Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

11 листопада 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (надалі також позивач, ТОВ «ФК «Солвентіс») через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2936791 від 23 листопада 2019 року у розмірі 39340 грн 00 коп. Ухвалою суду від 18 листопада 2025 року вказана позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 59). Своєю ухвалою від 18 грудня 2025 року суд витребував у АТ КБ «Приватбанк» інформацію про те, чи було емітовано на ім`я [PERSON] (рнокпп: [NUMBER] ) платіжну картку № [NUMBER] та виписку про рух грошових коштів з карткового рахунку, відкритого до платіжної картки № [NUMBER] в період з 23.11.2019 по 28.11.2019 з відображенням часу зарахування коштів (а.с. 71-72). Витребувана судом інформація надійшла до суду 26 січня 2026 року (а.с. 78-79). Ухвалою суду від 28 січня 2026 року вирішено здійснювати заочний розгляд справи. Аргументи учасників справи В обґрунтування своїх вимог ТОВ «ФК «Солвентіс» посилалось на те, що 23 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (надалі також ТОВ «Алекскредит») та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 2936791. Позивачем зазначено, що законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. ТОВ «Алекскредит» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору № 2936791 від 23 листопада 2019 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті ТОВ «Алекскредит». Відповідач уклала кредитний договір № 2936791 від 23 листопада 2019 року з ТОВ «Алекскредит» та отримала кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 7000 грн. ТОВ «Алекскредит» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідач не виконала належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин. 10 червня 2025 року між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя капітал»укладено договір факторингу № АК-10/06/2025, відповідно до умов якого, до ТОВ «Секвоя капітал»перейшло право вимоги за зазначеним кредитним договором. 07 липня 2025 року між ТОВ «Секвоя капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» укладено договір факторингу № ДФ-07072025, відповідно до умов якого, до ТОВ «ФК «Солвентіс» перейшло право вимоги за зазначеним кредитним договором. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просив стягнути вказану заборгованість та судові витрати. Відповідно до інформації, наданої Виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 58). Ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 18 листопада 2025 року, разом із судовою повісткою направлялися на зареєстровану адресу відповідача та були отримані останньою 28 листопада 2025 року (а.с. 63). Своєю ухвалою від 18 листопада 2025 року суд встановлював відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії даної ухвали для надання до суду відзиву на позов разом із усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. Правом подати відзив на позов відповідач не скористалась. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. Позивач у судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 76) у прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 6-зі звороту). Також, у заяві, наданій до суду 26 листопада 2025 року, позивач просив судові засідання проводити за його відсутності та на підставі наявних у справі доказів задовольнити заяву позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі (а.с. 61). Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання не надсилала, заяви про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надавала. Судова повістка про проведення судового засідання, призначеного на 28 січня 2026 року, яка направлялась на зареєстровану адресу відповідачки, - отримана останньою 25 грудня 2025 року (а.с. 75). Згідно з пунктом 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Поряд із цим, 28 січня 2026 року [PERSON] подала до суду заяву, за змістом якої просила розглядати справу без її участі, проти позову не заперечувала (а.с. 81). За вказаних обставин, відповідно до положень частини 1 статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з вимогами статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 23 листопада 2019 року між ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 2936791 (надалі також Договір), який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора (а.с. 20-21). Відповідно до пункту 1.2. Договору Кредитодавець надає Позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит і сплатити Проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов Договору. Згідно з пунктом 1.3. Договору сума кредиту складає 7 000 грн 00 коп. Відповідно до пункту 1.4. Договору кредит надається Позичальнику в сумі, що зазначена в п. 1.3. цього Договору, в безготівковій формі шляхом перерахування на Картковий рахунок Позичальника. Пунктом 1.5. Договору передбачено, що за цим Договором Позичальник сплачує Кредитодавцю суму кредиту та Проценти за користування кредитом, Неустойку (пеню, штраф), яка може нараховуватися у випадку порушення Позичальником умов цього Договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує Позичальник. Згідно з пунктом 1.6. Договору розрахунок Зобов`язань Позичальника із зазначенням строків виконання, умов кредитування, а також дати початку періоду, дати платежу (дати закінчення періоду), загальної суми платежу, Основної суми кредиту та Процентів за користування кредитом, розміру процентної ставки, орієнтовної реальної річної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту, орієнтовної загальної вартості кредиту зазначаються у Графіку платежів, який є Додатком № 1 до цього Договору. Графік платежів у Договорі визначає окремі розрахунки Зобов`язань за Лояльними (покращеними) умовами кредитування та за Загальними умовами кредитування. Відповідно до пункту 1.7. Договору нарахування Процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку: у випадку використання Кредиту менше ніж 5 (п`ять) календарних днів, включаючи Дострокове виконання Зобов`язань, Позичальник сплачує фіксовану суму Процентів за користування кредитом, яка складає 7,25% від визначеної в п. 1.3. цього Договору суми кредиту; у випадку використання Позичальником Лояльних (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту (п. 1.3. Договору) та сплати Процентів за користування кредитом протягом 30 календарних днів з 23.11.2019 року до 23.12.2019 року (включно) (Базовий період) процентна ставка за один день користування кредитом складає 1,45% (Акційна ставка) або Ставка за програмою лояльності). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Лояльних (покращених) умов кредитування складає 10045,00 грн, у тому числі Основна сума кредиту 7000,00 грн, Проценти за користування кредитом 3045,00 грн. При використанні Позичальником Загальних умов кредитування процентні ставки складають: в Базовий період з 23.11.2019 року до 23.12.2019 року (включно) - 1,70 % за один день користування Кредитом (Базова процентна ставка); в Спеціальний період з 24.12.2019 року до 20.06.2020 року (включно) 3 % за один день користування Кредитом (Спеціальна процентна ставка). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Загальних умов кредитування складає 10575,40 грн. Згідно з пункту 3.1. Договору сторони погодили, що Строк дії Договору встановлюється з Дати укладення Договору 23.11.2019 року до Кінцевої дати виконання Договору 20.06.2020 року (включно). Відповідно до Додатку № 1 до договору про надання кредиту № 2936791 від 23 листопада 2019 року сторони погодили графік платежів за Лояльними (покращеними) умовами кредитування: повне виконання зобов`язань у Базовий період (а.с. 22). Встановлено, що факт отримання коштів [PERSON] підтверджується листом-довідкою Товариства з обмеженою відповідальність Фінансова компанія «Елаєнс» від 03 листопада 2024 року (а.с. 39). Підписавши 23 листопада 2019 року договір про надання кредиту № 2936791, [PERSON] взяла на себе зобов`язання одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним. З детального (щоденного) розрахунку заборгованості за Договором про надання кредиту № 2936791 від 23.11.2019, станом на 06 червня 2025 року, заборгованість відповідача у загальному розмірі становила 48370 грн 00 коп., зокрема 7000 грн 00 коп.- залишок суми кредиту, 41370 грн 02 коп. залишок процентів за користування кредитом (а.с. 13-15). Таким чином, ТОВ «Алекскредит» виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме: надало [PERSON] кредит у розмірі та на умовах, встановлених Договором. Судом встановлено, що 10 червня 2025 року між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя капітал»укладено договір факторингу № АК-10/06/2025, відповідно до умов якого, Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується прийняти такі Права вимоги та сплатити Клієнту Ціну придбання за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб (а.с. 23-27). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № АК-10/06/2025 від 10 червня 2025 року до ТОВ «Секвоя капітал» перейшло право вимоги за договором № 2936791 від 23 листопада 2019 року, боржник [PERSON] , загальна сума заборгованості 39340 грн 00 коп., із яких: 7000 грн 00 коп. сума заборгованості за тілом, 32340 грн 00 коп. сума заборгованості за відсотками (а.с. 11). 07 липня 2025 року між ТОВ «Секвоя капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» укладено договір факторингу № ДФ-07072025, відповідно до умов якого, Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується прийняти такі Права вимоги та сплатити Клієнту Ціну придбання за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб (а.с. 30-34). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № ДФ-07072025 від 07 липня 2025 року до ТОВ «ФК «Солвентіс»перейшло право вимоги за договором № 2936791 від 23 листопада 2019 року, боржник [PERSON] , загальна сума заборгованості 39340 грн 00 коп., із яких: 7000 грн 00 коп. сума заборгованості за тілом, 32340 грн 00 коп. сума заборгованості за відсотками (а.с. 12). ТОВ «ФК «Солвентіс» сформовано [PERSON] вимогу-повідомлення про обов`язок погашення заборгованості за кредитним договором № 2936791 від 23 листопада 2019 року та повідомлено про те, що на підставі договору факторингу № АК-10/06/2025 від 10 червня 2025 року та договору факторингу № ДФ-07072025 від 07 липня 2025 року, відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2936791 від 23 листопада 2019 року до ТОВ «ФК «Солвентіс». Зазначено, що заборгованість за кредитним договором № 2936791 від 23 листопада 2019 року, станом на 10 липня 2025 року склала 39340 грн 41 коп. (а.с. 41). Отже, первинний кредитор свої зобов`язання відповідно до договору про надання кредиту № 2936791 від 23 листопада 2019 року виконав у повному обсязі. Згідно з інформацією АТ КБ «Приват Банк», наданої на виконання ухвали суду від 18 грудня 2025 року, встановлено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (а.с. 78). Відповідно до виписки по карті № [NUMBER] ( [NUMBER] ) на рахунок [PERSON] 23 листопада 2019 року надійшли кошти в сумі 7000 грн 00 коп. (а.с. 79). В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином ані перед первинним кредитором, ані перед новими кредиторами не виконала, не сплатила своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору про надання кредиту № 2936791 від 23 листопада 2019 року за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі 39340 грн 00 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7000 грн 00 коп. та заборгованості за відсотками в розмірі 32340 грн 00 коп. З огляду на викладене, позивач просив стягнути із [PERSON] суму вказаної заборгованості, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі статтею 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Висновки щодо правозастосування Судом встановлено, що 29 листопада 2019 року між ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] укладений договір про надання кредиту № 2936791, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 7000 грн 00 коп., із відсотковою ставкою в базовий період 1,70% за один день користування кредитом та в спеціальний період 3% за один день користування кредитом Як вбачається зі змісту кредитного договору шляхом накладення електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором відповідач прийняла пропозицію укласти договір. Також електронним підписом відповідач підписала графік платежів за Лояльними (покращеними) умовами кредитування: повне виконання зобов`язань у Базовий період, що є Додатком № 1 до договору про надання кредиту № 2936791 від 23 листопада 2019 року (а.с. 22). Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальність Фінансова компанія «Елаєнс» від 03 листопада 2024 рокугрошові кошти за договором перераховані на картковий рахунок відповідача (а.с. 39). Відомості про отримання відповідачем кредитних коштів також підтверджуються інформацією, наданою АТ КБ «Приватбанк» у відповідь на ухвалу суду про витребування доказів від 18 грудня 2025 року (а.с. 78-79). Згідно з детальним (щоденним) розрахунку заборгованості за Договором про надання кредиту № 2936791 від 23.11.2019, станом на 06 червня 2025 року, заборгованість відповідача у загальному розмірі становила 48370 грн 00 коп., зокрема, 7000 грн 00 коп.- залишок суми кредиту, 41370 грн 02 коп. залишок процентів за користування кредитом (а.с. 13-15). Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано. ТОВ «ФК «Солвентіс» на підставі договору факторингу № ДФ-07072025 від 07 липня 2025 року, якому передувало відступлення прав вимоги відповідно до договору факторингу № АК-10/06/2025 від 10 червня 2025 року, набуло статус нового кредитора за договором про надання кредиту № 2936791 від 23 листопада 2019 року, та отримало право вимоги щодо [PERSON] відносно заборгованості за кредитним договором. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № ДФ-07072025 від 07 липня 2025 року до ТОВ «ФК «Солвентіс»перейшло право вимоги за договором № 2936791 від 23 листопада 2019 року, боржник [PERSON] , загальна сума заборгованості 39340 грн 00 коп., із яких: 7000 грн 00 коп. сума заборгованості за тілом, 32340 грн 00 коп. сума заборгованості за відсотками (а.с. 12). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. ТОВ «ФК «Солвентіс» направлено [PERSON] вимогу-повідомлення про обов`язок погашення заборгованості за кредитним договором № 2936791 від 23 листопада 2019 року та повідомлено про те, що на підставі договору факторингу № АК-10/06/2025 від 10 червня 2025 року та договору факторингу № ДФ-07072025 від 07 липня 2025 року, відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2936791 від 23 листопада 2019 року до ТОВ «ФК «Солвентіс». Зазначено, що заборгованість за кредитним договором № 2936791 від 23 листопада 2019 року, станом на 10 липня 2025 року склала 39340 грн 41 коп. (а.с. 41), яка була залишена без виконання. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за кредитом та заборгованості за відсотками не виконала ані перед первісним кредитором, ані перед фактором ТОВ «ФК «Солвентіс», який набув право вимоги за відповідним кредитним договором на підставі договору відступлення права вимоги. З огляду на викладене, враховуючи наявність у [PERSON] непогашеної заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання кредиту № 2936791 від 23 листопада 2019 року у загальному розмірі 39340 грн 02 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7000 грн 00 коп. та заборгованості за відсотками в розмірі 32340 грн 00 коп. Відповідач заперечень щодо правильності наданого позивачем розрахунку сум заборгованості не заявляла, належних та допустимих доказів того, що заборгованість розрахована невірно та має інших розмір, ніж зазначено позивачем, не надала, власний розрахунок не надала. При цьому, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статтею 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп. (а.с. 7). Враховуючи вищезазначене та у зв`язку із тим, що суд дійшов висновку про задоволення позову, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача по справі [PERSON] у розмірі 2422 грн 40 коп. на користь позивача ТОВ «ФК «Солвентіс». Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 6000 грн 00 коп. Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: акт № 2936791 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) з описом робіт, виконаних адвокатом Лівак Іванною Миколаївною від 30 вересня 2025 року, а саме: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «Солвентіс» 1,5 години 2250 грн, складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і, які очікує понести у зв`язку із розглядом справи 3 години 3000 грн, формування додатків до позовної заяви (письмові докази) 1 година 750 грн. Разом: 6000 грн. (а.с. 9), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лівак І.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «Солвентіс» щодо стягнення кредитної заборгованості на загальну суму 6000 грн (а.с. 16), договір № 43657029 про надання правової допомоги від 01 липня 2025 року (а.с. 17-19), додаткову угоду № 2936791 до Договору № 43657029 про надання правової допомоги від 01 липня 2025 року із розширенням розділу «1 Предмет договору» та доповненням новим пунктом такого змісту: «1.2. Адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів Клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] », а також доповнення розділу «4. Порядок здійснення розрахунків» договору новим пунктом 4.9. (а.с. 38), копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 841 від 22 липня 2016 року адвоката Лівак Іванни Миколаївни (а.с. 46). Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved