Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

[PERSON] , від імені якої на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Мініх І.М., звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про виділення об?єкта нерухомого майна в натурі із спільної часткової власності, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що їй на праві приватної власності належить 1/2 частка домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Співвласником на 12/50 частки даного домоволодіння є [PERSON] 15/50 частки домоволодіння належало на праві приватної власності [PERSON] , який помер в 1970 році, спадкоємцем якого являється син [PERSON] . Вказує, що її частка домоволодіння складається з приміщень житлового будинку загальною площею 32,3 кв.м., житловою площею 21,1 кв.м., в тому числі: коридор (2-1) площею 4,7 кв.м., житлова кімната (2-2) площею 14,1 кв.м., житлова кімната (2-3) площею 7,0 кв.м., прихожа (2-4) площею 6,5 кв.м., господарська будівля: хлів «Г-І» площею 20,9 кв.м. Позивачка зазначає, що належна їй та іншим співвласникам частки нерухомого майна є фактично окремими об`єктами нерухомого майна. Частини будинку відокремлені стіною та мають окремі виходи з вулиці. Кожна частина будинку може бути виділена та функціонувати як окремий самостійний об?єкт нерухомого майна. Тому просить виділити належну їй частку домоволодіння в окремий об`єкт нерухомого майна, щоб мати можливість вільно володіти та користуватися належною їй часткою житлового будинку. Також просить визнати за нею право власності на дану нерухомість та припинити право спільної часткової власності. Представник позивачки подала до суду заяву, якою просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Співвідповідачі в судове засідання не з`явилися, хоч про час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, відзив на позов не подавали, заяв, клопотань не заявляли. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 липня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 вересня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2026 року постановлено заочний розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані докази, суд прийшов до висновків про наступне. Між сторонами виникли правовідносини з приводу припинення права спільної часткової власності, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2007 року за позивачкою визнано право власності на 1/2 частку домогосподарства по [ADDRESS] . Право власності зареєстроване Старокостянтинівським бюро технічної інвентаризації, оцінки та реєстрації 19 лютого 2008 року, реєстраційний номер 22188746, номер запису 376 в книзі 4, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17801574 від 19 лютого 2008 року. [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Шовтенко Н.П. 21 листопада 1987 року за р. №3788, належить на праві власності 12/50 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд по [ADDRESS] . Право власності зареєстроване Хмельницьким міжміським бюро технічної інвентаризації 30 листопада 1987 року за реєстровим №376 в книзі 4. [PERSON] згідно договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області Білоножко З.Г. 04 лютого 1954 року за р.№417 належить право власності на 13/50 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Право власності зареєстроване в Старокостянтинівському бюро технічної інвентаризації 28 квітня 1954 року в реєстровій книзі за реєстровим №27/8. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2025 року задоволено клопотання сторони позивачки про залучення до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON] , який являється сином [PERSON] , померлого в 1970 році. Згідно з даними технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який виготовлений 02 червня 2025 року комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Старокостянтинівської міської ради», частка [PERSON] складається з приміщень житлового будинку загальною площею 32,3 кв.м., житловою площею 21,1 кв.м., в тому числі: коридор (2-1) площею 4,7 кв.м., житлова кімната (2-2) площею 14,1 кв.м., житлова кімната (2-3) площею 7,0 кв.м., прихожа (2-4) площею 6,5 кв.м., господарська будівля: хлів «Г-І» площею 20,9 кв.м. У відповідності до довідки про технічний опис заявленого об`єкта нерухомого майна, виданої комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Старокостянтинівської міської ради» від 09 травня 2025 року за №3233 самочинно побудованих та реконструйованих будівель та споруд не встановлено, технічний опис відповідає даним вищевказаного технічного паспорта. Відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу частки з об`єкта нерухомого майна, виданого 03 червня 2025 року за №40 комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Старокостянтинівської міської ради», за технічними показниками заявлена 1/2 частка житлового будинку може бути виділені в натурі в самостійний об?єкт нерухомого майна із присвоєнням окремої адреси. Право власності на земельну ділянку відсутнє. У фактичному володінні та користуванні [PERSON] перебуває 1/2 частка домоволодіння, яка складається з житлового будинку загальною площею 32,3 кв.м., житловою площею 21,1 кв.м., в тому числі: коридор (2-1) площею 4,7 кв.м., житлова кімната (2-2) площею 14,1 кв.м., житлова кімната (2-3) площею 7,0 кв.м., прихожа (2-4) площею 6,5 кв.м., господарська будівля: хлів «Г-І» площею 20,9 кв.м. Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. З положень ч.ч. 2, 3 ст. 367 ЦК України вбачається, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ч. ч.1,3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Виділ часток (поділ) жилого будинку, який перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо) (постанова Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 601/180/16). Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України (постанова Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі № 725/602/18). Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом №55 від 18 червня 2007 року Міністерства з питань житлово-комунального господарства України. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Виходячи з положень статей 183, 367 ЦК України та роз`яснень, викладених в пунктах 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» зазначено, що виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. В пункті 8 Постанови №7 визначено, що різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Тому при відчуженні жилого будинку вони переходять до нового власника разом з будинком, якщо при укладенні договору про відчуження не було обумовлено їх знесення або перенос попереднім власником. Отже виділ часток (поділ) майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину майна із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання такого майна в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги про виділення в натурі частки зі спільної часткової власності та визнання права власності на домоволодіння слід задовольнити повністю, розподілити домоволодіння згідно запропонованого експертом варіанту поділу, який не порушуватиме прав сторін та враховує фактичне використання сторонами нерухомості. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, вимоги про їх відшкодування позивачкою не заявлялись, тому судові витрати слід залишити за позивачкою.

Outcome: approved