Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

стислий виклад позиції позивача. Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс», через свого представника, звернулося до суду з позовом до відповідача, у якому просить суд стягнути з нього заборгованість за договором № 471463 від 06.06.2024 року в розмірі 17482,65 гривень та судовий збір. На обґрунтування позову зазначив, що 06.06.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено кредитний договір № 471463, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 3500,00 грн., строком на 360 днів, зі сплатою 1,5 % в день. 24.01.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Свеа фінанс» було укладено договір факторингу, за умовами якого було відступлено право вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача. Відповідач не виконує свої зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яку просить стягнути з відповідача на користь позивача. Позиції учасників судового провадження. Представник позивача ТОВ «Свеа фінанс» свого представника у судове засідання не направив, згідно матеріалів справи, просить справу розглядати у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, сповіщався про дату та час судового засідання за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи не надав. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 12 листопада 2025 року провадження по справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) (а.с.72). Ухвалою суду від 11 грудня 2025 року розгляд справи відкладено, для повторного виклику відповідача (а.с.81). Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи встановлені судом та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06.06.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № 471463, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 3500,00 грн., строком на 360 днів, зі сплатою 1,5 % в день (а.с. 9-22). Невід`ємною частиною договору є Графік платежів та Паспорт споживчого кредиту, що надано відповідачу до укладення Договору. Договір підписано електронним підписом відповідача, електронний підпис відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора 64135. Відповідно до повідомлення ТОВ «Пейтек», яке надає платіжні послуги з переказу коштів без відкриття рахунків від 24.01.2025 від ТОВ «Лінеура Україна» на платіжну картку клієнта успішно перераховано кошти: 06.06.2024 на суму 3500,00 грн, призначення платежу: зарахування на картку [NUMBER] (а.с. 36). Відповідач не виконує свої зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості, зробленого ТОВ «Лінеура Україна» складає 17482,65 гривень, із яких: 3500,00 грн -заборгованість по тілу кредиту; 12232,65 грн -заборгованість по відсотках; 1750,00 грн- заборгованість штраф, пеня (а.с. 32-35). 24.01.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Свеа фінанс» укладено договір факторингу № 01.02.-02/25, за умовами якого було відступлено право вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача за договором № 471463 від 06.06.2024 (а.с. 37-49). Норми права які застосував суд та підстави їх застосування. У відповідності до ст. ст.525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Із положень частини першої ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК Україниза договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1ст.1047 ЦК України). Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Слід зазначити, що відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оцінивши надані у справі докази, суд вважає доведеними факт укладення Договору між ТОВ «Авентус Україна» і відповідачем та факт отримання відповідачем кредитних коштів належними, достовірними та допустимими доказами. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у передбачені у договорі строки кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту та процентами, а тому вимоги позивача суд вважає доведеними та такими, що підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 471463 від 06.06.2024 не виконав, у передбачений у договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту в сумі 3500,00 гривень та процентами в сумі 12232,60 гривень, а тому вимоги позивача в цій частині є доведеними та підлягають задоволенню. З приводу стягнення з відповідача на користь позивача 1750,0 гривень штрафу суд зазначає таке. Відповідно до пункту18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які чинні, як на день укладення кредитного договору між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем, так і на час ухвалення цього рішення, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка(штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання(невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи вищевикладене суд вважає, що стягненні штрафу в розмірі 1750,0 гривень слід відмовити, оскільки нарахування та стягнення штрафу за невиконання кредитного зобов`язання в період дії воєнного стану суперечить вимогам закону. За вказаних обставин, з урахуванням порушення відповідачем умов кредитного договору щодо своєчасного погашення заборгованості, ненадання відповідачем доказів про погашення заборгованості за кредитним договором № 471463, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 15732,65 гривень, з яких 3500 грн. -основний борг;12232,60 гривень- заборгованість по процентам обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Судові витрати. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Оскільки позовні вимоги ТОВ «Свеа фінанс» суд задовольняє частково, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2178,12 гривень сплаченого судового збору.

Outcome: partial