Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» звернулося до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що 05.02.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 3438761 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронній формі, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 4000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором. 26.10.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК ПРОФІТ» укладено договір факторингу № 26102023, за яким до ТОВ «ФК ПРОФІТ» перейшло право вимоги за кредитним договором до відповідача, яке у подальшому 09.09.2025 відповідно до договору факторингу № ДО-20250909/001 відступило право вимоги за кредитним договором до ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ». Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 3438761 від 05.02.2023 у розмірі 23430 грн., судові витрати у розмірі 2422,40 грн. та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн. Ухвалою суду від 31.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, по справі відкрито спрощене позовне провадження, призначений судовий розгляд без повідомлення (виклику) сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду від сторін не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідачу було направлено копію ухвали суду від 31.12.2025 за зареєстрованим місцем проживання. Поштове відправлення отримане останнім 08.01.2026, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Так, 05.02.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] в електронному вигляді було укладено договір № 3438761 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За умовами договору [PERSON] було надано кредит в розмірі 4000 грн; строк кредиту 350 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів (п. 1.2, 1.3). Відповідно до п. 1.4.1 стандартна процентна ставка становить 2,00 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору. Згідно з п. 2.1 договору, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту з використанням реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е853 (а.с. 9-13). З листа ТОВ «УПР» від 28.02.2024 № 746-2802 вбачається, що 05.02.2023 о 07:57 год. Успішно перераховано кошти в сумі 4000 грн. на карту № [NUMBER] , номер транзакції [NUMBER] (а.с. 16 на звороті). Згідно з розрахунком заборгованості за Договором № 3438791 від 05.02.2023, станом на 26.10.2023 заборгованість відповідача становить 23430 грн., з яких: 4000 грн. тіло кредиту; 19430 грн. нараховані відсотки (а.с. 14-16). 26.10.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (кредитор) та ТОВ «ФК ПРОФІТ» (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги № 26102023, згідно якого новий кредитор приймає належні кредитору права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 18-19). 09.09.2025 між ТОВ «ФК ПРОФІТ» та ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» укладено договір факторингу № ДО-20250909/001, згідно якого фактор набуває право вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 19-20). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу від 09.09.2025 № ДО-20250909/001 та витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу від 09.09.2025 № ДО-20250909/001 ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» набуло право вимоги до [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 3438761 від 05.02.2023 на загальну суму 23430 грн., з яких: 4000 грн. тіло кредиту; 19430 грн. нараховані відсотки (а.с.21). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст.628 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст.526 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити борг, а також відсотки. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підставі наведених норм права, оскільки відповідач в порушення умов договору позики не виконав зобов`язання по поверненню грошових коштів та відсотків, в результаті чого виникла заборгованість на загальну суму 23430 грн., яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ». Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн. Що стосується витрат на правничу допомогу адвоката, то судом враховується положення ст.137 ЦПК України, відповідно до яких розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові від 22.05.2024 № 754/8750/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved