Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області від представника позивача Рудницького Ю.І. надійшла позовна заява АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.08.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] укладено кредитний договір №5485562347. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до умов Кредитного договору №5485562347 від 09.08.2021року Позичальнику надано грошові кошти на суму 41509 грн. Дата закінчення кредитного договору 07.02.2023. Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Кредитному договорі (п.1.2.,1.4. Кредитного договору), отже Кредитодавець, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. Права вимоги за Кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору факторингу відповідно до умов цього Договору Позивач є новим кредитором [PERSON] за Кредитним договором №5485562347 від 09.08.2021 року з усіма наступними додатками та змінами. Умови вищезазначеного Кредитного договору Позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті. Станом на 12.05.2025 року заборгованість позичальника за Кредитним договором №5485562347 від 09.08.2021 року, становить 37751,17 грн - основний борг (в т.ч. прострочений), 9,72 грн -заборгованість за процентами річними, 34 784,64 грн - заборгованість за процентами щомісячними. За таких обставин позивач просить суд стягнути із відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 72 545,53 гривень та понесені судові витрати. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17.11.2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просить розглянути справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, своїм правом на подання відзиву не скористався, а тому суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача та провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Судом установлено, що 09.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір № 5485562347. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з п. п. 1.2, 1.3 кредитного договору, позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту №5562347, який є невід`ємною частиною цього договору. П. 3.1 кредитного договору зазначено, що всі інші умови кредитного договору, викладені в паспорті кредиту та в умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення договору та до яких позичальник приєднується підписавши цей договір. Відповідно до п. 3.2 кредитного договору, цей договір, Паспорт кредиту № 5562347 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» - складають єдиний кредитний договір. Позичальник підписавши цей договір підтверджує, що свій примірник цього договору він отримав. Відповідно до паспорту кредиту № 5562347 та умов кредитного договору № 5485562347 від 09.08.2021 року [PERSON] надано грошові кошти на наступних умовах: 41 509,00 гривень сума кредиту; строк кредитування 18 місяців; процентні ставки: при наданні кредиту 7% від суми кредиту 2 100 грн.; щомісячні проценти 2,70 % від суми кредиту; річні проценти-загальні 0,01 % від суми боргу за договором; реальна річна процентна ставка 84,45 % річних. Кредит отримано відповідачем шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в кредитному договорі. Свої зобов`язання кредитодавець виконав у повному обсязі, та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором, що підтверджується випискою по особовим рахункам кредитного договору № [NUMBER] та картковому рахунку [PERSON] 17.12.2021 року право вимоги за вказаним кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору факторингу № 171221 від 17 грудня 2021 року. Відповідно до умов вказаного договору та витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 171221 від 17.12.2021 року, Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» є новим кредитором [PERSON] за кредитним договором № 5485562347 від 09.08.2021 року. За умовами ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) у відповідності до вимог ч. 1 п. 1 ст. 512 ЦК України. Частина 1 статті 516 ЦК України передбачає, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення в розрахунках заборгованості за договором. Отже, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Згідно зі ст. 629ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. АТ «Таскомбанк» направив відповідачу повідомлення-вимогу щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 5485562347 від 09.08.2021 року. Позивач у цій вимозі повідомив відповідачу розмір боргу, попередив про необхідність його повернення, протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї повідомлення, та попередив про подання позову до суду в разі невиконання цієї вимоги. Отже, установлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав договір № 5485562347 від 09.08.2021 року, однак умови договору порушив. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно з наданим банком розрахунком, загальна заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 12.05.2025 року становить 72 545,53 грн, яка складається з наступного: 37 751,17 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 9,72 гривень - заборгованість по річним процентам (в тому числі прострочена); 34 784,64 гривень - заборгованість по щомісячним процентам (в тому числі прострочена). Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення за договором позики № 5485562347 від 09.08.2021 року, суд зауважує, що з розрахунку заборгованості за вказаним договором, долученого позивачем, вбачається, що заборгованість за відсотками нарахована за період з 08.12.2021 року по 01.05.2024 року у загальному розмірі 34 794,36 грн. Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні висновки містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц. У постанові від 05 квітня 2023 року в справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Так, судом встановлено, що відповідачем та позивачем у вказаному кредитному договорі погоджено строк кредитування 18 місяців, тобто до 07.02.2023 року зі сплатою відсотків у межах строку кредитування. Разом із тим, згідно розрахунку заборгованості, долученого позивачем, вбачається, що відсотки за користування кредитом зі строком кредитування до 07.02.2023 року продовжували незаконно нараховуватися після закінчення строку основного зобов`язання. При цьому неповернення кредиту у визначений договором строк, в цьому випадку після спливу строку кредитування 07.02.2023 року, свідчить не про продовження строку договору, а про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань. Нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Разом з тим, за умовами укладеного між сторонами договору позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 07.02.2023 року, а після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, та у разі прострочення позичальником грошового зобов`язання позикодавець має право на стягнення грошових коштів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, однак у цій справі таких позовних вимог позивачем не заявлено, а тому суд доходить висновку щодо відсутності у позивача права вимоги на стягнення з відповідача заборгованості за простроченими процентами поза межами дії кредитного договору. Отже, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками поза межами дії кредитного договору № 5485562347, тобто після 07.02.2023 року є безпідставними та задоволенню не підлягають. За таких обставин, враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, не повернув отримані кредитні кошти та не сплатив проценти за користування ними відповідно до умов договору, доказів, які б спростовували розмір заборгованості за таким договором відповідач суду не надав, право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 5485562347 від 09.08.2021 року у частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 37 751,17 грн, та за відсотками нарахованими позивачем в межах строку дії кредитного договору у розмірі 17 937,64 грн, а всього в розмірі 55 688,81 грн. підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача у сумі 1 859,53 грн, виходячи з розрахунку: (розмір задоволених позовних вимог 55 688,81 грн) * 2 422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) / 72 545,53 грн (розмір заявлених позовних вимог) = 1 859,53 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial