Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

17 листопада 2025 року представник позивача адвокат Рудзей Ю.В., через систему «Електронний суд», звернувсь до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить суд: стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі», код ЄДРПОУ 41229318, (місцезнаходження: 01054, м. Київ, вул. В`ячеслава Липинського, буд. 10/1) заборгованість за договором позики №81944 від 11.06.2019 у розмірі 25 525,00 грн. Крім того, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2 423,00 грн., та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Позов обґрунтований наступним, 11 червня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» та [PERSON] було укладено договір позики №81944. ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» є фінансовою установою, яке здійснює діяльність на ринку фінансових послуг. З цією метою, ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» було організовано сервіс з надання онлайн позик (https://cashinsky.ua), який забезпечував надання грошових коштів у позику з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом укладення з клієнтами електронних договорів позики. Відповідно до положень укладеного договору позики №81944 від 11.06.2019, позикодавець надає позичальнику позику, а позичальник зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов договору, в національній грошовій одиниці України гривні, в сумі та строк встановлений цим договором. Відповідно до умов договору позики, сума позики 5 000,00 грн.; стандартна процентна ставка становить 0.01% в день, розмір комісії складає 1.9%, підвищена комісійна винагорода, у випадку прострочення терміну платежу становить 3.0%. Зазначає, що позивач не відкриває рахунки споживачам фінансових послуг та не здійснює їх обслуговування. Тому, з метою перерахування коштів позичальникам, позивач уклав договір з надавачем платіжних послуг ТОВ ФК ЕЛАЕНС. ТОВ ФК ЕЛАЕНС (ТМ "ФОНДІ") є компанією, що мала право на надання платіжних послуг. На підставі договору №04/08-17-ПК від 04.08.2017 року ТОВ ФК ЕЛАЕНС (ТМ "ФОНДІ") надавало ТОВ ФК Гелексі послуги з переказу фізичним особам грошових коштів, без відкриття рахунку. Відповідно до змісту довідки наданої платіжним оператором, у результаті платіжної операції на картковий рахунок позичальника, було успішно перераховано кошти у сумі 5 000 грн. Відповідач не виконує свої грошові зобов`язання належним чином, довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем на дату подання позову складає 25 525 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за позикою; 20 525 грн., заборгованість по процентам та комісії за користування позикою. З огляду на те, що відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором позики, що є порушенням законних інтересів та прав позивача, останній звернувся до суду з даним позовом. 25 листопада 2025 року до суду надійшла відповідь Відділу ведення реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради, згідно якої встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.38). Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 25.11.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням і викликом сторін на 22.12.2025 року о 10-30 год. Копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу та встановлено строк для подання відзиву на позов. (а.с.39,40). 19.01.2026 року через систему «Електронний суд» відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву. Відповідач з позовними вимогами ТОВ «ФК «Гелексі» не погоджується у повному обсязі з наступних підстав. Позов подано щодо заборгованості за договором позики №81944 від 11.06.2019 року, строк виконання зобов`язання - до 10.07.2019 року. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальний строк позовної давності становить три роки та сплив 10.07.2022 року. Позов подано лише у листопаді 2025 року, тобто після спливу строку позовної давності. На підставі ст. 267 ЦК України, відповідач просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Вказує, що позивач просить стягнути 25 525,00 грн, що більш ніж у п`ять разів перевищує суму позики. Нарахування значних штрафів, пені та процентів є неспівмірним та таким, що порушує принципи справедливості й добросовісності, таким, що суперечить положенням Закону України «Про споживче кредитування». У разі якщо суд дійде висновку про наявність заборгованості, просить обмежити розмір стягнення сумою фактично отриманої позики без штрафних санкцій. Просить суд застосувати строк позовної давності. Відмовити ТОВ «ФК «Гелексі» у задоволенні позову. У разі часткового задоволення, зменшити суму боргу до розміру фактично отриманої позики. Відмовити у стягненні штрафів, пені та інших додаткових платежів. Розглянути справу без особистої участі відповідача. (а.с.52-60). 22.01.2026 року через систему «Електронний суд», від представника позивача ТОВ «ФК Гелексі» - Рудзей Ю.В., надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що враховуючи обставини на які посилається відповідач, як на підстави для відмови у задоволенні позову є необґрунтованими, недоведеними та суперечать умовам укладеного договору позики, нормам чинного законодавства. Крім того, заперечив твердження відповідача щодо пропуску строку із зверненням до суду з позовом, оскільки позовна заява до суду подана в межах строку позовної давності. Просив розгляд справи провести без участі представника позивача, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. (а.с.61-67). 26.01.2026 року через систему «Електронний суд» відповідачем [PERSON] подано заперечення (на відповідь на відзив), в яких відповідач вказує, що позивач помилково зазначає, що відповідач визнала борг та позовні вимоги. У поданому відзиві відповідач не визнавала розмір заявленої заборгованості, не визнавала законність штрафів, комісій та процентів, прямо заявила про застосування строку позовної давності. Щодо строку позовної давності зазначає, що строк виконання зобов`язання за договором позики №81944 від 11.06.2019 року закінчився 10.07.2019 року. Посилання позивача на запровадження карантину, а також на дію воєнного стану як на підстави для незастосування строку позовної давності є необґрунтованими. Щодо розміру боргу та штрафних санкцій, вказує, що позивач фактично намагається обґрунтувати стягнення суми, яка у декілька разів перевищує фактично отриману позику, шляхом посилань на умови договору. Разом з тим, розмір комісій та процентів є неспівмірними, такі умови порушують принципи справедливості, розумності та добросовісності, вони суперечать положенням Закону України «Про споживче кредитування» та судовій практиці. Просить суд врахувати подані заперечення при розгляді справи, застосувати строк позовної давності. Відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Гелексі». (а.с.72,73). 28.01.2026 представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в поданому 22.01.2026 відповіді на відзив, просив розгляд справи провести без його участі, підтримує позовні вимоги в повному обсязі. 28.01.2026 відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в поданому 19.01.2026 відзиві на позовну заяву та 26.01.2026 заперечення (на відповідь на відзив), просив розгляд справи провести без його участі, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, застосувати строки позовної давності. (а.с.71-73). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 11.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» та [PERSON] було укладено договір позики №81944, за умовами якого останній надано позику в сумі 5 000,00 грн, відсотки за користування позикою 0,01% в день від поточного залишку позики, комісією за користування позикою 1,69% в день від початкового розміру позики відповідно до п. 1.1.1 договору, комісія у випадку прострочення терміну платежу становить 3.0% в день від суми позики за кожен день прострочення. Згідно з п. 1.1 Договору позикодавець надає позичальнику позику, а позичальник зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов договору, в національній грошовій одиниці гривні. Нарахування процентів та комісії здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою (п. 1.1.3 та 1.1.4). Строк повернення позики 10.07.2019 (п. 1.1.5). Строк дії договору до повного виконання позичальником зобов`язань за договором (п. 2.1.). Згідно з п. 3.4.1 Договору позичальник зобов`язаний не пізніше дати, вказаної в п. 1.1.5 Договору повернути позику в повному обсязі, сплатити проценти та комісію за користування позикою в порядку, визначеному цим договором та додатками до нього. Згідно з п. 5.3 Договору у випадку прострочення термін платежу зі сплати заборгованості позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю підвищену комісійну винагороду в розмірі 3,0% в день від суми позики за кожен день прострочення. Договір підписано позичальником [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором «14776197». За Графіком платежів до Договору позики №81944 від 11.06.2019 сума позики 5 000,00 грн., проценти за користування позикою 14,5 грн., комісійна винагорода за користування позикою 2 450,50 грн, термін платежу 10.07.2019, заборгованість за договором позики 7 465,00 грн. (а.с.6-10). 11.06.2019 року до договору позики №81944 від 11.06.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Гелексі» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1, якою внесено зміни до Договору позики №81944 від 11 червня 2019 року. Доповнено Пункт 1.1.2. Статті 1. «Предмет договору» пунктом 1.1.2.3. наступного змісту: «1.1.2.3. комісійної винагороди складає 0% в день на період з дати підписання Договору, вказаної у преамбулі Договору, до 10 липня 2019р. - за умови повернення Позичальником суми позики в повному обсязі до 10 липня 2019 р. У випадку не повернення Позичальником суми позики в повному обсязі до 10 липня 2019 р.(включно), Позичальник зобов`язаний сплачувати комісійну винагороду в розмірі, передбаченому п.1.1.2.2. Договору, в тому числі зобов`язаний сплатити Позикодавцеві комісійну винагороду за період з дати підписання Договору до 10 липня 2019р. - з розрахунку розміру комісійної винагороди, передбаченому п.1.1.2.2., за кожний день цього періоду». Скасувати Графік платежів до Договору позики №81944 від 11 червня 2019 року та викласти його в новій редакції з урахуванням змін та вимог, що викладені в п.1. цієї Додаткової угоди. Додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання Сторонами та діє впродовж строку дії Договору. (а.с.10 зворот,11). За Графіком платежів до Договору позики №81944 від 11.06.2019 сума позики 5 000,00 грн., проценти за користування позикою 14,5 грн., комісійна винагорода за користування позикою 0,0, термін платежу 10.07.2019, заборгованість за договором позики 5 014,50 грн. (а.с.11 зворот). Згідно з паспортом позики, тип кредиту позика, сума кредиту 5 000,00 грн., строк кредитування до 10.07.2019, мета отримання кредиту на споживчі потреби, процентна ставка 0,01% у день від залишку позики (3,65% річних). Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом: сума позики 5 014,50 грн, проценти за користування позикою 14,50 грн, комісійна винагорода за позикою 0,00 грн, термін платежу 10.07.2019, заборгованість за договором позики 5 014,50 грн, реальна річна процентна ставка 3,65% річних, порядок повернення позики одноразово 5 014,50 грн до 10.07.2019. Паспорт містить відмітку про її підпис споживачем [PERSON] електронним підписом «14776197» (а.с.12-14). За повідомленням ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» №81944 від 01.09.2025, адресованого ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ», у результаті платіжної операції, ініційованої ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ», на картковий рахунок отримувача було успішно перераховано грошові кошти: платник коштів ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ», отримувач коштів: [PERSON] , номер транзакції в системі: 1131268216, номер операції: 150370991, дата проведення платежу: 11.06.2019, сума платежу: 5 000,00 грн, банк емітент платіжної картки отримувача коштів PRIVATBANK, номер банківської картки отримувача коштів [NUMBER] . (а.с.21,22). Згідно з розрахунком заборгованості з 11.06.2019 по 31.07.2025 за договором позики №81944 від 11.06.2019 укладеним з [PERSON] , заборгованість відповідача перед позивачем складає 25 525 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за позикою; 20 525 грн., заборгованість по процентам та комісії за користування позикою. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1ст.625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Вказаним договором позики позичальник зобов`язався повернути отримані грошові кошти, сплатити проценти та комісію. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Суд критично оцінює заперечення відповідача щодо не визнання заборгованості за договором позики №81944 від 11.06.2019, оскільки факт укладення договору позики, а також досягнення згоди між сторонами щодо його істотних умов підтверджується належними та допустимими доказами у справі. Відповідач самоусунулася від виконання передбачених договором обов`язків та отримані кредитні кошти не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором позики в частині тіла кредиту та процентів за його користування. В частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування позикою позов задоволенню підлягає частково з огляду на наступне. За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ч. 1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. У разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк повернення неохопленої попередніми періодами заборгованості за кредитним договором вважається таким, що настав, а право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Відповідно Договору позики №81944 від 11.06.2019, строк повернення позики (термін платежу) - 10.07.2019, проценти за користування позики 14,50 грн., комісійна винагорода за користування позикою 2 450,50 грн., пеня 0,00 грн. Загальна вартість договору позики 7 465,00 грн. Згідно з п. 3.2.3 Договору позики позичальник має право продовжити строк договору (не більше 3 разів поспіль). Як убачається із договору матеріалів справи між сторонами 11.06.2019 року було укладено додаткову угоду до договору позики №81944 від 11.06.2019, строк повернення позики 10.07.2019 року. За Графіком платежів (додаткова угода №1) до Договору позики №81944 від 11.06.2019 сума позики 5 000,00 грн., проценти за користування позикою 14,5 грн., комісійна винагорода за користування позикою 0,0, термін платежу 10.07.2019, заборгованість за договором позики 5 014,50 грн. (а.с.11 зворот). Таким чином, суд враховує, що відсотки за користування кредитом нараховуються протягом строку дії кредитного договору або до моменту зміни сторонами строку повернення кредиту в повному обсязі згідно положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Нарахування та стягнення процентів та комісійної винагороди за користування позикою поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам Цивільного кодексу України. Оскільки, за вказаними умовами договору позики сторони погодили строк його дії 10.07.2019 року, тому після зазначеної дати, позивач не мав права нараховувати проценти та комісійну винагороду за користування позикою. Отже, заборгованість відповідача за договором позики №81944 від 11.06.2019 станом на 10.07.2019 року (останній день строку дії договору позики), згідно розрахунку заборгованості за договором позики №81944 від 11.06.2019 становить 7 623,00 грн. (а.с.15-18). Суд критично оцінює твердження відповідача, щодо пропуску звернення позивача до суду з вказаним позовом та застосуванням строків позовної давності. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики №81944 від 11.06.2019 у розмірі 7 623 (сім тисяч шістсот двадцять три) грн. 00 коп. У відповідності до п. 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. З 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на усій території України було встановлено карантин відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами), від 20 травня 2020 року № 392; Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів", від 22 липня 2020 року № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". У відповідності до п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався у порядку, передбаченому законодавством України, та діє на даний час. Строк позовної давності обраховується з 10.07.2019 року (дата початку прострочення відповідачем зобов`язань за договором позики) . З 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року він був зупинений на строк дії карантину 24.02.2022 р. зупинився на період дії воєнного стану, і був зупиненим до 04.09.2025 року. Позивач до суду з позовом звернувся 16.11.2025 року, тобто в межах строку позовної давності. Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 2 423,00 грн (а.с. 1). Суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 7 623,00 грн. заборгованості за кредитним договором, задовольнивши 30% позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 763,00 грн. Також, позивачем заявлено до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частинами 1-3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. До позовної заяви ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» долучено акт №81944 наданих послуг правничої допомоги від 01.09.2025 на суму 5 000,00 грн., договір про надання правничої допомоги від 09.07.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Рудзей Ю.В. (а.с.19,24,25,29). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З урахуванням вищенаведеного, а також положень статті 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку про те, що обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, з урахуванням малозначності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягу виконаних адвокатом робіт, часом витраченим адвокатом на виконання таких робіт, зважаючи на те, що представник позивача не брав участі в судових засіданнях, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати не співмірні зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правову допомогу у розмірі 2 000 гривень.

Outcome: partial