Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Позивач подав до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області позовну заяву, у якій просить розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 16 квітня 2018 року у виконавчому комітеті Малосмілянської сільської ради Смілянського району Черкаської області, про що зроблений актовий запис за № 1. Від даного шлюбу у позивача та відповідача народився син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить видане свідоцтво про народження серія [NUMBER] , актовий запис за № 1419. Дитина зареєстрована та проживає з відповідачем за адресою: [ADDRESS] . Протягом року стосунки з дружиною розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. У зв`язку з цим між позивачем та відповідачем практично припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство і вирішили розірвати шлюб. Подальше спільне їхнє життя і збереження шлюбу суперечить позивача інтересам, що має істотне значення. Ухвалою суду від 25.11.2025 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачем до суду відзив не подано, від позивача заперечень щодо заочного рішення у справі не надходило. Суд з врахуванням вимог ст. 280-281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, яких достатньо для вирішення позову по суті. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що між сторонами виник спір у сфері сімейних відносин. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані суду докази як в їх сукупності та взаємозв`язку, так і кожен окремо на предмет достатності, належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Під час судового розгляду встановлено, що 30 липня 2011 року сторони зареєстрували шлюб увідділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 180. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Положенням ч. 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Матеріали справи вказують, що позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, сімейно-шлюбні взаємини між сторонами на час звернення до суду з позовом припинені, сім`я існує лише формально. За таких підстав, приймаючи до уваги наведені обставини справи, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved