Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

У червні 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради про відшкодування шкоди. Позов умотивований тим, що [PERSON] на праві приватної власності належить автомобіль VOLVO, реєстраційний номер [NUMBER] , сірого кольору 2019 року випуску. Цим автомобілем вони користуються спільно з чоловіком [PERSON] для роботи та відпочинку. 16.09.2024 року, близько 16 години, названий транспортний засіб знаходився на парковці для транспорту по вул. Гоголя, 38 у м. Полтаві, біля торгівельного центру «Метрополітен», де був пошкоджений внаслідок падіння на нього погано закріпленого дорожнього знаку, що визначав місце парковки. Про неналежне закріплення зазначеного дорожнього знаку, за твердженням позивача, свідчить відеозапис, з якого видно, що він перебував у нестійкому положенні та розгойдувався. 23.09.2024 року чоловік позивачки звертався до відповідача із скаргою, у якій просив компенсувати витрати на ремонт авто, однак, своєю відповіддю від 25.09.2024 року УЖКГ ВК ПМР рекомендувало звернутися до суду. В зв`язку з цим позивач прохала стягнути з відповідача на її користь кошти на відшкодування шкоди, завданої автомобілю VOLVO, реєстраційний номер [NUMBER] , сірого кольору 2019 року випуску в сумі 39383 грн (вартість відновлювального ремонту згідно звіту про оцінку майна), а також вартість виготовлення звіту про оцінку пошкодження майна в розмірі 5500 грн. Також позивач вважала, що внаслідок дій відповідача їй та членам її сім`ї завдано моральної шкоди, яку вона оцінила у розмірі 6000 грн, та просила стягнути з відповідача. На обґрунтування зазначила, що пошкодження сімейного автомобіля спричинило її родині хвилювання та тимчасову зміну життєвого укладу на період підготовки та проведення відновлювального ремонту транспортного засобу. [PERSON] зазначила, що автомобіль використовується сім`єю для забезпечення потреб, зокрема з урахуванням наявності в сім`ї неповнолітніх дітей, яких періодично перевозять до родичів у західні регіони України для їх безпеки. Крім того, після смерті матері чоловіка позивача, батько останнього, який проживає один у місті Гадяч, почав хворіти та за станом здоров`я потребує допомоги. Зазначені обставини обумовлюють потребу родини у справному та безпечному транспортному засобі. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 23.06.2025 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб. 20.08.2025 року представник відповідача УЖКГ виконавчого комітету Полтавської міської ради Люмах А.О. надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову за недоведеністю, що факт заподіяння шкоди позивачу відбувся за участю саме відповідача. Вказав, що відповідач не володіє земельною ділянкою, на якій розташований зазначений у позові дорожній знак, ця земельна ділянка не закріплена і не перебуває у користуванні Управління, а дорожній знак не перебуває на його балансі. УЖКГ ВК ПМР не визначено як особу, яка б займалася поточним експлуатаційним утриманням вулиць, та такою, що б відповідала за безпечні умови дорожнього знаку. На думку представника відповідача, матеріали позову не містять доказів, які б підтверджували, що падіння дорожнього знаку відбулося з вини Управління, його незаконних дій чи бездіяльності. З огляду на зазначені обставини, представник відповідача вважав, що УЖКГ виконавчого комітету Полтавської міської ради не є належним відповідачем у цій справі. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 20.08.2025 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів. 29.09.2025 року від адвоката Яресько Н.В. та 02.10.2025 року від ФОП [PERSON] , на виконання ухвали суду від 20.08.2025 року надійшли до суду письмові пояснення. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 09.10.2025 року у судовому засіданні було оголошено перерву. В судових засіданнях 09.10.2025 року, 12.01.2026 року представник позивача [PERSON] - адвокат Яресько Н.В. підтримала позовну заяву, просила її задовольнити з викладених у ній підстав. Пояснила, що установа відповідача не надала положення про діяльність УЖКГ Полтавської міської ради, із якого вбачалося б відсутність повноважень щодо облаштування доріг міста Полтави дорожніми знаками, проте за результатами аудиту робочої групи «Прозорість і підзвітність», проведеного фахівцями Полтавської ОВА проаналізовано вартість закуплених дорожніх знаків та встановлено, що підприємство ЖКГ Полтавської міської ради уклало договір із ТОВ «Безпека доріг». Останнє купує дорожні знаки у полтавського виробника і надалі «Безпека доріг» продає їх УЖКГ у два рази дорожче. Додатковий договір на понад 2,5 млн.грн укладено щодо послуги з поточного ремонту вулиць Полтави із нанесенням горизонтальної дорожньої розмітки наприкінці травня 2024 року з ТОВ «Безпека доріг» без тендеру. Із такої інформації вбачається, що відповідач у 2024 році відповідав за встановлення дорожніх знаків у м. Полтава, виконував закупівлі у сфері облаштування і відповідальності за встановлення та обслуговування дорожніх знаків в Полтавській громаді м. Полтави. Щодо вартості робіт експерта, пояснила, що 01.10.2024 року експертом було проведено огляд транспортного засобу марки VOLVO XC90, д.н.з. [NUMBER] , 30.09.2024 року установа відповідача отримала запрошення на проведення огляду, однак представник відповідача не з`явився на проведення огляду, висновок про незалежну експертизу транспортного засобу виготовлений 25.05.2025 року, згідно із квитанцією від 26.05.2025 року №900 здійснено оплату робіт експерта у розмірі 5500 грн, що підтверджено відповідною квитанцією. В судовому засіданні 09.10.2025 року представник відповідача Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради Люмах А.О. заперечував проти задоволення позову, оскільки УЖКГ не є належним відповідачем. Згідно із ч. 1 ст. 244 ЦПК України, після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. 12.01.2026 року Шевченківським районним судом міста Полтави постановлено перейти до стадії ухвалення судового рішення та відкласти ухвалення та проголошення судового рішення до 10 год. 15 хв. 20.01.2026 року. 20.01.2026 року до суду через систему «ЄСІТС» електронний суд надійшло клопотання представника відповідача Люмаха А.О. про відкладення розгляду справи у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю представника відповідача, визнання причин відсутності в судовому засіданні поважними. Згідно із актом Шевченківського районного суду міста Полтави від 20.01.2026 року, з 8 год до 15 год.10 хв. 20.01.2026 року в суді було відсутнє електропостачання у зв`язку із застосуванням спеціального графіку аварійних відключень. У зв`язку із цим проголошення судового рішення відкладено до 11 год. 30.01.2026 року. Згідно із ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав для відкладення судового засідання, визначених статтю 223 ЦПК України, в даному випадку судом не встановлено, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи та письмові докази, оцінюючи докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено наступні фактичні обставини у справі. Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] є власником транспортного засобу марки VOLVO XC90, д.н.з. [NUMBER] , 2019 року випуску, сірого кольору. Вказаним автомобілем користується також подружжя позивачки - [PERSON] . Відповідно до змісту скарги [PERSON] до Управління житлово-комунального господарства ВК ПМР від 23.09.2024 року, 16.09.2024 року о 16 год. на його автомобіль, припаркований за адресою: м. Полтава, вул. Гоголя, 38, що знаходився на парковці, впав знак «Р» - парковка, пошкодив автомобіль. Просив відшкодувати витрати на ремонт автомобіля. На речовому доказі зображено фото автомобіля марки VOLVO XC90, д.н.з. [NUMBER] , що знаходиться у статичному стані на паркувальному майданчику, до передньої частини кузова автомобіля з лівого боку прихилено верхню частину знаку «Р» - парковка. Згідно із листом Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 25.09.2024 року №01-06-02-03/2675 повідомлено [PERSON] про нормативно-правову основу діяльності управління та рекомендовано звернутися до суду із питанням про компенсацію витрат на ремонт автомобіля. Відповідно до Звіту про оцінку майна А 05/08, складеного у 2025 році, суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту (без урахування зносу) автомобіля VOLVO XC90, д.н.з. [NUMBER] , 2019 року випуску, становила 39383 грн. ФОП [PERSON] 02.10.2025 року надіслав до суду пояснення, у яких вказав, що 01.10.2024 року ним проведено огляд пошкоджень транспортного засобу марки VOLVO XC90, д.н.з. [NUMBER] , 2019 року випуску, сірого кольору, також складено акт огляду вказаного транспортного засобу від 01.10.2024 року. Позивач взяв паузу для визначення подальших дій із відповідачем. 26.05.2025 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір про надання послуг з оцінки майна № А05/08, у п.4.1 вартість робіт по незалежній оцінці об`єкта - транспортного засобу марки VOLVO XC90, д.н.з. [NUMBER] , 2019 року випуску, визначено 5500 грн. Згідно акту прийому-передачі робіт по незалежній оцінці транспортного засобу марки VOLVO XC90, д.н.з. [NUMBER] , вартість робіт становила 5500 грн, вказана сума витрат також підтверджена копією квитанції про оплату від 26.05.2025 року в розмірі 5500 грн. 30.09.2024 року [PERSON] надіслав відповідачу запрошення прибути на огляд автомобіля марки VOLVO XC90, д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого в результаті падіння дорожнього знаку, який відбудеться 01.10.2024 року о 9 год за адресою: м. Полтава, вул. Стрітенська, 19. Запрошення містить відбиток штемпеля Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 30.09.2024 року № 01-06-02-2-03/2739. Представником відповідача, на обґрунтування доводів відзиву на позовну заяву також додано копію листа начальника Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 21.05.2025 року «Про проблемні питання в організації утримання вулично-шляхової мережі Полтавської міської ОТГ» про те, що в місті Полтаві та Полтавській ОТГ станом на 15.05.2025 року відсутня організація, яка б фактично займалася поточним експлуатаційним утриманням вулиць на постійній основі, та відповідала за безпечні умови дорожнього руху. У зв`язку з цим вчасно не усуваються порушення норм та стандартів у сфері безпеки дорожнього руху під час утримання вулиць та доріг міської ОТГ, зокрема таких, що стосуються стану дорожнього покриття, дорожньої розмітки, встановлення та заміни дорожніх знаків, транспортних та пішохідних оголошень, обрізання гілок дерев над проїзною частиною, забезпечення видимості дорожніх знаків, світлофорів, перехресть, пішохідних переходів. На цей час балансоутримувачем вулично-шляхової мережі м. Полтави документально залишається КП «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця», яке знаходиться в процесі припинення юридичної особи відповідно до рішення дев`ятої сесії Полтавської міської ради від 31.01.2017 року, та до цього часу знаходиться в стані ліквідації. У цьому листі також зазначено, що протягом 2023-2024 років за результатами розгляду окремих адміністративних матеріалів стосовно забезпечення виконання законних вимог (приписів) працівників УПП у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (незадовільний стан дорожнього покриття, відсутність дорожніх знаків), складених відносно посадових осіб УЖКГ ВК ПМР, суд прийняв рішення про закриття адміністративних справ за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Однією з основних причин таких рішень є те, що у матеріалах справи (справ) відсутні відомості, що вулично-шляхова мережа м. Полтави перебуває на балансі в УЖКГ ВК ПМР. Правовідносини пов`язані із відшкодуванням майнової та моральної шкоди врегульовані Цивільним кодексом України. Згідно із ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно із ч.1ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Тобто в деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Таким чином, шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. В деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина 2статті 1192 ЦК України). Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди. Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві. Відповідно до вимог ст.10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад та їх виконавчих органів у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів. Згідно із ст.12 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни. Пунктом г ч.1 ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що до об`єктів благоустрою населених пунктів належать вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки. Згідно із ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Балансоутримувача, що здійснюватиме утримання і ремонт об`єкта благоустрою, який перебуває у приватній власності, визначає власник такого об`єкта благоустрою. Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації. Пунктом 7 ч.1 ст.17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Відповідно до ч.5 ст. 24 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров`ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону. Згідно із ст.28-1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» власники або балансоутримувачі об`єктів благоустрою вулично-дорожньої мережі населених пунктів забезпечують її утримання відповідно до Правил утримання вулично-дорожньої мережі населених пунктів та технічних засобів регулювання дорожнього руху, які затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Власник або балансоутримувач об`єкта благоустрою вулично-дорожньої мережі населеного пункту забезпечує утримання такого об`єкта з необхідною кількістю машин, механізмів, спеціалізованої техніки, посипних матеріалів та реагентів. Вулично-дорожня мережа - призначена для руху транспортних засобів і пішоходів мережа вулиць, доріг, внутрішньоквартальні та інші проїзди, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, набережні, майдани, площі, а також автомобільні стоянки та майданчики для паркування транспортних засобів з інженерними та допоміжними спорудами, технічними засобами організації дорожнього руху (ст.1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»). Відповідно до п.п. 1,2 розділу ІІІ Правил утримання технічних засобів регулювання дорожнього руху вулично-дорожньої мережі населених пунктів, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.11.2017 року № 296, роботи з утримання дорожніх знаків поділяються на групи: проведення технічного обстеження; виявлення наявності бруду у літній період та наявності снігу або крижаних відкладень у зимовий період. Під час проведення технічного обстеження дорожніх знаків, огородження (елементів огородження), напрямних стовпчиків, пристроїв примусового зниження швидкості перевіряються міцність і надійність їх кріплення до стояків, опор, проїзної частини, наявність деформацій, пошкодження фарби та світлоповертальних елементів, проводиться очищення від листя, гілок чи інших елементів, що ускладнюють їх візуальне сприйняття, виявляється відсутність елементів технічних засобів. Отже, балансоутримувачем дорожніх знаків на автомобільні стоянки та майданчики для паркування транспортних засобів є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання дорожніх знаків. Згідно із пунктами 2.1.3, 2.2.28 Положення про управління житлово-комунального господарства, затвердженого рішенням шістдесятої сесії Полтавської міської ради восьмого скликання від 08.11.2024 року, УЖКГ є виконавчим органом Полтавської міської ради, є підконтрольним та підзвітним у своїй діяльності Полтавській міській раді. Одним із основних завдань УЖКГ є забезпечення виконання завдань по утриманню, експлуатації, поточному ремонту, капітальному ремонту, будівництву і реконструкції об`єктів міського благоустрою, житлового фонду та інших об`єктів. Відповідно до покладених на УЖКГ завдань, УЖКГ разом з Управлінням патрульної поліції у м. Полтаві та спеціалізованими комунальними підприємствами здійснює контроль щодо обладнання автомобільних доріг, вулиць об`єктами автомобільного сервісу. Об`єкти дорожнього сервісу спеціально облаштовані місця для зупинки маршрутних транспортних засобів, майданчики для стоянки транспортних засобів, а також інші об`єкти, на яких здійснюється обслуговування учасників дорожнього руху та які розміщуються на землях дорожнього господарства або потребують їх використання для заїзду та виїзду на автомобільну дорогу (ст.1 Закону України «Про автомобільні дороги»). З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що повноважень відповідача УЖКГ належить забезпечення утримання дорожніх знаків на автомобільних стоянках та майданчиках для паркування транспортних засобів у м. Полтава. Доводи представника відповідача про те, що належним відповідачем є Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця, яка знаходиться у стадії припинення юридичної особи, суд не бере до уваги, як необґрунтовані та неприйнятні з огляду на вищенаведені положення законодавства та локальних нормативно-правових актів. Шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду те, що відповідачем УЖКГ ВК ПМР, як балансоутримувачем об`єкту благоустрою, не доведено відсутності вини у заподіянні майнової шкоди позивачу, а позивачем та представником позивача доведено факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди у повному обсязі. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування матеріальної шкоди 39383 грн (вартість відновлювального ремонту транспортного засобу), завданої 16.09.2024 року о 16 год. майну позивача транспортному засобу марки VOLVO XC90, д.н.з. [NUMBER] , що було припарковано на парковці для автомобілів за адресою: м. Полтава, вул. Гоголя, 38, що знаходився, шляхом пошкодження під час падіння дорожнього знаку «Р» - парковка. Учасниками справи не заявлялися клопотання про надання та дослідження в судовому засіданні відео доказу падіння дорожнього знаку на транспортний засіб позивача. Факт пошкодження, розмір завданої шкоди відповідачем не спростовано. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди. За змістом ст.ст.23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Ураховуючи фактичні обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач унаслідок пошкодження її майна, характеру майнових втрат, враховуючи тяжкість вимушених змін у її житті, порушення звичайного ритму життя, а саме неможливість позивача користуватися належним їй майном, необхідність організації інших способів пересування, зокрема, і організації пересування її дітей, суд приходить до висновку про доведеність підстав для відшкодування моральної шкоди. Оцінюючи розмір моральної шкоди, суд вважає розумним та достатнім розміром визначеним у грошовому виразі для відшкодування моральної шкоди 3000 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Судовий збір, сплачений позивачем в розмірі 1211,60 грн, тому враховуючи часткове задоволення позову на суму 42383 грн, судовий збір підлягає стягненню у розмірі 1131,3 грн. Крім того, позивачем сплачено 5500 грн за виготовлення звіту про оцінку майна, а тому вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному розмірі, оскільки позов про відшкодування матеріальної шкоди, для доведення якого цей доказ був наданий, задоволений у повному обсязі.

Outcome: partial