Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

15.12.2025 року до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя суду з Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові посилалися щодо укладання кредитного договору № 26748-01/2024: 18.01.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 26748-01/2024. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений п.8 кредитного договору, реквізити та підписи сторін. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Аванс Кредит», які розміщені на веб-сайті Товариства. Приймаючи умови кредитного Договору, відповідач підтверджує, що він розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 24.12.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 24122024, у відповідності умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно Реєстру боржників від 24.12.2024 року до Договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 39000 грн., з яких: 12000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27000 грн. - сума заборгованості за процентами; 0 грн. - сума заборгованості за штрафними санкціями. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 26748-01/2024 в розмірі 39000 грн., з яких: 12000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27000 грн. - сума заборгованості за процентами; 0 грн. - сума заборгованості за штрафними санкціями. Щодо укладання кредитного договору № 40912-01/2024: 26.01.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 40912-01/2024. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений п.8 кредитного договору, реквізити та підписи сторін. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Аванс Кредит», які розміщені на веб-сайті Товариства. Приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтверджує, що він розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 24.12.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 24122024, у відповідності умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно Реєстру боржників від 24.12.2024 року до Договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13500 грн., з яких: 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9500 грн. - сума заборгованості за процентами; 0 грн. - сума заборгованості за штрафними санкціями. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 40912-01/2024 в розмірі 13500 грн., з яких: 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9500 грн. - сума заборгованості за процентами; 0 грн. - сума заборгованості за штрафними санкціями. Прохали стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості: за кредитним договором № 26748-01/2024 в розмірі 39000 грн., з яких: 12000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27000 грн. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 40912-01/2024 в розмірі 13500 грн., з яких: 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9500 грн. - сума заборгованості за відсотками; стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» понесені судові витрати; здійснювати розгляд справи за відсутністю представника, у випадку неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. 16.12.2025 року ухвалою судді прийнято цивільну справу до свого провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 14.01.2026 року до суду через систему «Електронний суд» звернулася представник відповідача: адвокат Гешева Ю.Л. з відзивом на позов, в якому посилалися на те, що позовна заява містить істотні суперечності щодо визначення ціни позову та розміру судового збору. Так, позивач зазначає, що ціна позову становить 61473 грн., тоді як у прохальній частині позовної заяви просить суд стягнути заборгованість у розмірі 52500 грн., при цьому позивач вказує, що сума сплаченого судового збору становить 6056 грн. Водночас із змісту позовних вимог не вбачається правових підстав для визначення ціни позову в розмірі, більшому за фактично заявлену до стягнення суму, а також не наведено розрахунку, який би обґрунтовував таку різницю. Щодо кредитного Договору №26747-01/2024: 18.01.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту №26748-01/2024, відповідно умов якого Товариство надало кредит у розмірі 12000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених Договором. Кредит надавався на власні потреби. Строк кредиту 120 днів. Дата надання кредиту 18.01.2024 року, дата погашення кредиту 16.05.2024 року. Процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується в межах строку кредитування. Таким чином, сума нарахованих відсотків на день становить 300 грн. Нарахування відсотків здійснюється в межах строку кредитування зазначеного в п.1.2 Договору, починаючи з дня надання кредиту. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня. Згідно графіку платежів вбачається, що сума кредиту 12000 грн., сума за відсотками 36000 грн. (120 днів), загальна вартість кредиту 48000 грн. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості в графі «Оплата по відсоткам» відображено, що у період з 16.02.2024 року по 24.12.2024 року відповідачем здійснено оплату кожного дня у розмірі по 360 грн. на загальну суму 112680 грн., що вказує на оплату не тільки відсотків по кредиту, а й тіла кредиту, оскільки нарахування процентів за користування коштами за період після визначеного сторонами договору строку кредитування з 17.05.2024 року по 24.12.2024 року поза межами строку дії кредитного договору є безпідставним. Щодо кредитного Договору №40912-01/2024: 26.01.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту №40912-01/2024, відповідно умов якого Товариство надало кредит у розмірі 4000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених Договором. Кредит надавався на власні потреби. Строк кредиту 120 днів. Дата надання кредиту 26.01.2024 року, дата погашення кредиту 24.05.2024 року. Процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується в межах строку кредитування. Згідно графіку платежів вбачається, що сума кредиту 4000 грн., сума за відсотками 12000 грн. (120 днів), загальна вартість кредиту 16000 грн. Кк вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості в графі «Оплата по відсоткам» відображено, що у період з 19.02.2024 року по 24.12.2024 року відповідачем здійснено оплату кожного дня у розмірі по 100 грн. на загальну суму 31000 грн., що вказує на оплату не тільки відсотків по кредиту, а й тіла кредиту, оскільки нарахування процентів за користування коштами за період після визначеного сторонами договору строку кредитування з 25.05.2024 року по 24.12.2024 року поза межами строку дії кредитного договорів є безпідставним. [PERSON] є особою на яку поширюються пільги, передбачені ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У зв`язку з цим, на період дії особливого періоду, а також протягом усього строку призову на військову службу, не підлягають нарахуванню штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом за кредитними договорами № 26748-01/2024 від 18.01.2024 року та № 40912-01/2024 від 26.01.2024 року, правонаступником за якими є ТОВ «ФК «ЄАПБ». Вказане звільнення застосовується незалежно від дати укладення кредитного договору та стосується всіх форм власності, включаючи банків та інших фінансових установ, крім випадків, прямо передбачених законом. Про наявність зазначених пільг [PERSON] неодноразово повідомляв як первісних кредиторів, так і правонаступника, проте первісним кредитором проігноровано наявність вказаних пільг, а правонаступником зазначено про неможливість такого застосування. Таким чином, з урахуванням наданих позивачем доказів станом на дату відступлення прав вимоги [PERSON] з урахуванням всіх наявних сплат на загальну суму 143680 грн. не мав заборгованості за кредитними договорами №26747-01/2024, №40912-01/2024. Прохали відмовити у задоволенні позову. 19.01.2026 року до суду через систему «Електронний суд» звернулася представник позивача за довіреністю [PERSON] з відповіддю на відзив, в якій посилалися на те, що ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» надає право військовослужбовцям та членам їх сімей на отримання пільг при виконанні зобов`язань за кредитним договором. Документом, який підтверджує призив та проходження військової служби військовослужбовцем є військовий квиток. Відповідач не надав первісному кредитору жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Для припинення нарахування штрафних санкцій, пені, а також процентів за користування кредитом відповідач зобов`язаний був звернутись первісного кредитора, надати відповідні підтверджуючі документи для призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом і як наслідок отримати документ, що підтверджує призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом. Отже, нарахування відповідачу відсотків здійснювалося первісним кредитором на законних підставах, оскільки відповідач не повідомив первісного кредитора у відповідності до чинного законодавства про те, що він є військовослужбовцем та що на нього поширюється норми ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того, звертають увагу, що заборгованість вказана у позовній заяві, яка підлягає стягненню з відповідача, нараховувалася первісним кредитором станом на дату відступлення права вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань та вживає дії щодо врегулювання заборгованості виключно у розмірі отриманих прав вимоги. Оскільки відповідачем умови кредитного договору не виконувались, то нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідно умов кредитного договору є правомірним і відповідач жодним чином не позбавляється від виконання умов кредитного договору та погашення заборгованості в повному обсязі. Посилання відповідача на ст.14 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є безпідставним, оскільки позивачем не пред`явлено вимоги до суду про стягнення будь-якої пені, штрафів за невиконання умов кредитного договору. Тобто, жодна вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором не містить вимогу про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно доданих до відповіді на відзив розрахунків заборгованості, наданих первісним кредитором, відсотки за кредитним договором нараховувались і підлягають стягненню відповідно до умов договору. Відповідачем умови кредитного договору не виконувались, отже нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідно умов кредитного договору є правомірним, а відповідач не позбавляється від обов`язку виконання умов кредитного договору та погашення заборгованості в повному обсязі. Прохали позов задовольнити в повному обсязі, розгляд справи проводити за відсутності представника. 03.02.2026 року представник позивача в судове засідання не з`явився, подали відповідь на відзив, прохали розглянути справу у відсутність представника. 03.02.2026 року в судове засідання відповідач та його представник: адвокат Гешева Ю.Л. не з`явилися, подали відзив на позов, прохали розглянути справу у їх відсутність. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився відповідач [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю Департаменту адміністративних послуг від 14.11.2025 року. Щодо кредитного договору №26748-01/2024 від 18.01.2024 року: 18.01.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №26748-01/2024, згідно умов якого сума кредиту 12000 грн., строк кредиту 120 днів, дата надання кредиту 18.01.2024 року, дата погашення кредиту 16.05.2024 року, процентна ставка фіксована - 2,50% в день, загальні витрати за кредитом 36000 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту 48000 грн., реальна річна процентна ставка 101094,05%. Договір підписано відповідачем в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора «W8876». Аналогічні умови зазначено у Паспорті споживчого кредиту, який також підписано відповідачем в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора «W8876». Кредитодавець виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу грошові кошти в розмірі 12000 грн. шляхом їх перерахування на рахунок відповідача № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки ТОВ «УПР» від 23.04.2025 року. Відповідно розрахунку заборгованості ТОВ «Аванс Кредит» за кредитним договором №26748-01/2024 від 18.01.2024 року за період з 18.01.2024 року по 24.12.2024 року [PERSON] сплачено в рахунок погашення відсотків в сумі 112680 грн., заборгованість складає в сумі 39000 грн., з яких: 12000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27000 грн. - сума заборгованості за процентами. Щодо кредитного договору №40912-01/2024 від 26.01.2024 року: 26.01.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №40912-01/2024, згідно умов якого сума кредиту 4000 грн., строк кредиту 120 днів, дата надання кредиту 26.01.2024 року, дата погашення кредиту 24.05.2024 року, процентна ставка фіксована - 2,50% в день, загальні витрати за кредитом 12000 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту 16000 грн., реальна річна процентна ставка 137564,33%. Договір підписано відповідачем в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора «W6739». Аналогічні умови зазначено у Паспорті споживчого кредиту, який також підписано відповідачем в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора «W6739». Кредитодавець виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу грошові кошти в розмірі 4000 грн. шляхом їх перерахування на рахунок відповідача № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки ТОВ «УПР» від 23.04.2025 року. Відповідно розрахунку заборгованості ТОВ «Аванс Кредит» за кредитним договором №40912-01/2024 від 26.01.2024 року за період з 26.01.2024 року по 24.12.2024 року [PERSON] сплачено в рахунок погашення відсотків в сумі 31000 грн., заборгованість складає в сумі 13500 грн., з яких: 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9500 грн. - сума заборгованості за процентами. Щодо відступлення права вимоги за кредитними договорами: 24.12.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 24122024, у відповідності умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно Реєстру боржників від 24.12.2024 року до Договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №26748-01/2024 від 18.01.2024 року в сумі 39000 грн., з яких: 12000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27000 грн. - сума заборгованості за процентами. Відповідно Реєстру боржників від 24.12.2024 року до Договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №40912-01/2024 від 26.01.2024 року в сумі 13500 грн., з яких: 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9500 грн. - сума заборгованості за процентами. Суд, відмовляючи у задоволенні позову в повному обсязі, виходить з наступного. В статті 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1, ч.2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини. Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно висновків, викладених у Постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію». Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Суд вважає, що надані позивачем докази на підтвердження договірних відносин між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] є належними та допустимими, і аналізуючи в сукупності надані докази, вважає, що факт підписання [PERSON] кредитних договорів №26747-01/2024 від 18.01.2024 року, №40912-01/2024 від 26.01.2024 року в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора є доведеним, оскільки сторони узгодили порядок їх укладення в електронній формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у Постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у Постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ТОВ «Аванс Кредит» виконало в повному обсязі умови кредитних договорів, надавши відповідачу обумовлені суми кредитів 12000 грн. та 4000 грн., відповідач сплачував грошові кошти в рахунок погашення заборгованості: за кредитним договором №26748-01/2024 від 18.01.2024 року в рахунок погашення відсотків в сумі 112680 грн.; та за кредитним договором №40912-01/2024 від 26.01.2024 року в рахунок погашення відсотків в сумі 31000 грн., однак первісним кредитором нараховано відповідачу заборгованість: за кредитним договором №26748-01/2024 від 18.01.2024 року в сумі 39000 грн., з яких: 12000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27000 грн. - сума заборгованості за процентами; та за кредитним договором №40912-01/2024 від 26.01.2024 року в сумі 13500 грн., з яких: 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9500 грн. - сума заборгованості за процентами. В подальшому, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами на підставі Договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року, що підтверджується Реєстрами боржників від 24.12.2024 року, а саме: за кредитним договором №26748-01/2024 від 18.01.2024 року в сумі 39000 грн., з яких: 12000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27000 грн. - сума заборгованості за процентами; та за кредитним договором №40912-01/2024 від 26.01.2024 року в сумі 13500 грн., з яких: 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9500 грн. - сума заборгованості за процентами. Частиною 1 ст.512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Отже, до позивача перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні за кредитними договорами. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками: Відповідач [PERSON] з 06.07.2022 року відповідно наказу начальника [INFO] від 06.07.2022 року №201 призваний на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини [NUMBER] , що підтверджується копією довідки від 21.03.2025 року №МВ/2976, копією довідки Форма 5 військової частини [NUMBER] від 09.02.2024 року №150 та копією військового квитка серії [NUMBER] від 06.07.2022 року. Згідно п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Таким чином, з урахуванням п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд вважає, що нараховані відповідачу, як військовослужбовцю, якого було призвано на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, проценти за користування кредитами підлягають списанню, оскільки відповідач законом звільнений від обов`язку сплати таких процентів. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача основної суми боргу (тіла кредитів): Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №26748-01/2024 від 18.01.2024 року відповідачу нараховано борг в сумі 39000 грн., з яких: 12000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27000 грн. - сума заборгованості за процентами. Відповідачем сплачено в рахунок погашення відсотків в сумі 112680 грн. Таким чином, з огляду на відсутність законних підстав для нарахування відповідачу процентів за користування кредитом, суд вважає, що сплачені відповідачем кошти в рахунок погашення відсотків в сумі 112680 грн. підлягають зарахуванню в рахунок погашення основної суми боргу (тіла кредиту) в сумі 12000 грн. Отже, заборгованість відповідача за кредитним договором №26748-01/2024 від 18.01.2024 року відсутня, наявна переплата в сумі 100680 грн. (112680 грн. 12000 грн.). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №40912-01/2024 від 26.01.2024 року відповідачу нараховано борг в сумі 13500 грн., з яких: 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9500 грн. - сума заборгованості за процентами. Відповідачем сплачено в рахунок погашення відсотків в сумі 31000 грн. Таким чином, з огляду на відсутність законних підстав для нарахування відповідачу процентів за користування кредитом, суд вважає, що сплачені відповідачем кошти в рахунок погашення відсотків в сумі 31000 грн. підлягають зарахуванню в рахунок погашення основної суми боргу (тіла кредиту) в сумі 4000 грн. Отже, заборгованість відповідача за кредитним договором №40912-01/2024 від 26.01.2024 року відсутня, наявна переплата в сумі 27000 грн. (31000 грн. 4000 грн.). Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно ст.530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. У ст.599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, суд доходить висновку, що зобов`язання відповідача за кредитними договорами виконані, а отже є припиненими. З цих підстав суд не бере до уваги посилання позивача у відповіді на відзив щодо безпідставності посилання відповідача на ст.14 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", оскільки останні не підтверджені встановленими обставинами та наданими доказами. При цьому, суд враховує звернення [PERSON] до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з заявою про реструктуризацію боргу від 22.07.2025 року, тобто ще до подання позовної заяви до суду, в якій прохали провести [PERSON] перерахунок заборгованості з урахуванням пільг, передбачених ч.15 ст.14 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", однак вказана заява залишена ТОВ «ФК «ЄАПБ» без належного реагування, про свідчить відповідь від 24.07.2025 року, в якій повідомлено про дію лояльних умов погашення заборгованості, а саме при умові виконання позичальником зобов`язань: за договором №26748-01/2024 від 18.01.2024 року в сумі 23400 грн. до 31.07.2025 року; а договором №40912-01/2024 від 26.01.2024 року в сумі 10800 грн. до 31.07.2025 року - у ТОВ «ФК «ЄАПБ» будуть відсутні фінансові вимоги за даними кредитними договорами. Відповідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В свою чергу, однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В Постановах Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 року у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Згідно ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 та ст.80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За приписами частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 31.03.2021 у справі №923/875/19). Таким чином, позов не підлягає задоволенню як такий, що не підтверджений встановленими обставинами та наданими суду доказами. Відповідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову суд залишає судові витрати за позивачем.

Outcome: dismissed