Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

03 квітня 2024 року представник позивача адвокат Мельниченко М.С. звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заявою, якою просив суд стягнути : з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 156 800,00 грн., витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП у розмірі 2300,00 грн.; з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] матеріальні збитки, спричинені внаслідок ДТП у розмірі 772 561,81 грн. та понесені нею судові витрати. Вимоги обґрунтовано тим, що 14 липня 2023 року о 08 год. 41 хв. в м. Бориспіль в районі перехрестя вулиць Лісова-Ботанічна-Гоголя, водій автомобіля «Land Rover Discovery Sport», державний номерний знак [NUMBER] , грубо порушуючи вимоги п.п. 2.3.б), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, маючи об`єктивну можливість виявити, в межах смуги свого руху, автомобіль «Toyota Rav-4 Hybrid», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який знаходився у нерухомому стані у зв`язку із технічною несправністю, проявив неуважність, проявив неуважність, безпечність до дорожньої обстановки, що склалась, не вжив заходів щодо зупинки транспортного засобу під керуванням, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Rav-4 Hybrid», державний номерний знак [NUMBER] . Згідно постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2023 року справі за № 359/7918/23, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2024 року постанову Бориспіль-ського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2023 року скасовано, провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністратив-ного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП України. Протокол відносно [PERSON] щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не складався, питань щодо наявності в його діях вини, в порядку КУпАП, не вирішувалось. Позивач вважає, що згідно висновку судового експерта №52 від 08 вересня 2023 року, складеного за результатом проведення інженерно-транспортного дослідження дорожньо-транспортної пригоди, встановлено наявність саме в діях [PERSON] порушень вимог п.п. 12.3, 12.4 та 12,9 (підпункту «б») ПДР України, які перебувають у причинному зв`язку настання даної ДТП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Toyota Rav-4 Hybrid», державний номерний знак [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень з матеріальними збитками у розмірі 929 361,81 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 156 800,00 грн., витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП у розмірі 2300,00 грн.; та з відповідача стягнути з [PERSON] матеріальні збитки, спричинені внаслідок ДТП у розмірі 772 561,81 грн. Ухвалою суду від 15 квітня 2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки і встановлено строки для вчинення процесуальних дій. 27 травня 2024 року до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача ПАТ «СК «Уніка» - адвокат Ровінська Т.С. просила відмовити у задоволенні позову. Вказала, що 10 травня 2023 року між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №214534174. Предметом страхування за Полісом є цивільно - правова відповідальність внаслідок експлуатації транспортного засобу «Land Rover Discovery Sport», державний номерний знак [NUMBER] . 23 лютого 2024 року до страховика звернулась [PERSON] із повідомленням щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 14 липня 2023 року за участю транспортного засобу «Toyota Rav-4 Hybrid», державний номерний знак [NUMBER] та за участю забезпеченого транспортного засобу «Land Rover Discovery Sport», державний номерний знак [NUMBER] , відповідаль-ність водія якого застрахована за полісом ОСЦПВ №214534174. Згідно наявних матеріалів справи страховиком не встановлено, що вину водія [PERSON] забезпеченого транспортного засобу «Land Rover Discovery Sport», державний номерний знак [NUMBER] в дорожньо-транспортній пригоді від 14 липня 2023 року у передбаченому законом порядку не встановлено. Таким чином, цивільно-правова відповідальність страхувальника [PERSON] не настала, а тому у ПрАТ «СК «Уніка» відсутні правові підстави для визнання даної події страховим випадком та, відповідно, для виплати страхового відшкодування позивачу (а.с. 80-87). 11 липня 2024 року до суду від представника позивача [PERSON] адвоката Калугіна Д.О. надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник просив позов задовольнити оскільки, вина [PERSON] підтверджується висновком судового експерта № 52 від 08 вересня 2023 року. Вказана експертиза є належним та допустимим доказом (а.с. 144-147). Ухвалою суду від 25 вересня 2024 року закрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи сторони суду не з`явилися. Натомість представник позивача Мельниченко М.С. направив до суду заяву, якою просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. У поданому відзиві на позовну заяву представник відповідача ПрАТ «СК «Уніка» просив проводити розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Борщик С.В. також направив до суду заяву, згідно якої просив здійснити розгляд справи за відсутності сторони відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд, взявши до уваги пояснення сторін, дослідивши повно та всебічно матеріалах справи з наявними в ній доказами, прийшов переконання, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановле-ному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За змістом ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2023 року, у справі № 359/7918/23, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с. 13-14). Постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2024 року, постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2023 року скасовано. Провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП України ( а.с. 15-17). З даної постанови вбачається, що відповідно протоколу про адміністративне право-порушення серії ААД № 509974 від 08 серпня 2023 року, [PERSON] 14 липня 2023 року о 08 год. 41 хв. в м. Бориспіль Київської області на перехресті вулиць Лісова-Ботанічна-Гоголя, керуючи транспортним засобом «Toyota Rav-4 Hybrid», державний номерний знак [NUMBER] , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, рухаючись по другорядній дорозі в напрямку головної дороги в районі перехрестя не надала переваги в русі автомобіля «Land Rover Discovery Sport», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулось зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно висновку судового експерта за № 52 від 08 вересня 2023 року, з технічної точки зору, підстави вважати дії водія «Toyota Rav-4 Hybrid», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] такими, що не відповідають вимогам ПДР, відсутні. Разом з тим, як видно із висновку судового експерта за № 0595 від 07 вересня 2023 року водій автомобіля «Toyota Rav-4 Hybrid», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] мала технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання вимог п.16.11 Правил дорожнього руху. За вказаним пунктом ПДР, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрестя проїзних частин головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення було складено лише щодо одного учасника ДТП - [PERSON] , в межах розгляду даної справи суд не надав оцінку діям [PERSON] . Також, переглядаючи постанову суду І інстанції апеляційний суд в межах доводів апеляційної скарги встановив невідповідність щодо механізму настання ДТП у поясненнях [PERSON] , відібраних працівниками поліції на місці ДТП та поясненнями, наданими експерту та в судовому засіданні. А саме - щодо перебування її автомобіля на перехресті у нерухомому стані внаслідок технічної несправності. Так, у наданих працівникам поліції письмових поясненнях така інформація відсутня. Не повідомлено про таку обставину і працівників поліції під час усного спілкування на місці ДТП, що підтверджується відеозаписами із нагрудних камер працівників поліції. За таких обставин апеляційний суд прийшов висновку про доведеність вини [PERSON] у порушенні п. 16.11 ПДР та, відповідно, вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Позивач на підтвердження своїх вимог та вини відповідача у скоєнні вказаного ДТП надала до суду Висновок експерта за результатами інженерно-транспортного дослідження по справі про адміністративне правопорушення № 52 від 08 вересня 2023 року складеного судовим експертом Давидович О.О. (а.с. 50-54). Відповідно звіту №12/34.03.24 про оцінку вартості матеріального збитку від 13 березня 2024 року, складеного ФОП « [PERSON] » вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Toyota Rav-4 Hybrid», державний номерний знак [NUMBER] становить 1542921,98 грн. (а.с. 23-33). 21 лютого 2024 року [PERSON] звернулась до ПрАТ «СК «Уніка» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою про відшкодування шкоди (а.с. 18-20). Листом ПрАТ «СК «Уніка» вих. № 11869518885/2 від 07 березня 2024 року, у зв`язку з відсутністю будь-яких документів, що встановлюють цивільно-правову відповідальність у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди водія транспортного засобу «Land Rover Discovery Sport», державний номерний знак [NUMBER] , відсутні правові підстави вважати її потерпілою стороною (а.с. 22). Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] вказувала на те, що належним відповідачем у цій справі є саме [PERSON] , в діях якого, відповідно висновку експерта за результатами інженерно-транспортного дослідження по справі про адміністративне правопорушення № 52 від 08 вересня 2023 року, встановлено порушення п.п. 12.3, 12.4 та 12.9 (підпункту «б») ПДР України, у зв`язку із чим їй завдано матеріальну шкоду. Заперечуючи проти позову, представник відповідача ПрАТ «СК «УНІКА» вказував на те, що 10 травня 2023 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів №214534174. Предметом страхування за полісом є майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правової відповідальності якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу «Land Rover Discovery Sport», державний номерний знак [NUMBER] . Згідно матеріалів справи страховиком встановлено, що вину водія забезпеченого транспортного засобу «Land Rover Discovery Sport», державний номерний знак [NUMBER] , в дорожньо-транспортній пригоді від 14 липня 2023 року у передбаченому законом порядку, не встановлено. Вина [PERSON] , яка є однією з обов`язкових ознак адміністративного правопорушення, не встановлена жодним документом у порядку кримінального або адміністративного судочинства, а тому у ПрАТ «СК «УНІКА» відсутні правові підстави для визнання даної події страховим випадком, та відповідно для виплати страхового відшкодування позивачу. На підтвердження своїх заперечень відповідач [PERSON] надав до суду Висновок експерта за результатами проведення автотехнічного дослідження у справі про адмініс-тративне правопорушення № 359/7918/23 №205/24-52 від 01 лютого 2024 року; Висновок експерта №0595 за результатами проведення авто технічного дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобіля «Land Rover Discovery Sport», державний номерний знак [NUMBER] та автомобіля «Toyota Rav-4 Hybrid», державний номерний знак [NUMBER] ; пояснення [PERSON] від 14 липня 2023 року (а.с. 180-203) Як на відсутність своєї вини у ДТП, яка відбулася 14 липня 2023 року за адресою : Київська область, м. Бориспіль, на перехресті вулиць Лісова-Ботанічна-Гоголя, [PERSON] посилалася на постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2024 року у справі №359/7918/23. У вказаній постанові суд апеляційної інстанції дійшов висновку про доведеність вини саме водія [PERSON] у порушенні п. 16.11 ПДР та, відповідно, вчиненні нею правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З огляду на вищевказане, суд приходить висновку, що постанова Київського апеляційного суду від 12 лютого 2024 року у справі №359/7918/23 та обставини, встановлені нею з висновками по суті, є преюдиційними для даної справи, з огляду на наступне. Згідно ч. 4, 5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиційного установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиційного рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлю-валися судом, що знайшло відродження у мотивувальній частині судового акта (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження №61-11сво17). Подібні правові висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 03 липня 2018 року у справі №917/1345/17 (провадження №12-144гс18), від 08 червня 2021 року у справі №662/397/15-ц (провадження №14-20цс21). Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. З постанови Київського апеляційного суду від 12 лютого 2024 року у справі №359/7918/23 вбачається, що при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідаль-ності брала участь [PERSON] , її захисник Воропай Р.М., представник [PERSON] - адвокат Семиполець В.В. Відповідно [PERSON] не була позбавлена можливості надати докази та свої пояснення. Також, колегія суддів оцінювала наданий позивачем висновок судового експерта № 52 від 08 вересня 2023 року. Підстави та умови відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені ст.22 та Главою 82 ЦК України. Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. До збитків відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Аналіз положень статі 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Такий елемент як наявність шкоди полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Відсутність хоча б одного із перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення. Протиправна поведінка особи може мати прояв у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайно-вого блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Така ж за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21 квітня 2020 року у справі №904/3189/19, від 10 грудня 2018 року у справі №902/320/17, від 04 серпня 2020 року у справі № 925/1478/16. За загальними правилами доказування, визначеними ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи наявні у справі докази, суд приходить висновку, що позивачем не надано доказів наявності вини [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в якій було пошкоджено транспортний засіб «Toyota Rav-4 Hybrid», державний номерний знак [NUMBER] та, відповідно, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між завданою [PERSON] майновою шкодою та поведінкою відповідача. Підсумовуючи наведене та враховуючи висновки суду, наведені вище, суд приходить переконання по відсутність підстав для задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 133 та ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача; Зважаючи на те, що у задоволенні позову відмовлено, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачів на користь [PERSON] понесених витрат по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed