Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. Представник позивачки адвокат Денис Т.Д. звернувся до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір та змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2024 року. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1/4 від всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. В обґрунтування позову покликається на те, що шлюб між [PERSON] та відповідачем розірвано. Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2024 року ухвалено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини - дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі по 2 000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З моменту прийняття рішення про стягнення аліментів матеріальний стан позивачки змінився, зросли витрати на утримання дитини, зросли ціни на продукти та одяг. Дочка відвідує гуртки, зокрема художню школу, додатково вивчає англійську мову у приватного репетитора. Розмір аліментів 2 000 гривень на утримання дитини є мізерним та у невеликій частині покриває витрати, які остання несе на утримання дитини щомісячно. А тому, просить збільшити розмір аліментів, змінивши спосіб їх стягнення. В судове засідання будучи належно повідомленими позивачка та її представник адвокат Денис Т.Д. не з`явилися. У поданій позовній заяві заперечень щодо ухвалення заочного рішення не висловили. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, в силу пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, такий належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. 2. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 лютого 2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7-8). Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2024 року ухвалено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини - дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі по 2 000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). 3. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 29 січня 2026 року не з`явилися, суд, з дотриманням положень частини 6 статті 259 ЦПК України та частини 5 статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог частини 4 статті 268 ЦПК України, підписав судове рішення без його проголошення. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до статті 183 та статті 184 Сімейного кодексу України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статей 181, 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182 - 184Сімейного кодексу України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Як з`ясовано судом, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання його з позивачкою дитини визначено судом у розмірі по 2000 грн. щомісячно. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. 17 травня 2017 року Президент України підписав ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", згідно якого внесено зміни до законодавчих актів України, згідно якого частину 2статті 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Беручи до уваги викладене, суд звертає увагу на те, що частиною 3статті 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вказана стаття не містить будь-яких умов за яких одержувачу аліментів може бути відмовлено судом у способі стягненні аліментів. Вказане узгоджується із висновком ВС, викладеним у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18, згідно із яким спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, позивач наділений абсолютним правом на зміну способу стягнення аліментів. Крім того, згідно правової позиції, викладеної у постанові ВС від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Тобто, зміна способу стягнення аліментів передбачає зміну їх розміру. Суд враховує, що заявлений позивачкою розмір аліментів 1/4 частина від всіх його видів (доходів),щомісячно, є доведеним. Позивачкою доведено підстави для збільшення вже присудженого розміру аліментів, оскільки зросли ціни на утримання дитини у зв`язку зі зростанням цін на продукти та одяг. Дочка відвідує ряд гуртків, зокрема художню школу, додатково вивчає англійську мову у приватного репетитора. Виходячи з викладеного, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу щомісячно, що дасть можливість забезпечити достатні та належні умови для проживання дитини. Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов про зміну способу стягнення аліментів підлягає до задоволення. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Згідно статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог статті 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved