Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

[PERSON] 25 грудня 2025 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом до [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 10 вересня 2013 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, за актовим записом № 677. 07 листопада 2013 року позивачем було змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серія № [NUMBER] . 07 листопада 2013 року відповідачем також було змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серія № [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, через що виникали сварки, шлюбні відносини припинено, тому просив шлюб розірвати. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 грудня 2025 року указана цивільна справа передана для розгляду судді Демидовій С.О.. Відповідно до ч.6 ст.187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Відповідно до ч.8 ст.187 ЦПК України, суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. 26 грудня 2025 року згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру, щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. 26 грудня 2025 року надійшла відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. Оскільки відповідач зареєстрований в м. Маріуполі, суддя зробив запит до Єдиної інформаційної системи соціальної сфери. 06 січня 2026 року надійшла інформація з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери про зареєстроване місце проживання внутрішньо-переміщеної особи. Ухвалою судді від 06 січня 2026 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання не з`явився, при подані позовної заяви просив слухати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, 21 січня 2026 року надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 10 вересня 2013 року перебувають у шлюбі , який зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, за актовим записом № 677. 07 листопада 2013 року позивачем було змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серія № [NUMBER] . 07 листопада 2013 року відповідачем також було змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серія № [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, почуття любові та поваги між ними втрачене, сімейно-шлюбні стосунки згідно з доводами, наведеними позивачем, припинені, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 25 СК України визначено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України унормовано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Аналізуючи правовідносини, що існують між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити про те, що позивачем висловлено чітке рішення про бажання розірвання шлюбу та неможливості подальшого спільного проживання у поданих до суду документах при пред`явленні позову та розгляді справи і це підтверджено відповідачем. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що шлюб не може бути поновлено, а його подальше формальне існування суперечило б правам та інтересам сторін, в тому числі праву на вступ до іншого шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved