Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Гінгуляк Юрій Васильович звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, посилаючись на те, 07 червня 2024 року Сторожинецьким районним судом Чернівецької області ухвалено рішення у справі № 723/1314/24, відповідно до якого вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.04.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Після досягнення повноліття [PERSON] [INFO] , стягнення аліментів на нього припинились. Однак, [PERSON] з 01 вересня 2023 року є студентом Чернівецького транспортного фахового коледжу, де навчається на III курсі навчання, денного відділу, державної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2022 року по 30.06.2026 рік. Просить суд стягнути з [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання заяви і до досягнення ним 23 років, або припинення навчання, в залежності, яка з цих подій настане першою. Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача адвокат Гінгуляк Юрій Васильович надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують, просять задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на позов, з якого вбачається, що позовні вимоги він не визнає, заперечує проти позову, виходячи з наступного. Позивачем зазначено, що син навчається на денній формі навчання, однак довідка, яка це підтверджує датована 2023 роком, разом з тим, відповідачу відомо, що їх син в січня 2025 року виїхав за кордон до Естонії м. Таллін, і з того часу до України не повертався. Також відповідач вказав, що їх син вже не є особою з інвалідністю, а тому посилання позивача на цю обставину є не обґрунтованими. Відповідач зазначив, що на його утриманні є непрацездатна матір, а також, що має поганий стан здоров`я. Просив відмовити у задоволені позову. Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, ознайомившись з позицією сторін, викладеною у заявах, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановленні наступні обставини. 07 червня 2024 року Сторожинецьким районним судом Чернівецької області ухвалено рішення у справі № 723/1314/24, відповідно до якого вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.04.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Після досягнення повноліття [PERSON] [INFO] , стягнення аліментів на нього припинились. [PERSON] з 01 вересня 2023 року є студентом Чернівецького транспортного фахового коледжу, де навчається на III курсі навчання, денного відділу, державної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2022 року по 30.06.2026 рік, що вбачається із копії витягу з наказу № 90/У від 29.07.2022 року та довідкою Чернівецького транспортного фахового коледжу № 132 від 23.05.2025 року. Відповідно до відповіді № 723/2159/25 від 28.07.2025 року наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, вбачається, що [PERSON] [INFO] , 15.01.2025 року виїхав із України, в пункті пропуску Порубне. Однак, перетин кордону сином сторін не спростовує того факту, що він продовжує навчання, оскільки наразі на території України діє військовий стан і студенти мають безпосередню можливість навчання на денній формі шляхом навчання «онлайн». Відповідачем не спростовано дані обставини. Щодо твердження відповідача, про його стан здоров`я та утримання не працездатної матері, суд зазначає наступне. В одному із своїх рішень Верховний Суд наголошує, що навіть, якщо батько або мати є інвалідами ІІ або ІІІ групи, але в довідці про стан їх здоров`я відсутні рекомендації щодо неможливості працювати, тобто їх не визнано непрацездатним, а тільки рекомендовані певні обмеження в роботі, це є підставною для стягнення з таких батьків аліментів на повнолітніх сина або дочку, які продовжують навчання. Відповідно до ч.1ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства»). В силуст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. У відповідності дост.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно дост.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч.2ст.182 СК України). За правиламист.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що 16.06.1995 року позивач та відповідач уклали шлюб, який зареєстрований Михальчанською сільською радою Сторожинецького району Чернівецької області за актовим записом № 9 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу народилася дитина [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15.05.2007 року. В графі батько вказаний « [PERSON] ». Відповідач надав копію пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 30.09.2010 року, з якого вбачається, що він пенсіонер за вислугою років, термін довічно. Однак, він не являється пенсіонером по стану здоров`я, не має медичних обмежень, щодо працездатності. Також варто вказати, що відповідач не надав суду підтвердження утримання своєї матері. Суд звертає увагу, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню частково, а саме в розмірі 1/6 заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до припинення [PERSON] навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача. Ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Також згідно вимог статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: partial