Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Представник позивача Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» Рудницький Ю.І. звернувсь до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить стягнути з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВЕЛИКА ВАСИЛЬКІВСЬКА, будинок 100; Код ЄДРПОУ 23494714) заборгованість за кредитним договором 500848151, у розмірі 42256,95 грн., з яких 32 403,29 грн заборгованість по тілу кредиту, 9 853,66 грн заборгованість по відсотках, та суму сплаченого судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані наступним, 17.08.2021 року [PERSON] уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту № 500848151. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитним договором, яка становить 42256,95 грн, з яких 32 403,29 грн заборгованість по тілу кредиту, 9 853,66 грн заборгованість по відсотках. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Відповідач не виконує умови кредитного договору, а тому невиконання відповідачем умов Кредитного договору стало підставою для звернення до суду цим позовом. 18 серпня 2025 року до суду надійшла відповідь Відділу ведення реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради, згідно якої встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.109). Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 19.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням і викликом сторін. Копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу та встановлено строк для подання відзиву на позов (а.с.110-111). У зв`язку з неявкою у судове засідання відповідача та не отримання відповідачем судової кореспонденції 22.09.2025 року постановлено ухвалу суду про опублікування на офіційному веб сайті судової влади України оголошення про виклик до Гребінківського районного суду Полтавської області в судові засідання відповідача (а.с. 121,122). 23.10.2025 року від відповідача на електронну пошту суду надійшов відзив, у якому вона пояснює, що укладала кредитний договір з ПАТ «Альфа-Банк» (нині АТ «Сенс Банк») на суму 5000,00 грн. Після початку повномасштабної війни в Україні банк припинив роботу відділень у її регіоні та не забезпечив реальної можливості погашення кредиту, у зв`язку з чим вона тимчасово втратила можливість виконувати зобов`язання. Крім того, просить суд врахувати, що нарахування після 24.02.2022 року є незаконними та застосувати наслідки спливу позовної давності, у зв`язку з чим відмовити у позові (а.с. 131-133). 26.12.2025 року від відповідача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про закриття провадження, у якому вона вказує, що позивач не надав: оригіналу кредитного договору; підтвердження факту видачі коштів; належного та повного розрахунку заборгованості; доказів дотримання порядку нарахування відсотків, пені та штрафів. Крім того, строк позовної давності за ст.256-267 ЦК України сплив. Вважає, що нараховані штрафи, пеня та відсотки є необґрунтованими а вимоги позову- такими що не підтверджені доказами. Просить закрити провадження у справі на підставі статті 255 ЦПК України. 19.01.2025 року від відповідача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про зловживання процесуальними правами та врахування неможливості особистої участі відповідача, де відповідач вказує, що тимчасово перебуває на території Республіки Польща у зв`язку з воєнними діями та не маю можливості особисто відвідувати судові засідання в Україні. Вважає, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, необхідних для розгляду справи по суті, незважаючи на це, позивач ініціював судовий розгляд та бере участь у засіданнях, що фактично призводить до затягування процесу, без виконання обов`язку доведення своїх вимог, передбаченого ст. 81 ЦПК України. Просить суд визначити дії АТ"Сенс Банк" зловживанням процесуальними правами, зобов`язати позивача у визначений судом строк надати всі належні та допустимі докази, необхідні для розгляду справи, вжити передбачених ЦПК України заходів процесуального реагування у разі подальшого затягування розгляду справи, врахувати її неможливість особистої участі у судових засіданнях та розглядати справу за наявним матеріалами. 28.01.2026 року в судове засідання представник позивача АТ «СЕНС БАНК» не з`явився, він належним чином сповіщений про день і час розгляду справи; в позовній заяві просив розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розгляд справи проводити на підставі наявних письмових доказів. У судове засідання 28.01.2026 року відповідач не з`явилася, вона належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, натомість подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 17.08.2021 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) була підписана оферта на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 500848151, анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в Акціонерному товаристві «Альфа-Банк», паспорт споживчого кредиту, які в сукупності становлять кредитний договір, згідно умов якого [PERSON] отримала кредит в сумі 33 067,66 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитом 23,00 % річних, ставка фіксована, на строк 84 місяці (а.с.23-30). Згідно меморіального ордеру №481063762 від 18.08.2021 року [PERSON] за кредитним договором № 500848151 від 17.08.2021 року отримала від АТ «Альфа Банк» 33 067,66 кредитних коштів. (а.с.20). 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів Акціонерне товариство «Альфа-Банк» було затверджено рішення про зміну найменування Акціонерне товариство «Альфа-Банк» на Акціонерне Товариство «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Відповідно до розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку за кредитом № 500848151 від 17.08.2021 року, [PERSON] станом на 19.05.2025 року має заборгованість перед Акціонерним Товариством «Сенс Банк» у сумі 42 256,95 грн, з яких 32 403,29 грн заборгованість по тілу кредиту, 9 853,66 грн заборгованість по відсотках (а.с.08-19, 21-22, 31). Із вимоги про усунення порушень та списку згрупованих відправлень АТ «Сенс Банк» убачається, що позивач направив на адресу відповідача досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, відповідно до якої АТ «Сенс Банк» вимагає протягом 30 днів, але не пізніше 35 днів усунути порушення умов Кредитного договору та погасити заборгованість у розмірі простроченого боргу в сумі 42 256,95 грн. (а.с.48-105). Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пункт 1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного Кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Згідно з ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до вимог ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Також, згідно ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 1048 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до умов кредитного договору, банк зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується в поряду та на умовах, що визначені Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Судом встановлено, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Однак, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Щодо заяви відповідача про витребування доказів. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, у клопотанні, зокрема, повинно бути зазначено: який саме доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати. Відповідачем у її клопотаннях ці вимоги не були дотримані. Крім того, за приписами статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.1-3 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до матеріалів справи, у відзиві відповідач підтвердила факт укладення між нею та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» кредитного договору. Тому суд критично ставиться до заявлених в подальшому відповідачем тверджень про те, що відсутність оригіналів доказів у матеріалах справи є підставою для відмови у задоволенні позову. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Законом України від 30.03.2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) на всій території України з 12.03.2020 року установлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 карантин відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України. Враховуючи, що з 12.03.2020 року по 30 червня 2023 року на території України діяв карантин, на період дії якого строки позовної давності продовжуються на строк дії такого карантину, вимоги Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» є обґрунтованими, оскільки кредит видано в період дії на території України карантину. Крім того, пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, трирічний строк позовної давності продовжувався на час дії карантину та продовжувався у період дії воєнного стану до 04.09.2025 року. Дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки строк дії кредитного договору 84 місяці. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів Акціонерного товариства «Сенс Банк», заборгованість в розмірі 42 256,95 грн Акціонерному Товариству «Сенс Банк» відповідачем не відшкодована, а тому підлягає стягненню з останньої. Крім того, суд роз`яснює, що згідно з ч.1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Звертаючись до суду з заявою про розстрочку виконання судового рішення, відповідач має надати докази наявності підстав для розстрочення виконання рішення у даній справі. Згідно ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Outcome: approved