень ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різниця фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст.1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Так, стороною позивача доведено факт вчинення [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди 14 лютого 2025 року за участю застрахованого транспортного засобу «Mercedes-Benz Actros», державний номер [NUMBER] ., в результаті якої застрахованому були завдані пошкодження та матеріальні збитки. Оскільки вартість майнового збитку, завданого застрахованому пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача [PERSON] , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із [PERSON] як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність їх задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем, 3028,00 гривень зі сплати судового збору, також підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved