Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Позивач АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що 13 жовтня 2020 року відповідач [PERSON] уклав з АТ «Альфа-Банк» (після зміни назви - АТ «Сенс Банк» ) кредитний договір, згідно якого одержав кредит, зобов`язався його повернути та сплатити відсотки за користування кредитом. [PERSON] свої зобов`язання не виконав, вимоги банку про погашення заборгованості відповідачем залишені без уваги. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 144672,70 грн. Також просив стягнути судові витрати. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 31 жовтня 2025 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу визнано малозначною та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про розгляд справи судом, відзив на позовну заяву не подав. Інші заяви та клопотання від сторін не надходили. В судове засідання представник позивача не з`явився. Звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в засідання також не з`явився, про причини неявки не повідомив. Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. За таких обставин судом відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено протокольну ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 13 жовтня 2020 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір з наступними умовами: тип кредиту кредит готівкою; сума кредиту 66701,74 грн, процентна ставка фіксована 39,9% річних, строк кредиту 60 міс. Факт надання позивачем відповідачу кредитних коштів за даним договором підтверджується меморальним ордером, який підтверджує перерахування коштів, та випискою про рух коштів по рахунку [PERSON] . Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Верховний Суд підкреслив, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, яка передбачає, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані банком виписки за рахунком позичальника підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, позивачем зобов`язання перед відповідачем [PERSON] по кредитному договору виконано, але [PERSON] в терміни, встановлені договором, свої зобов`язання не виконував, щомісячно кредит не сплачував. Станом на 07 серпня 2025 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в розмірі 144672,70 грн, з яких: заборгованість за кредитом 59793,96 грн, заборгованість за процентами 84878,74 грн. При цьому розмір заборгованості, яка відображена у детальному розрахунку, не спростована будь-яким контррозрахунком відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Тому вимоги позивача про повернення всієї суми кредиту ґрунтуються на нормах закону. На підставі викладеного суд вважає за необхідне задовольнити вимоги, стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 144672,70 грн. Відповідно до ч.1 та 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення на відшкодування понесених судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved