Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Позивач ТОВ "Споживчий центр" звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з тих підстав, що як стверджує, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 16.12.2024 укладено кредитний договір № 16.12.2024-100000444. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 9000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 16.12.2024, строком на 140 днів. Відповідно до умов кредитного договору № 16.12.2024-100000444 від 16.12.2024 позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту 16.12.2024; сума кредиту 9000 грн.; строк, на який надається кредит 140 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 04.05.2025; пролонгація (лонгація, пролонгація) строку кредитування та строку виплати кредиту передбачена; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом усього строку, на який надається кредит; комісія пов`язана з наданням кредиту - 20 % від суми кредиту та дорівнює 1800 грн., неустойка 90 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до договору від 16.12.2024 та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 9000 грн. на строк, зазначений в умовах кредитного договору, [PERSON] 16.12.2024 отримала кредитні кошти в розмірі 9000 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. В свою чергу, [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату подання позову утворилась заборгованість у розмірі 15743,36 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6867,73 грн., по процентах в розмірі 4825,63 грн., по неустойці в розмірі 4050 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Разом з тим, відповідачкою були здійснені заходи, спрямовані на визнання наявності боргу, а саме проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму: 2000,47 грн. від 29.12.2024, 2000,47 грн. від 12.01.2025, 1400 грн. від 25.01.2025, 596,26 грн. від 26.01.2025, 670 грн. від 10.02.2025, 1600,47 грн. від 12.02.2025, 2191,05 грн. від 25.02.2025. При цьому, під час формування довідки про заборгованість та розрахунку суми позовних вимог було враховано суми здійснених відповідачем часткових сплат. Просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 16.12.2024-100000444 від 16.12.2024 в розмірі 15743,36 грн., а також суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2422,40 грн. Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» у поданій ним позовній заяві просить розглянути справу в його відсутність, позов підтримує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про розгляд справи, однак конверти з повістками повернуті на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву на позов не подала. Суд вважає, що неотримання відповідачкою поштової кореспонденції, яка направлялася судом, свідчить про умисне неотримання документів. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПКУкраїни днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. Аналогічний висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року справа 755/17944/18, провадження № 61-185св23. З врахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 16.12.2024 укладено кредитний договір № 16.12.2024-100000444. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 9000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 16.12.2024, строком на 140 днів. Відповідно до умов кредитного договору № 16.12.2024-100000444 від 16.12.2024 позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту 16.12.2024; сума кредиту 9000 грн.; строк, на який надається кредит 140 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 04.05.2025; пролонгація (лонгація, пролонгація) строку кредитування та строку виплати кредиту передбачена; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом усього строку, на який надається кредит; комісія пов`язана з наданням кредиту - 20 % від суми кредиту та дорівнює 1800 грн.; неустойка 90 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до договору від 16.12.2024 та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 9000 грн. на строк, зазначений в умовах кредитного договору, [PERSON] 16.12.2024 отримала кредитні кошти в розмірі 9000 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. В свою чергу, [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату подання позову утворилась заборгованість у розмірі 15743,36 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6867,73 грн., по процентах в розмірі 4825,63 грн., по неустойці в розмірі 4050 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Разом з тим, відповідачкою були здійснені заходи, спрямовані на визнання наявності боргу, а саме проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму: 2000,47 грн. від 29.12.2024, 2000,47 грн. від 12.01.2025, 1400 грн. від 25.01.2025, 596,26 грн. від 26.01.2025, 670 грн. від 10.02.2025, 1600,47 грн. від 12.02.2025, 2191,05 грн. від 25.02.2025. При цьому, під час формування довідки про заборгованість та розрахунку суми позовних вимог було враховано суми здійснених відповідачем часткових сплат. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до положень ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі за текстом Закон), згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Доказів, на спростування викладених позивачем обставин та розміру заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором, суду не надано. Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, підтверджуються належними та допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні, в той же час відповідачем не надано жодних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені при зверненні до суду з цивільним позовом витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. На підставі ст.ст. 1048, 1049, 1050, 1052 ЦК України,

Outcome: approved