Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №1915114 від 12 квітня 2021 року в розмірі 8218,64 гривень. В позовній заяві позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») вказує про те, що 12 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] було укладено договір позики №1915114. Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до договору №1915114 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» [PERSON] надано позику в розмірі 2440,00 гривень на строк 30 днів, зі сплатою відсотків 1,99 % за день користування кредитом, в порядку та строки визначені договором. Відповідно до п. 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», які є невід`ємною частиною договору позики №1915114, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Отримавши позику, відповідач належним чином взяті по договору зобов`язання не виконував, порядку погашення позики не дотримувався, що призвело до утворення заборгованості. 26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу №2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №1915114 від 12 квітня 2021 року. 3 квітня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 1915114 від 12 квітня 2021 року. Відповідно до реєстру боржників від 3 квітня 2023 року до договору факторингу № 030423-ФК від 3 квітня 2023 року, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №1915114 від 12 квітня 2021 року на загальну суму 8266,72 гривень. Відповідач [PERSON] не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», ні на рахунки первісного кредитора. Позивач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість в сумі 8218,64 гривень, що складається з: 2440,00 гривень заборгованості за основною сумою боргу; 5778,64 гривень заборгованості за відсотками, та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 66, 72, 82, 94, 100). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце судового розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку шляхом надіслання судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача та розміщення оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Причини неявки в судові засідання відповідач не повідомив, клопотань про проведення судового розгляду справи без його участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подавав. За таких обставин, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. У позовній заяві позивач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» просило, на підтвердження своїх позовних вимог до відповідача [PERSON] , витребувати в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» документи, що містять банківську таємницю, а саме: інформацію щодо належності [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] , а також виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] за період з 12 квітня 2021 року до 15 квітня 2021 року. Таке клопотання позивача було задоволено судом. В ході розгляду справи сторони (їх представники) інших заяв та/чи клопотань по суті справи до суду не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу вимог ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що 12 квітня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № №1915114, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) (а.с. 15). Такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. П. 2 ч. 1 ст. 12 цього Закону визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 2 договору позики № 1915114 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» [PERSON] надано позику в розмірі 2440,00 гривень на строк 30 днів, зі сплатою відсотків 1,99% щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Підписавши 12 квітня 2021 року договір надання коштів у кредит, [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути позикодавцю грошові кошти в сумі 2440,00 гривень та сплатити проценти за користування кредитом. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання виконало, надало відповідачу [PERSON] кредитні кошти в межах обумовленої суми, в розмірі 2440,00 гривень (а.с. 15), шляхом зарахування 12 квітня 2021 року кредитних коштів на картковий рахунок відповідача, відкритий у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується листом та випискою АТ КБ «ПриватБанк» по рахунку № [NUMBER] , за період з 12 квітня 2021 року до 15 квітня 2021 року (а.с. 91, 92). Таким чином, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на банківську картку. Як вбачається з наявних у справі письмових доказів відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом, у встановлений договором строк не виконав. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу №2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №1915114 від 12 квітня 2021 року (а.с. 28зв.-33, 34-35). 3 квітня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 1915114 від 12 квітня 2021 року (а.с. 37зв.- 42). Відповідно до реєстру боржників від 3 квітня 2023 року до договору факторингу № 030423-ФК, від 3 квітня 2023 року, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №1915114 від 12 квітня 2021 року на загальну суму 8266,72 гривень (а.с. 43-44). Як вбачається з наявних у справі письмових доказів відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті процентів. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, у [PERSON] наявна заборгованість за договором позики № 1915114, що становить 8218,64 гривень, що складається з: 2440,00 гривень заборгованості за тілом позики, та 5778,64 гривень заборгованості за відсотками (а.с. 6-8). [PERSON] не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, тому наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний, оскільки підтверджений документально. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку фінансовій установі не повернуті. Тож відповідач не виконав обов`язок з повернення кредитних коштів і позивач вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням встановлених обставин справи, досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за договором позики №1915114 від 12 квітня 2021 року в розмірі 8218,64 гривень, що складається з: 2440,00 гривень заборгованості за основною сумою боргу; 5778,64 гривень заборгованості за відсотками. Позивачем понесені судові витрати, що складають 2422,40 гривень судового збору, сплаченого на час подання до суду позовної заяви (а.с. 1), та 4500,00 гривень витрат на надання професійної правничої допомоги. Понесення позивачем витрат на надання професійної правничої допомоги підтверджується: копією договору про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року; витягом з акту №3-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 28 серпня 2025 року, актом приймання-передачі справ на надання правничої допомоги та платіжною інструкцією № 579939275.1 від 15 жовтня 2025 року (а.с. 45-47, 49-50, 51). При цьому, розмір таких витрат суд не вважає завищеним чи таким, що не відповідає складності справи. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача [PERSON] витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2422,40 гривень (а.с. 1) та 4500,00 гривень витрат на надання професійної правничої допомоги, оскільки понесення таких витрат позивачем підтверджено документально. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору немає. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 11, 203, 205, 207, 512, 514, 517, 526, 536, 610, 612, 629, 638, 639, 652, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим. Відповідно до ст.ст. 512, 516, 526, 625, 1049, 1050, 1054, 1077 ЦК України, ст.ст. 247, 258, 259, 265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд,

Outcome: approved