Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до [PERSON] , про позбавлення його батьківських прав. Ухвалою Луцького міскрайонного суду Волинської області від 30 травня 2025 року цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Нововолинського міського суду Волинської області, справа надійшла до суду 27 червня 2025 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . У цьому шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що шлюб з [PERSON] було розірвано Луцьким міськрайонним судуом Волинської області від 11 лютого 2021 року, а рішеннями від 16 лютого 2021 року та 26 лютого 2025 року того ж суду з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина до його повноліття. Зазначає, що протягом тривалого часу батько дитини злісно ухиляється від виконання обов`язку зі сплати аліментів і за вироком Луцького міськрайоного суду від 23 січня 2023 року відповідача [PERSON] засуджено за ч.1 ст.164 КК України до покарання у виді 120 год. громадських робіт. Зазначає, що тягар утримання та виховання сина [PERSON] лежить виключно на ній та її батьках. Зазначає, що оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не проявляє піклування про сина, не цікавиться його здоров`ям, фізичним та духовним розвитком, навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з сином останні п`ять років, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] та стягнути судові витрати у справі. 16 вересня 2025 року представник позивача подав через ЕС подав клопотання, у якому просив постановити ухвалу про залучення у даній ицивільній справі третю особу Виконавчий комітет Луцької міської ради і ухвалою від 03 жовтня 2025 року замінено у справі третю особу яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Службу у справах дітей Луцької міської ради на Виконавчий комітет Луцької міської ради (а.с.86). У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила його задоволити з підстав викладених у ньому, не заперечила також щодо заочного розгляду справи. Крім того пояснила, що відповідач тривалий час уникає спілкування з сином, не платить аліменти та байдужий до дитини останні шість років. Представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив його задоволити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, також не заперечив щодо заочного розгляду справи. Представник третьої особи Виконавчого комітету Луцької міської ради Перій С.М. у поданій через ЕС заяві просила проводити розгляд справи у відсутності представника третьої особи, позов підтримала, не заперечила щодо ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 109). У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до його електронного кабінету в ЕС (а.с.111). Відповідно до ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню. Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені від 14 вересня 2024 року (а.с.11) позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.12), позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . Постійне місце проживання дитини зареєстроване за місцем проживання його матері [PERSON] , а саме за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-14). Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 лютого 2021 року (а.с.15). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 лютого 2021 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 29 грудня 2020 року (а.с.16-19). Розмір та спосіб стягнення аліментів змінено рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 лютого 2025 року, яке набрало законної сили 31 березня 2025 року. За цим рішенням, з 31 березня 2025 року з [PERSON] в користь позивача [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.20-25). Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2023 року [PERSON] засуджено за ч.1 ст.164 КК України, тобто за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) за період з 21.12.2020 по 30.09.2022, до покарання у виді 120 годин громадських робіт (а.с.24-26). Дирекція Луцького ліцею №10 Луцької міської ради, у довідках №536 від 22.10.2024 та №258 від 13.05.2025 (а.с.27-28) повідомила, що [PERSON] приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина, спілкується з класним керівником щодо його успішності та поведінки. Дитина завжди охайна і чиста. Мама відвідує батьківські збори, виховні заходи, бере активну участь у класному житті дитини. Батько [PERSON] за період навчання сина у навчальному закладі жодного разу не приходив, не спілкувався з класним керівником, не цікався успішністю і поведінкою сина, не відвідував батьківські збори. Рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради №599-1 від 17.09.2025 (а.с.78) затверджено висновок ССД від 12.09.2025 №222 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] ». У висновку ССД Луцької міської ради №222 від 12.09.2025 (а.с.79) зазначено, що під час зустрічі, малолітній [PERSON] повідомив, що батько до нього не телефонує, і він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Листом від 09 вересня 2025 року командування ВЧ [NUMBER] повідомило, що відповідно до витягу з наказу №132 від 08.05.2025 молодший сержант [PERSON] виключений зі списків особового складу ВЧ, оскільки 23.10.2024 самовільно залишив місце несення служби. А відповідно до інформації Володимирського відділу державної виконавчої служби, сума заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів станом на 21.08.2025, становила 11985,89 грн. Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалася на те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання сина, тривалий час не бере участі в його утриманні, вихованні, не цікавився розвитком, станом його здоров`ям та умовами зростання сина. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків (одного з батьків) батьківських прав. З досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що відповідач протягом тривалого часу не піклується про сина [PERSON] , не проявляє достатньої та необхідної турботи про стан його здоров`я та належні умови зростання, не бере участі у вихованні, тому з метою захисту інтересів малолітньої дитини, суд позбавляє відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] . Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] 1211,20 грн. судового збору, що був сплачений останньою та підтверджується документально (а.с.1). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суду було надано наступні докази: копію договору про надання правничої допомоги від 15.09.2025 (а.с. 56-59), ордер (а.с.60) та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльність (а.с.61). При цьому, до позовної заяви не було долучено орієнтовного розрахунку понесених витрат на правничу допомогу, як і не додано квитанцію про сплату зазначеної суми таких витрат у розмірі 12000 грн. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правничу допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім цього, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Суд враховує характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг, реальність та розумність їхнього розміру, усталеної практики у даній категорії справи та умовам договору, приходить до висновку що розмір витрат на правову допомогу адвоката у даній справі, який підлягає відшкодуванню на користь позивача з відповідача, становить 5000 грн. Зазначена сума, на переконання суду, є такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність). Більше того, суд зауважує, що компенсація судових витрат не повинна перетворюватися на спосіб додаткового збагачення третіх осіб за рахунок сторін у справі.

Outcome: approved