Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 14110,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості по основному боргу, 9110,00 грн - заборгованість по відсоткам, а також понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що 14.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено кредитний договір №188766568. 28.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №188766568. 03.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №20190103, у відповідності до умов якого ТОВ "Таліон Плюс" передає (відступає) ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ "Таліон Плюс" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі прав вимоги. Відповідно до реєстру права вимоги №8 від 28.05.2020 до договору факторингу №20190103 від 03.01.2019, ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 14110,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості по основному боргу (тіло кредиту); 9110 грн - заборгованість по відсоткам. Ухвалою суду від 22.12.2026 відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 29.01.2026 на 10:50 годин. 29.01.2026 сторони у судове засідання не з`явились. Позивач у поданій позовній заяві просить розглянути справу за відсутністю його представника. Відповідач у поданому клопотанні просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визначає в частині стягнення основного боргу у розмірі 5000,00 грн. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, з урахуванням приписів ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне. З матеріалів справи вбачається, що 14.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" (надалі - товариство) та [PERSON] (надалі - позичальник) укладено договір №188766568, відповідно до умов якого, за цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 5000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п.1.4 цього договору. Строк дії договору починається з моменту його укладення та становить 30 (тридцять) днів (п.1.2 договору). Згідно з п.1.3 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 0,77 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п.1.3 цього договору. З врахуванням положень п.1.4 договору позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 281,05 відсотків річних. Також сторонами погоджено графік розрахунків: термін платежу - 16.03.2019; сума кредиту - 5 000,00 грн; нарахований процент - 1155,00 грн; разом до сплати - 6155,00 грн. 16.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору №188766568 від 14.02.2019, відповідно до п.1 якої сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника, продовжити строк, на який був наданий кредит за договором №188766568 від 14.02.2019 на 30 днів. Згідно з п.3 додаткової угоди від 16.03.2019, починаючи з 16.03.2019, позичальник сплачує за користування кредитом 1,54 процентів в день від суми кредиту. 15.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору №188766568 від 14.02.2019, відповідно до п.1 якої сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника, продовжити строк, на який був наданий кредит за договором №188766568 від 14.02.2019 на 30 днів. Згідно з п.3 додаткової угоди від 15.04.2019, починаючи з 15.04.2019, позичальник сплачує за користування кредитом 1,54 процентів в день від суми кредиту. 28.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" (надалі - фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" (надалі - клієнт) укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до п.2.1 якого, згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 03.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (надалі - фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" (надалі - клієнт) укладено договір факторингу №20190103, пунктом 2.1 якого передбачено, що згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, визначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові вимоги в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Фінансування має бути сплачене фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у розділі 13 цього договору одним платежем протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання відповідного реєстру прав вимог. Обов`язок фактора щодо фінансування вважається виконаним після зарахування на рахунок клієнта грошової суми, зазначеної у відповідній додатковій угоді (п.п.3.1.2 договору). Право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у додатку до цього договору (п.4.1 договору). Витяг з реєстру прав вимоги №8 від 28.05.2020 до договору факторингу №20190103 від 03.01.2019 свідчить про те, що до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право вимоги ТОВ "Таліон Плюс" до [PERSON] за кредитним договором №188766568 у загальному розмірі 14110,00 грн, з яких сума заборгованості по основному боргу (тіло кредиту) - 5000,00 грн, заборгованість по відсоткам - 9110,00 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №188766568 від 14.02.2019 за період з 28.05.2020 по 31.10.2025 заборгованість відповідача станом на 31.10.2025 становить 14110,00 грн. Вказана заборгованість відповідачем не сплачена, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частинами 1,2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.1,2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписами ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статей 1077,1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. За приписами ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з положеннями ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В підтвердження заявлених позовних вимог позивачем до позовної заяви додано: копію кредитного договору з додатками; копію витягу з договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018; копію витягу з договору факторингу №20190103 від 03.01.2019; витяг з реєстру прав вимоги №8 від 28.05.2020 до договору факторингу №20190103 від 03.01.2019; розрахунок суми заборгованості за кредитним договором. Водночас, наявна в матеріалах справи копія договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 не містить всіх сторінок договору, що позбавляє суд дослідити його зміст у повному обсязі та встановити зміст (предмет) договору, за яким, як стверджує позивач, відбулося відступлення права грошової вимоги за спірним кредитним договором. Позивачем не надано реєстр вимог кредиторів за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та докази на підтвердження оплати переходу права грошової вимоги від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до ТОВ "Таліон Плюс" за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018. Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №188766568. Наявна в матеріалах справи копія договору факторингу №20190103 від 03.01.2019 не містить всіх сторінок договору, що позбавляє суд дослідити його зміст у повному обсязі та встановити зміст (предмет) договору, за яким, як стверджує позивач, відбулося відступлення права грошової вимоги за спірним кредитним договором. Також позивачем не надано докази на підтвердження оплати переходу права грошової вимоги від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за договором факторингу №20190103 від 03.01.2019. Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №188766568. Крім того, суд зауважує, що договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 було укладено раніше ніж кредитний договір №188766568 від 14.02.2019, що взагалі унеможливлює перехід права грошової вимоги до позивача. Частинами 1-3 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач виклав обставини, якими обґрунтував свої позовні вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів та не зазначив про докази, які не можуть бути подані разом із позовом з поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування, просив розглянути справу за відсутністю його представника. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.12.2021 у справі №911/3185/20). Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29.06.2021 по справі №916/2040/20). Враховуючи викладене, приймаючи до уваги недоведення позивачем правомірності заявлених позовних вимог та факту набуття ним права вимоги до відповідача за кредитним договором №188766568 від 14.02.2019, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на позивача.

Outcome: dismissed