Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача Акціонерного товариства «Таскомбанк» (далі - АТ «Таскомбанк») звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовомдо відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 26 серпня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК» ЦФР») та [PERSON] було укладено крединий договір № 3765917232. Відповідно до умов якого кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати позичальнику (відповідачу) кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користуванням кредитом на умовах, встановлених в договорі. Відповідно до умов кредитного договору позичальником надано грошові кошти на суму 39711,00 грн; строк користування - 24 місяці; річні проценти 0,01 % від суми богу за договором; щомісячні проценти 2,49 % від суми кредиту. 1 вересня 2021 року між ТОВ «ФК» ЦФР» та АТ «Таскомбанк» було укладено договір про відступлення права вимоги № 01/09/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК» ЦФР» передає (відступає) АТ «Таскомбанк» за плату належні йому права вимоги, а АТ «Таскомбанк» приймає належні ТОВ «ФК» ЦФР» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників. Відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 1 липня 2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором № 3765917232 від 26 серпня 2022 року становить 60960,18 грн, в т.ч.: заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. прострочена) 30905,21 грн; заборгованість за річними загальними процентами (в т.ч. прострочена) 4501,08 грн; заборгованість за щомісячними процентами (в т.ч. прострочена) 25553,89 грн. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2025 року матеріали цивільної справи передано до Рокитнянського районного суду Київської області за підсудністю. 14 жовтня 2025 року матеріали справи надійшли до Рокитнянського районного суду Київської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Банах-Кокус О.В. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 17 жовтня 2025 року позов залишено без руху та надано час на усунення недоліків. Ухвалою суду від 7 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, в прохальній частині позову просив проводити розгляд справи без участі представника АТ «ТАСКОМБАНК». У судове засідання відповідач не з`явилася. Подала 25 листопада 2025 року до суду відзив, в якому просила здійснювати розгляд справи без її участі. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Стислий виклад позиції інших учасників справи 25 листопада 2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обгрунтування відзиву посилається на те, що: 1) позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 3765917232 від 26 серпня 2022 року, а AT «ТАСКОМБАНК» не є належним позивачем у справі, оскільки сам кредитний договір № 3765917232 був укладений 26 серпня 2022 року, а право вимоги від первісного кредитора ТОВ «ФК «ЦФР» перейшло до нового кредитора AT «ТАСКОМБАНК» 01 вересня 2021 року, тобто на рік раніше укладення кредитного договору, що взаємовиключає одне одного, оскільки за договором переходу право вимоги боргу є похідним від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. Таким чином, на момент укладення договору щодо переходу права вимоги боргу між ТОВ «ФК «ЦФГ «ТАСКОМБАНК» ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржника відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати AT «ТАСКОМБАНК» на підставі договору про відступлення права вимоги 01 вересня 2021 року; 2) нарахування відсотків після спливу строку кредитування є неправомірним. Банк безпідставно включив до суми боргу відсотки, нараховані після завершення строку кредитування, не довів правових підстав для їх нарахування, а також не надав доказів фактичного користування коштами у цей період. У зв`язку з цим заявлена сума боргу в частині відсотків є документально не ствердженою і такою, що суперечить чинному законодавству. Крім того, вказує, що згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії КИО-1 № 1396721 від 01 грудня 2011 року, відповідач є інвалідом І групи з дитинства, а тому на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» має право на звільнення від сплати судового збору. 1 грудня 2025 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій просить продовжити строк на подання відповіді на відзив, прийняти відповідь на відзив, долучити до матеріалів справи та задовольнити позовну заяву в повному обсязі. У наданій відповіді вказує, що: 1) ТОВ «ФК «ЦФР» відступлено АТ «Таскомбанк», на підставі договору факторингу 01/09/21 від 01 вересня 2021 року право вимоги до відповідача за вищевказаним Договором. На підтвердження факту набуття прав вимоги за кредитним договором № 3765917232 позивачем наданий договір факторингу, витяг з реєстру боржників, платіжне доручення та акт приймання-передачі права вимоги. Доводи відповідача про те, що право вимоги не могло перейти до АТ «ТАСКОМБАНК» начебто через те, що договір факторингу був укладений раніше, ніж конкретний кредитний договір, є юридично необґрунтованими та суперечать умовам самого договору факторингу; 2) норми Кредитного договору, поданого до суду, не містить положення про припинення нарахування процентів після спливу 24-місячного строку. Вказаний строк визначає лише календарні рамки, протягом яких Позичальник повинен виконати свій обов`язок із повернення кредиту згідно графіка платежів, але не припиняє і не обмежує дію основного грошового зобов`язання. Законодавство України не містить жодної норми, яка б забороняла нарахування договірних процентів після спливу строку повернення кредиту, якщо такі проценти прямо передбачені умовами договору як плата за користування кредитними коштами. Фактичні обставини справи, встановлені судом 26 серпня 2022 року між ТОВ «ФК» ЦФР» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3765917232. Згідно якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі 39711,00 грн безготівковим шляхом на будь-які цілі строком на 24 місяці, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (початковий процент при наданні кредиту в розмірі 5% від суми кредиту (1891,00 грн), щомісячні проценти в розмірі 3,50% від суми кредиту, річні проценти 10,99 % (від суми боргу за договором) за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з пунктом 1.3. кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в даному договорі. Відповідно до пункту 1.4. кредитного договору, підписавши цей договір позичальник доручає кредитодавцю виплатити за рахунок отриманого кредиту суми грошових коштів вказані в кредитному договорі. Згідно із пунктом 3.5 кредитного договору всі інші умови кредитного договору зазначені в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» w.w.w. kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору та до яких позичальник приєднується підписавши цей договір. Відповідно до пункту 3.6 кредитного договору цей Договір та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» - складають єдиний кредитний договір. 26 серпня 2022 року відповідач [PERSON] , ознайомившись з умовами кредитування, підписала заяву-анкету на отримання послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» та паспорт кредиту № 5917232, що підтверджується їх копіями. Згідно пункту 4 Паспорта кредиту кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору, сума кредиту 39711,00 грн. У разі прострочення виконання своїх кредитних зобов`язань, позичальник сплачує штраф у розмірі 1% від суми наданого кредиту за кожний факт невиконання прострочки відповідно до графіку платежів (п. 7 Паспорта кредиту). Також, позичальник, своїм підписом підтвердив, що ознайомлений з інформацією. вказаною в статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією (п. 2.2 кредитного договору). Відповідно до виписки по особовим рахункам кредитного договору № [NUMBER] [PERSON] було перераховано 39711,00 грн. 1 вересня 2021 року між ТОВ «ФК» ЦФР» та АТ «Таскомбанк» було укладено договір про відступлення права вимоги № 01/09/21, відповідно до якого первісний кредитор ТОВ «ФК «ЦФР» передає новому кредитору АТ «Таскомбанк», а новий кредитор АТ «Таскомбанк» набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та в строки встановлені цим договором. Факт передачі права вимоги АТ «Таскомбанк» до боржника [PERSON] за кредитним договором № 3765917232 від 26 серпня 2022 року, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги до договору факторингу № 01/09/21 від 1 вересня 2021 року та випискою по особовому рахунку та розрахунком заборгованості. [PERSON] у вказаному реєстрі зазначений під порядковим номером 15 як боржник за даним кредитним договором. Так, відповідно до розрахунку заборгованості відповідач здійснювала часткову оплату кредиту та станом на 3 червня 2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором № 3765917232 від 26 серпня 2022 року становить 60960,18 грн, в т.ч.: заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. прострочена) 30905,21 грн; заборгованість за річними загальними процентами (в т.ч. прострочена) 4501,08 грн; заборгованість за щомісячними процентами (в т.ч. прострочена) 25553,89 грн. Досудовою повідомленням-вимогою представник АТ «Таскомбанк» звернувся до відповідача щодо погашення заборгованості в розмірі простроченого боргу. У випадку не погашення у встановлений у вимозі строк - 30 днів з дати одержання повідомлення, але у будь-якому випадку не пізніше 45 календарних днів з дня направлення банком повідомлення, банк буде ініціювати примусове стягнення заборгованості. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Відповідно до частини 1 сттатті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частиною 1 статті 627 та частиною 1 статті 628 ЦК України, а також відповідно до статті 6 цього Кодексу,сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). [PERSON] з метою отримання кредитних послуг 26 серпня 2022 року підписала заяву-анкету підписала заяву-анкету на отримання послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» та паспорт кредиту № 5917232. В заяві-анкеті № 5917232 від 26 серпня 2022 року зазначено, що відповідач перед підписанням цієї заяви ознайомився з публічною пропозицією разом із додатками, в тому числі, але не виключно, тарифами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, паспортом споживчого кредиту, що розміщені на сайті банку. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «ФК «ЦФР»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до статей 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями частини другої статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а стаття 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Судом встановлено, що ТОВ «ФК» ЦФР» свої зобов`язання перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 39711,00 грн. Також, факт укладення кредитного договору № 3765917232 від 26 серпня 2022 року та отримання кредитних коштів у розмірі 39711,00 грн відповідачем не оспорювався та на час розгляду справи не заперечується, що підтверджується здійсненням часткового погашення відповідачем заборгованості. Враховуючи норми діючого законодавства України, суд погоджується з доводами позивача щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту. Щодо нарахування відсотків Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Суд при вирішенні справи користується правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду. В постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 р. у справі № 912/1120/16 та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Правом на нарахування компенсаційних втрат, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, позивач не скористався. Отже, нарахування позивачем відсотків поза межами строку кредитування понад 24 місяці є необґрунтованим та не відповідає практиці Верховного Суду. Оскільки представником позивача не надано суду доказів, що строк дії договору продовжено, а крединий договір № 3765917232 укладено 26 серпня 2022 року строком на 24 місяці, тобто до 26 серпня 2024 року, тому нараховані відсотки поза межи вказаного строку є необгрунтованими. З наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається нарахування позивачем заборгованості поза межи вказаного строку договору, а саме: 1. заборгованість за річними загальними процентами з 1 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року на загальну суму 1067,98 грн; 2. заборогваність за щомісячними процентами з 31 сепрня 2024 року по 31 грудня 2024 року на загальну суму 5604,40 грн. З огляду на викладенета з урахуванням висновків зроблених Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16, враховуючи відсутність правових підстав для нарахування на рахунок відповідача відсотків поза межами строку кредитного договору, суд, частково задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованістьза кредитним договором № 3765917232 від 26 серпня 2022 року у розмірі 54287,80 грн, в т.ч.: заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. прострочена) 30905,21 грн; заборгованість за річними загальними процентами (в т.ч. прострочена) 3433,10 грн (4501,08 грн 1067,98 грн (нараховані поза межами строку)), заборгованість за щомісячними процентами (в т.ч. прострочена) 19949,49 грн (25553,89 грн 5604,40 грн (нараховані поза межами строку)) грн. Щодо виникнення права вимоги за зобов`язанням Суд відхиляє твердження відповідача про те, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 3765917232 від 26 серпня 2022 року, а AT «ТАСКОМБАНК» не є належним позивачем у справі, оскільки сам кредитний договір № 3765917232 був укладений 26 серпня 2022 року, а право вимоги від первісного кредитора ТОВ «ФК «ЦФР» перейшло до нового кредитора AT «ТАСКОМБАНК» 01 вересня 2021 року, тобто на рік раніше укладення кредитного договору, що взаємовиключає одне одного, оскільки за договором переходу право вимоги боргу є похідним від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно із частиною 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Судом встановлено, що 1 вересня 2021 року ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» уклало з АТ «Таскомбанк» договір про відступлення права вимоги № 01/09/21 відповідно до якого, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору (п.2.1 договору). Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників. А новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позачильників. Підписані сторонами відповідні реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього договору (п.2.2 договору). Право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам. Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (п. 3.4 договору). Згідно з п. 9.1 цього договору, договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їх підписів відбитками печаток сторін. Цей договір діє протягом 1 (одного) календарного року, але у будь-якому разі, до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 9.2 договору). Відповідно до реєстру боржників від 29 серпня 2022 року до договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 1 вересня 2021 року ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» до АТ «Таскомбанк» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 39857,10 грн. Вказаний договір про відступлення права вимоги та реєстр боржників підтверджує належний перехід прав вимоги до відповідача від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» до АТ «Таскомбанк». Висновки суду щодо розподілу судових витрат У силу приписів статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до пункту 19 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є особою з інвалідністю І групи. Отже, з огляду на вказану норму відповідач звільнена від сплати судового збору. Згідно частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Позивач просить стягнути із відповідача 60960,18 грн. Водночас судом вирішено стягнути 54287,80 грн, що становить 89,05 %. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, як передбачено статтею 4 ЗУ «Про судовий збір». З огляду на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір в розмірі 2156,97 грн (89,05%) слід компенсувати позивачу за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial