Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників процесу У жовтні до суду звернулася позивач [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Позов обґрунтований тим, що згідно із судовим наказом по справі № 451/78/22 від 08.02.2022, виданим Радехівським районним судом Львівської області стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 від всіх видів заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 січня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного судового наказу ВП 78124746 відкрите 20.05.2025 та на даний час перебуває на виконанні в Радехівському відділі ДВС у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Однак, відповідач не виконує вищезазначений виконавчий документ, відповідно, у ного виникла заборгованість із сплати аліментів за період з 20.01.2022 по 13.10.2025 в сумі 133 531,28 грн. Зазначає, що станом на дату подання позовної заяви, відповідач і надалі належним чином не виконує вищезазначений виконавчий документ і не сплачує аліменти періодично та в повному обсязі. Відтак, станом на жовтень 2025 року в нього наявна заборгованість зі сплати аліментів в сумі 133 531,28 (сто тридцять три тисячі п`ятсот тридцять одна тисяча) гривень 28 копійок. На підставі вищезазначеного, позивач вважає за необхідне звернутись до суду про стягнення з відповідача пені за прострочення із сплати аліментів, яка виникла на підставі судового наказу № 451/78/22 від 08.02.2022, виданого Радехівським районним судом Львівської області за період з 20.01.2022 по 13.10.2025 (а.с.1-15). Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Заяви, клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі Суд своєю ухвалою від 24 листопада 2025 року прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судове засідання (а.с.1-2). 03 лютого 2026 року до суду поступила заява представника позивача, у якій вона зазначила, що погоджується на здійсненні заочного розгляду справи. Просить суд розгляд справи здійснити без її участі (а. с. 87). Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.52). Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Разом з тим, як зазначено у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 905/2382/17 відсутність відзиву на позов не є визнанням позовних вимог та не означає доведеність позовних вимог. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З огляду на зазначене вище та відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечила представник позивача. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України суд не здійснював фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Установлені судом фактичні обставини справи [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.25). Згідно із судовим наказом по справі № 451/78/22 від 08.02.2022, виданим Радехівським районним судом Львівської області стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 від всіх видів заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 січня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного судового наказу ВП 78124746 відкрите 20.05.2025 та на даний час перебуває на виконанні в Радехівському відділі ДВС у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.17-18). Відповідач не виконує вищезазначений виконавчий документ, відповідно, у ного виникла заборгованість із сплати аліментів за період з 20.01.2022 по 13.10.2025 в сумі 138 610,93 грн. Станом на дату подання позовної заяви, відповідач і надалі належним чином не сплачує аліменти періодично та в повному обсязі. Відтак, у нього наявна заборгованість зі сплати аліментів в сумі 133 531,28 (сто тридцять три тисячі п`ятсот тридцять одна тисяча) гривень 28 копійок, що підтверджує розрахунок заборгованості представника позивача. [PERSON] є співвласником 1/2 нерухомого майна, що розташоване за адресою [ADDRESS] (а.с.29-30). Позиція суду Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково з огляду на таке. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з виникненням заборгованості зі сплати аліментів з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати їх за рішенням суду. Норми права, які застосував суд, та мотиви прийняття рішення До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України та Сімейного кодексу України (далі СК України). Так, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України та стаття 180 СК України) Відповідно до частини 1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Приписами частини 2 статті 196 СК України передбачено, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд враховує роз`яснення, викладені у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з якими передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі Станом на 01.09.2025 наявна заборгованість зі сплати аліментів на загальну суму 138 610,93 грн. Суд зауважує, що відповідачем не надано і судом не здобуто жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував наявність об`єктивних обставин, які перешкоджали йому виконувати аліментні зобов`язання. З огляду на викладене, суд доходить переконання, що заборгованість по сплаті аліментів виникла саме з вини відповідача, тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки пені, передбаченої статтею 196 СК України. Суд звертає увагу на те, що стягнення неустойки (пені) за заборгованістю по сплаті аліментів є правом одержувача аліментів, яким позивачка скористалася у визначений законом спосіб. Оцінюючи обґрунтованість суми пені за прострочення сплати аліментів, визначену позивачкою, суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, зроблений 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц, у якому, зокрема, зазначено таке. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. З огляду на викладене, зважаючи на розмір заборгованості зі сплати аліментів та беручи до уваги розмір неустойки (пені) за прострочення сплати цих аліментів, визначений позивачкою у сумі 133531,28 грн, який не перевищує 100 відсотків самої заборгованості та розміру пені, розрахованої відповідно до зазначеного вище правового висновку Великої Палати Верховного Суду, суд доходить висновку щодо обґрунтованості позовних вимог повністю. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити повністю. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне з відповідача стягнути судові витрати на користь держави.

Outcome: approved