Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернулася [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] до [PERSON] , про стягнення грошових коштів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.11.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] (актовий запис № 667), який розірванорішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.02.2025 у справі № 308/17717/24, яке набрало законної сили 07.03.2025. У період шлюбу [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти подружжя було засновано Товариство з обмеженою відповідальністю «СРІБНИЙ ПОТІК» (ідентифікаційний код юридичної особи: 37297062). 25.12.2014 було змінено найменування ТОВ «СРІБНИЙ ПОТІК» на Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕНЕР». 17.06.2015 [PERSON] за спільні грошові кошти подружжя було придбано частку у статутному капіталі ТОВ «РЕНЕР», внаслідок чого [PERSON] став єдиним учасником та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «РЕНЕР». Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 24.10.2025, колишній чоловік [PERSON] - [PERSON] , є учасником ТОВ «РЕНЕР» з загальним статутним капіталом 1 000 000,00 грн, де його розмір частки в статутному капіталі - 100%, номінальна вартість частки складає 1 000 000,00 грн. 13.05.2025 між [PERSON] (Сторона-1) та [PERSON] (Сторона-2) було укладено Договір про поділ майна, придбаного як спільна сумісна власність подружжя, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котляровою Л.В. за реєстр. № 2382. Як вбачається з преамбули, даним Договором Сторони розподіляють між собою майно - предмет договору, що придбане ними, як спільна сумісна власність подружжя, за період перебування Сторін у зареєстрованому шлюбі. Згідно з пп. 2.5.1.9 пп. 2.5.1 п. 2.5 Договору у приватну власність Сторони-2 передаються наступні Корпоративні права, зокрема, частка 25% у статутному капіталі ТОВ «РЕНЕР» (ідентифікаційний код юридичної особи: 37297062). Згідно з пп. 2.5.5. п. 2.5. Договору, передання Корпоративних прав у відповідності до умов даного Договору повинно бути здійснено Сторонами протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту нотаріального посвідчення даного Договору, за виключення частки в розмірі 25% у статутному капіталі ТОВ «ЄВРОІМЕКС» (ідентифікаційний код юридичної особи: 36609124), частки в розмірі 25% у статутному капіталі ТОВ «РЕНЕР» (ідентифікаційний код юридичної особи: 37297062) та частки в розмірі 25% у статутному капіталі ПП «АЛЬТЕНЕР» (ідентифікаційний код юридичної особи: 35438407), які перебувають у заставі, та підлягають передачі Cтороні-2 через 15 (п`ятнадцять) календарних днів з моменту припинення відповідної застави. На даний час, застава на частку в статутному капіталі ТОВ «РЕНЕР» (ідентифікаційний код юридичної особи: 37297062) не припинена. Із прохальної частини поданої позовної заяви вбачається, що позивач просить: Задовольнити позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів - повністю. 5. Стягнути з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ) 7 500 000,00 грн (сім мільйонів гривень п?ятсот тисяч нуль копійок) в якості половини отриманих [PERSON] доходів (дивідендів) за результатами фінансово-господарської діяльності ТОВ «РЕНЕР» (ідентифікаційний код юридичної особи: 37297062) за період з 07.03.2025 року по теперішній час. 6. Судові витрати покласти на Відповідача у справі. Заяви (клопотання) учасників справи. 06.11.2025 представником позивача подано клопотання про участь в підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції. 20.11.2025 року через систему «Електронний суд» представник Відповідача [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, з якого вбачаються підстави для відмови у задоволенні позовної заяви. Представник [PERSON] вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню виходячи із наступного. 13 травня 2025 року між Позивачкою (Сторона 2 по договору) та Відповідачем (Сторона 1 по договору) було укладено нотаріально посвідчений договір про поділ майна, придбаного як спільна сумісна власність подружжя. Відповідно до п. 3.8. Договору, Сторони підтверджують, що цим договором майнові питання між Сторонами врегульовуються повністю, інших претензій щодо майна і майнових прав у сторін немає. Відповідно до п 3.16. Договору, цей Договір включає повний обсяг домовленостей Сторін по відношенню до предмету цього Договору, скасовує і робить недійсними всі інші зобов`язання щодо предмету цього договору, котрі могли бути прийняті, або зроблені Сторонами в усній або письмовій формі до укладання цього Договору. Позивачка, підписавши такі умови договору, фактично відмовилася від права на стягнення будь-яких додаткових доходів. Відповідно підписаний сторонами Договір про поділ майна є обов`язковим до виконання, і спроба стягнути дивіденди зараз є спробою односторонньої зміни умов цього договору або ж свідчить про недобросовісну поведінку. З вищевказаного випливає, що будь-які права Позивачки вимагати половини отриманого доходу від діяльності ТОВ «РЕНЕР» (навіть якщо припустити, що такі права існували) були припинені 13 травня 2025 року у зв`язку із укладенням Договору, у відповідності до умов якого майнові питання між Сторонами врегульовуються повністю, інших претензій щодо майна і майнових прав у сторін немає. Укладення відповідного Договору означає, що Позивачка реалізувала свої майнові права в повному обсязі в тому числі щодо корпоративних прав. Сторони підтвердили повне врегулювання всіх майнових питань (п. 3.8 Договору). Згідно умов Договору, єдиним обов`язком Відповідача по відношенню до Позивачки є обов`язок передати їй за актом право на частку 25% у статутному капіталі ТОВ «РЕНЕР» після припинення застави на відповідні корпоративні права. Звертає увагу суду на те, що Позивачка не може односторонньо змінювати умови Договору; не може вимагати майнових прав, які договором не передані (в т.ч. на отримання дивідендів, які виплачені Відповідачеві у 2025 році за попередні періоди діяльності ТОВ «РЕНЕР», зокрема, за 2018, 2019 і 2023 роки); не може вимагати доходів за часткою, яку вона наразі не набула. При цьому, наголошує на те, що у Відповідача не було обов`язку передавати Позивачці частку 25% у статутному капіталі ТОВ «РЕНЕР», однак він у добровільному порядку за договором про поділ майна взяв на себе такий обов`язок, який має бути виконаний після припинення договору застави. Тобто внаслідок укладення договору позивачка отримає не тільки майнові права у вигляді частки у статутному капіталі товариства, а й всі права учасника, визначені ст. 96-1 ЦК України. Намагання позивачки отримати і частку в товаристві (корпоративні права) і частину доходів товариства, отриманих до набуття нею частки в статутному капіталі не ґрунтується на законі і суперечить укладеному між сторонами Договору. 28.11.2025 року через систему «Електронний суд» представник Позивача [PERSON] надіслала до суду відповідь на відзив у якому наведені заперечення представника Відповідача проти позовних вимог, вважає безпідставними та такими, що не спростовують фактичних обставин справи. Вказує, що вимога стягнення половини дивідендів є не зміною Договору про поділ майна, придбаного як спільна сумісна власність подружжя, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котляровою Л.В. 13.05.2025 року за реєстр. № 2382, а законним способом захисту права Позивачки на доходи, отримані Відповідачем від спільного майна подружжя (100% частки ТОВ «РЕНЕР». Доходи на які має право Позивачка, і які є предметом даного спору - не були придбані, а відтак, згідно преамбули Договору, не входять в предмет Договору про поділ спільного сумісного майна, що укладено сторонам 13.05.2025. Дивіденди, отримані Відповідачем у 2025 році, а саме після 07.03.2025, не є майном, набутим у шлюбі відповідно до статей 6061 СК України. Такі дивіденди, що отримані після розірвання шлюбу (07.03.2025) є доходом від спільного сумісного майна, що й надалі належить сторонам на праві спільної сумісної власності, і на розпорядження якими вони і надалі мають рівні права після розлучення (ст. 68 СК України). А, відтак, усі дивіденди, які отримані Відповідачем після 07.03.2025 року - отримані в період, який не охоплюється предметом Договору. Звертає увагу суду на те, що якщо б Відповідач на момент укладення Договору повідомив Позивачку про наявність рішення про виплату дивідендів, або про намір їх виплатити найближчим часом, це питання було б включене до предмету Договору як частина майнового врегулювання. Таким чином, Договір про поділ майна фактично не включає питання поділу дивідендів від діяльності ТОВ «РЕНЕР», отриманих Відповідачем після розірвання шлюбу, а тому вимоги Позивачки щодо стягнення 1/2 таких дивідендів жодним чином не суперечать Договору, не змінюють його та не виходять за межі предмету регулювання. Це - окреме майнове право Позивачки, яке виникло внаслідок отримання Відповідачем доходів від спільного майна після розірвання шлюбу та не було врегульовано Договором. Відтак, посилання Відповідача на п.п. 3.8, 3.16 Договору є безпідставним та ґрунтується на неправильному тлумаченні змісту і предмету Договору про поділ майна. 09.12.2025 року через систему «Електронний суд» представником Відповідача [PERSON] подано до суду заперечення, з якого вбачається, що ознайомившись із Відповіддю на відзив, сторона Відповідача вважає викладені у ньому доводи юридично неспроможними, такими, що ґрунтуються на хибному тлумаченні норм матеріального права та умов укладеного між сторонами Договору про поділ майна. Наголошує на тому, що сторони скористалися своїм правом на договірне врегулювання майнових відносин, уклавши 13.05.2025 р. нотаріально посвідчений Договір. На сьогоднішній день: Позивач не є учасником ТОВ «РЕНЕР» (що підтверджується відомостями ЄДР). Позивач не набула права власності на частку в розмірі 25%, оскільки не настала відкладальна обставина (припинення застави), передбачена п. 2.5.5 Договору. Оскільки Позивач не є учасником товариства, у неї відсутнє суб`єктивне право вимагати виплати дивідендів від товариства або від іншого учасника. Її права обмежуються вимогою виконання Договору про поділ майна в натурі (передачі частки) у майбутньому. Спроба стягнути кошти, отримані Відповідачем як законним учасником товариства до моменту переходу частки до Позивача, є фактично спробою зміни умов Договору в односторонньому порядку, що заборонено ст. 525 ЦК України. 18.12.2025 року через систему «Електронний суд» представник Позивача Круковська Р.І. надіслала до суду письмові пояснення на заперечення Відповідача, де зазначила,що Позивач не заперечує, що на сьогодні вона не набула права особистої приватної власності на частку у розмірі 25% у статутному капіталі ТОВ «РЕНЕР», оскільки не настала визначена Договором відкладальна обставина - припинення застави. Водночас, ненастання цієї обставини не припиняє та не змінює первинного речового режиму спірної частки, яка була набута подружжям під час шлюбу та належить їм на праві спільної сумісної власності. Спірна частка продовжує перебувати саме в режимі спільної сумісної власності до моменту її фактичного поділу шляхом здійснення нотаріального посвідчення відповідного акту приймання-передачі, чого не відбулося. Спір стосується речового права власності Позивачки як співвласника спільного майна подружжя - частки у статутному капіталі ТОВ, яка була набута під час шлюбу та є об`єктом права спільної сумісної власності. Таке право існувало і продовжує існувати незалежно від внесення змін до ЄДР і до моменту фактичного поділу спільного майна подружжя. Таким чином, Позивачка обґрунтовано та законно вимагає стягнення половини отриманих Відповідачем дивідендів як доходу від спільного сумісного майна подружжя. Її позовні вимоги є формою реалізації та захисту її речових прав співвласника, а не зміною умов Договору чи втручанням у корпоративне управління. 18.12.2025 року через систему «Електронний суд» представник Позивача Круковська Р.І. надіслала до суду письмові пояснення щодо клопотання Позивача про витребування доказів у ГУ ДПС в Закарпатській області, яке подане 24.10.2025, де зазначила, що заявлені у справі позовні вимоги стосуються стягнення грошових коштів у розмірі половини доходів (дивідендів), отриманих Відповідачем за результатами фінансово-господарської діяльності ТОВ «РЕНЕР» (ідентифікаційний код юридичної особи: 37297062), за період з 07.03.2025 року по теперішній час. Відтак, належним та повним доказуванням у справі є встановлення фактичних обставин щодо всіх сум доходів, нарахованих та виплачених Відповідачу саме у вказаний період, без обмеження рамками окремих кварталів або податкових періодів. У зв`язку з цим, витребування актуальних та повних відомостей у Головного управління ДПС в Закарпатській області є необхідним та обгрунтованим процесуальним заходом, спрямованим на забезпечення повного та ефективного судового захисту прав та інтересів Позивача. 18.12.2025 року через систему «Електронний суд» представник Позивача Круковська Р.І. надіслала до суду клопотання про долучення доказів, а саме: копію листа Головного управління ДПС у Закарпатській області вих. № 22906/6/07-16-24-05-06 від 14.11.2025та копію відомостей про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку на доходи фізичних осіб та військового збору по фізичній особі [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) за період з 01.03.2025 по 30.09.2025. 18.12.2025 року через систему «Електронний суд» представник Позивача [PERSON] надіслала до суду заяву про збільшення розміру позовних витрат, згідно якої просять: збільшити розмір позовних вимог, заявлених [PERSON] у справі, а саме суму, яку Позивач просить стягнути з Відповідача, на 150 000,00 грн. Нова сума, яка підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача, складає 7 650 000,00 грн. 18.12.2025 року через систему «Електронний суд» представником Відповідача [PERSON] подано до суду клопотання про долучення доказів, а саме: рішення №2/2025 учасника ТОВ «РЕНЕР» від 17 квітня 2025 р. про виплату частини прибутку ТОВ «РЕНЕР» за результатами фінансово-господарської діяльності ТОВ «РЕНЕР» за 2018 рік [PERSON] у сумі 7 000 000,00 грн. (сім мільйонів гривень 00 копійок) та рішення №3/2025 учасника товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНЕР» від 20 травня 2025 р. про виплату частини прибутку ТОВ «РЕНЕР» за результатами фінансово-господарської діяльності ТОВ «РЕНЕР» за 2019 рік [PERSON] у сумі 10 000 000,00 грн. (десять мільйонів гривень 00 копійок). Вказує, що з вищевказаних протоколів випливає, що дивіденди виплачувались відповідачеві за підсумками фінансово-господарської діяльності ТОВ «РЕНЕР» за 2018 та 2019 роки, тобто за періоди, що передували розлученню та укладенню договору про поділ майна, придбаного як спільна сумісна власність подружжя від 13.05.2025 р. На виконання ухвали суду від 18.12.2025 Головним управлінням ДПС у Закарпатській області 09.01.2026 року надано витребувані судом докази, а саме: відомості про джерела/суми нарахованого (перерахованого) податку на доходи фізичних осіб та військового збору по фізичній особі [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період березня 2025 по листопад 2025. 12.01.2026 року через систему «Електронний суд» представник Позивача [PERSON] надіслала до суду письмові пояснення на клопотання Відповідача про доручення доказів, де вказує, що Відповідач у своєму клопотанні про долучення доказів до матеріалів справи наголошує на тому, що дивіденди виплачувались відповідачеві за підсумками фінансово-господарської діяльності ТОВ РЕНЕР за 2018 та 2019 роки, тобто за періоди, що передували розлученню та укладенню договору про поділ майна, придбаного як спільна сумісна власність подружжя від 13.05.2025. Однак, Позивач з вищевикладеним категорично не погоджується, вказує, що спірні суми дивідендів були нараховані за періоди, коли сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, додатково підтверджує, що такі кошти є доходом від спільного сумісного майна подружжя. У зв`язку з цим Позивачка має законне право на половину зазначених доходів, отриманих Відповідачем після розірвання шлюбу, незалежно від того, на чиє ім`я вони були виплачені. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Її представник адвокат Круковська Р.І., в судовому засіданні позов підтримала та просила задовільнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Його представник адвокат Олійник Р.Б. у задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених відзиві та запереченні. Інші процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2025 року вказана справа передана на розгляд судді Бедьо В.І. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.10.2025 року заяву [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову залишено без задоволення. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.10.2025 року відкрито провадження у справі, було постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.12.2025 року було витребувано від Головного управління ДПС у Закарпатській області (код ЄДРПОУ: 44106694; вул. Августина Волошина, 52, м. Ужгород, 88000) відомості з відповідними доказами з Державного реєстру фізичних осіб платників податків щодо суми нарахованих та виплачених ТОВ «РЕНЕР» (ідентифікаційний код юридичної особи: 37297062) доходів (дивідендів) [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ), а також суми нарахованого (перерахованого) податку та військового збору з даних доходів за період з 07.03.2025 року по теперішній час. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.12.2025 року було виправлено описку в тексті ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.12.2025 про витребування доказів по справі 308/15757/25, а саме: замість невірно зазначеної дати підготовчого засідання «09 год. 40 хв. 11 лютого 2025 року» на вірно зазначену дату підготовчого засідання «11 год. 00 хв. 12 січня 2026 року». Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.01.2026 р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Суд поновлює позивачу строк на подання доказу - копія листа Головного управління ДПС у Закарпатській області вих. № 22906/6/07-16-24-05-06 від 14.11.2025 та копія відомостей про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку на доходи фізичних осіб та військового збору по фізичній особі [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) за період з 01.03.2025 по 30.09.2025, оскільки даний доказ, який долучається представником Позивача, ще не існував на момент звернення із позовом, що об`єктивно унеможливлювало їх подання. Також суд поновлює відповідачу строк на подання доказів - рішення №2/2025 учасника товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНЕР» від 17 квітня 2025 р. про виплату частини прибутку ТОВ «РЕНЕР» за результатами фінансово-господарської діяльності ТОВ «РЕНЕР» за 2018 рік [PERSON] у сумі 7 000 000,00 грн. (сім мільйонів гривень 00 копійок) та рішення №3/2025 учасника товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНЕР» від 20 травня 2025 р. про виплату частини прибутку ТОВ «РЕНЕР» за результатами фінансово-господарської діяльності ТОВ «РЕНЕР» за 2019 рік [PERSON] у сумі 10 000 000,00 грн. (десять мільйонів гривень 00 копійок), оскільки необхідність подання Рішень учасника ТОВ «РЕНЕР» №2/2025 та №3/2025 виникла виключно після ознайомлення представника Відповідача з новими доказами, поданими Позивачем 17.12.2025, а саме: листом ГУ ДПС у Закарпатській області. До моменту отримання цієї конкретизованої інформації про суми та дати виплат, у Відповідача були відсутні процесуальні підстави вважати ці внутрішні документи товариства такими, що стосуються предмету доказування (релевантними), оскільки позовні вимоги були сформульовані загально. Таким чином, подання цих доказів є реагуванням на зміну/уточнення обставин, якими Позивач обґрунтовує свої вимоги. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, Відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області 06.11.2004 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] (актовий запис № 667), копія якого долучена до матеріалів справи. У період шлюбу [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти подружжя було засновано ряд юридичних осіб та придбано частки у статутних капіталах низки юридичних осіб, що є спільною сумісною власністю подружжя. Набуті частки у статутних капіталах у певних юридичних особах були зареєстровані за [PERSON] . 05.10.2010 було засновано Товариство з обмеженою відповідальністю «СРІБНИЙ ПОТІК» (ідентифікаційний код юридичної особи: 37297062). 25.12.2014 було змінено найменування ТОВ «СРІБНИЙ ПОТІК» на Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕНЕР». 17.06.2015 [PERSON] за спільні грошові кошти подружжя було придбано частку у статутному капіталі ТОВ «РЕНЕР», внаслідок чого [PERSON] став єдиним учасником та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «РЕНЕР». Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань від 24.10.2025, колишній чоловік [PERSON] - [PERSON] , є учасником ТОВ «РЕНЕР» з загальним статутним капіталом 1 000 000,00 грн, де його розмір частки в статутному капіталі - 100%, номінальна вартість частки складає 1 000 000,00 грн, копія якого долучена до матеріалів справи. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.02.2025 у справі № 308/17717/24, яке набрало законної сили 07.03.2025, шлюб між сторонами розірвано , копія якого долучена до матеріалів справи. Судом встановлено, що 13.05.2025 між [PERSON] (Сторона-1) та [PERSON] (Сторона-2) було укладено Договір про поділ майна, придбаного як спільна сумісна власність подружжя, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котляровою Л.В. 13.05.2025 року за реєстр. № 2382, копія якого долучена до матеріалів справи. Як вбачається з преамбули, даним Договором Сторони розподіляють між собою майно - предмет договору, що придбане ними, як спільна сумісна власність подружжя, за період перебування Сторін у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 06.11.2004 року відділом ДРАЦС по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 667. Відповідно до пп. 1.3.12. п. 1.3. Договору Сторонами під час зареєстрованого шлюбу на спільні сумісні кошти/майно зроблено внески в статутний (складений) капітал наступних юридичних осіб, зокрема, ТОВ «РЕНЕР», ідентифікаційний код юридичної особи: 37297062, загальний статутний капітал - 1 000 000,00 грн., розмір частки в статутному капіталі - 100%, номінальна вартість частки - 1 000 000,00 грн, учасник товариства відповідно до відомостей з ЄДР - Сторона-1. Згідно з пп. 2.5.1.9 пп. 2.5.1 п. 2.5 Договору у приватну власність Сторони-2 передаються наступні Корпоративні права, зокрема, частка 25 % у статутному капіталі ТОВ «РЕНЕР» (ідентифікаційний код юридичної особи: 37297062). Відповідно до пп. 2.5.4 п. 2.5. Договору Сторони домовились скласти та підписати відповідні акти приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі всіх юридичних осіб, зазначених в п. 2.5.1. та п. 2.5.2. даного Договору, та посвідчити їх нотаріально у встановленому чинним законодавством України порядку, а також вчинити інші необхідні дії, на виконання вимог Статуту відповідних юридичних осіб, та вимог чинного законодавства України, за наявності таких. Як встановлено судом, відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № P325574 від 24.10.2025, 07.06.2019 за № 26691877 було зареєстровано обтяження, а саме частки в розмірі 100% в статутному капіталі ТОВ «РЕНЕР». Боржником за даним обтяженням є [PERSON] , а обтяжувачем: АТ Державний експортно-імпортний банк України (ідентифікаційний код юридичної особи: 00032112). Розмір основного зобов`язання: 4 832 400,00 євро. Строк виконання зобов`язання: 29.02.2028. Термін дії: 21.05.2029, копія якого долучена до матеріалів справи. Згідно з пп. 2.5.5. п. 2.5. Договору, передання Корпоративних прав у відповідності до умов даного Договору повинно бути здійснено Сторонами протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту нотаріального посвідчення даного Договору, частки в розмірі 25% у статутному капіталі ТОВ «РЕНЕР» (ідентифікаційний код юридичної особи: 37297062), яке перебуває у заставі, та підлягає передачі Cтороні-2 через 15 (п`ятнадцять) календарних днів з моменту припинення відповідної застави. Отже, підписанням вищевказаного Договору [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт того, що під час зареєстрованого шлюбу на спільні сумісні кошти/майно було зроблено внески в статутний (складений) капітал ТОВ «РЕНЕР», внаслідок чого [PERSON] став учасником та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «РЕНЕР» із розміром частки в статутному капіталі - 100%, номінальна вартість частки складає 1 000 000,00 грн., загальний статутний капітал - 1 000 000,00 грн. Судом встановлено, що Позивачці, з конфліктної розмови з Відповідачем стало відомо, що останній після розірвання шлюбу з Позивачкою, у 2025 році отримав доходи (дивіденди) за результатами фінансово-господарської діяльності ТОВ «РЕНЕР» у розмірі близько 15 000 000, 00 грн. Нормативно-правове обґрунтування. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно фактичних обставин справи вбачається, що між сторонами виник спір щодо стягнення з Відповідача на користь Позивачки 7 650 000 грн як половини дивідендів, виплачених у 2025 році ТОВ «РЕНЕР» його учаснику [PERSON] . Матеріали справи підтверджують, що частина дивідендів у розмірі 7 650 000 грн була нарахована ТОВ «РЕНЕР» у квітні - нарахувало 7 000 000 грн; у квітні - виплатило зазначені дивіденди з утриманням 350 000 грн податку та 350 000 грн військового збору; у травні нарахувало 10 000 000 грн.; у травні виплатило зазначені дивіденди з утриманням 500 000 грн. податку та 500 000 грн військового збору. Позивачка у зазначені дати учасником ТОВ «РЕНЕР» не була. На думку Позивачки, вимога стягнення половини дивідендів є законним способом захисту права Позивачки на доходи, отримані Відповідачем від спільного майна подружжя (100% частки ТОВ «РЕНЕР»), яке, як на момент отримання Відповідачем доходу (дивідендів), так і станом на сьогодні ще не було/не є поділеним фактично у відповідності до умов Договору (у приватну власність Відповідача 25 % частки у статутному капіталі ТОВ «РЕНЕР» буде передано лише після припинення застави). У позові позивачка вказує, що відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Позивачка посилається на рішення КЦС ВС від 29.07.2022 р. №495/6578/17 щодо офіційного тлумачення положення статті 60 СК України, в якому зазначено, що презумпція спільності майна подружжя поширюється, у тому числі й на те майно, яке було нажите у період шлюбу, але оформлене і зареєстровано на ім`я одного з подружжя. Звідси, вбачається, що спільне майно подружжя ТОВ «РЕНЕР» належить Позивачці та Відповідачу на праві спільної сумісної власності. Позиція відповідача [PERSON] ґрунтується на тому, що сторони скористалися своїм правом на договірне врегулювання майнових відносин, уклавши 13.05.2025 р. нотаріально посвідчений Договір. Згідно з п. 3.8. та п. 3.16. Договору, сторони погодили, що майнові питання врегульовані повністю, а будь-які попередні домовленості чи зобов`язання, котрі могли бути прийняті, або зроблені Сторонами в усній або письмовій формі до укладення цього Договору, скасовуються. Підписуючи Договір, Позивачка свідомо погодилася на схему поділу корпоративних прав, визначену пп. 2.5.5 Договору: вона отримує частку у розмірі 25% статутного капіталу ТОВ «РЕНЕР» лише після припинення застави. Позивач, будучи дієздатною особою погодилася на відкладальну обставину переходу права власності. Вона не наполягала на включенні до Договору умов про виплату їй компенсацій чи частини прибутку підприємства за період до моменту фактичної передачі частки. Таким чином, з моменту укладення Договору режим спільної сумісної власності щодо спірної частки трансформувався у договірні зобов`язальні правовідносини. Позивач має право вимоги передачі частки в майбутньому, але не має прав на поточні доходи від активу, який їй ще не належить на праві власності. За змістом статей 60, 61, 65, 66 СК України майно, набуте у шлюбі, є спільною сумісною власністю подружжя. До такого майна належать і майнові права, у тому числі корпоративні, якщо частка у статутному капіталі була придбана за спільні кошти. Якщо один із подружжя набуває статус учасника товариства, це свідчить про домовленість подружжя про те, що саме він реалізує права, що випливають з частки. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Стаття 369 ЦК України передбачає, що майно у спільній сумісній власності використовується співвласниками спільно, а розпорядження ним здійснюється за згодою всіх співвласників. Згідно зі статтею 190 ЦК України майновими правами є, зокрема, частки у статутному капіталі товариства, які надають її власнику корпоративні права, у тому числі право на участь у розподілі прибутку товариства (дивідендів). Статті 96, 116 ЦК України, а також стаття 26 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» встановлюють, що учасники товариства мають право брати участь у розподілі прибутку та отримувати дивіденди пропорційно до розміру своєї частки у статутному капіталі. Правова природа такого доходу - частина чистого прибутку товариства, що виплачується учасникам (частина перша статті 10 Закону України «Про господарські товариства»). Право на отримання дивідендів належить особам, які є учасниками товариства на момент прийняття відповідного рішення про виплату дивідендів і на дату початку строку їх виплати; при цьому ТОВ виплачує дивіденди пропорційно до часток учасників. За умовами договору про поділ майна перехід права власності на спірну частку поставлений у залежність від настання відкладальної умови припинення застави. Відповідно до статті 212 ЦК України, до настання відкладальної умови права та обов`язки сторін не виникають, тобто позивачка до моменту припинення застави не набула права власності на частку та статусу учасника ТОВ «РЕНЕР». Відповідно до статей 572, 586 ЦК України, перебування частки у статутному капіталі в заставі не припиняє корпоративних прав заставодавця, включно з правом на дивіденди, якщо інше не передбачено договором застави. Отже, до моменту припинення застави Позивачка не набула права власності на частку у статутному капіталі ТОВ «РЕНЕР», не стала його учасницею і не могла реалізувати корпоративних прав, зокрема право на отримання дивідендів. Цей висновок узгоджується з практикою Верховного Суду України щодо корпоративних прав: у своїх рішеннях Верховний Суд неодноразово наголошував, що право на отримання дивідендів виникає в учасника товариства лише за наявності корпоративного статусу на дату прийняття рішення про виплату дивідендів та на дату початку строку виплати дивідендів. Так, у постанові Верховного Суду України у справі № 910/10585/18 від 04.09.2019 суд зауважив, що право на отримання дивідендів мають особи, які є учасниками товариства на початку строку виплати дивідендів та щодо яких існують відповідні корпоративні права. У постанові Верховного Суду також вказано, що спори про виплату дивідендів та реалізацію корпоративних прав мають корпоративний характер, пов`язаний із правом засобу участі у товаристві та відповідним статусом учасника. Суд не виявив доказів того, що сторони договором узгодили право Позивачки на отримання дивідендів до настання моменту набуття нею права власності на частку. У зв`язку з цим Позивачка на момент нарахування та виплати дивідендів не мала статусу учасника ТОВ «РЕНЕР»і тому не може реалізувати корпоративні права, включно з правом на отримання дивідендів за відповідний період. З огляду на наведене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed