Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором №483552-КС-004 від 26.09.2024 про надання кредиту, яка складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 35363,46 грн, заборгованості за простроченими процентами в розмірі 19803,28 грн. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що 26 вересня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем укладено договір про надання кредиту у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого кредитодавець надав, а позичальник отримав кредит у розмірі 50 000 грн на картковий рахунок. Також, 11.10.2024 між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору № 483552-КС-004 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями. Відповідно до умов додаткової угоди ТОВ «БІЗПОЗИКА» надала позичальнику додатково кредит в сумі 10 000 грн. Також, 04.01.2025 між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] укладено додаткову угоду №2 до договору № 483552-КС-004 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями. Відповідно до умов додаткової угоди ТОВ «БІЗПОЗИКА» надала позичальнику додатково кредит в сумі 23 000 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 483552-КС-004 [PERSON] на виконання умов договору здійснила часткову оплату за договором кредиту на загальну суму 182035,10 грн. Однак, свої зобов`язання за кредитним договором в повному не виконала належним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 55166,74 грн, яку просить стягнути примусово і відшкодувати понесені судові витрати. Матеріали позову надійшли до Сихівського районного суду м.Львова через систему «Електронний суд» 28.11.2025. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2025 визначено суддю Горбань О.Ю. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 02.12.2025 прийнято позов до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом відповідача) та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача Памірський М.А. в судове засідання не викликався, у позовній заяві просить розглядати справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судові засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. За згодою представника позивача відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 26 вересня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем укладено договір про надання кредиту у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого кредитодавець надав, а позичальник отримав кредит у розмірі 50 000 грн на картковий рахунок на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та правилами надання споживчих кредитів. Кредит надано строком на 24 тижні, з стандартною процентною ставкою 0,86 в день. Термін дії договору становить до 13 березня 2025 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту становить 122862,02 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 6669,2 процентів. 11.10.2024 між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору № 483552-КС-004 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями. Відповідно до умов додаткової угоди ТОВ «БІЗПОЗИКА» надала позичальнику додатково кредит в сумі 10 000 грн. 04.01.2025 між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] укладено додаткову угоду №2 до договору № 483552-КС-004 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями. Відповідно до умов додаткової угоди ТОВ «БІЗПОЗИКА» надала позичальнику додатково кредит в сумі 23 000 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 483552-КС-004 [PERSON] на виконання умов договору здійснила часткову оплату за договором кредиту на загальну суму 182035,10 грн. З розрахунку та довідки про стан заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача по кредиту станом на 29.10.2025 за договором складає 55166,74 грн, з яких: заборгованість по кредиту 35363,46 грн, заборгованість по відсоткам 19803,28 грн. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Як видно з матеріалів справи договір №483552-КС-004 від 26.09.2024 про надання кредиту між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено в електронному вигляді, підписаний одноразовим ідентифікатором UA-4137. Зі змісту договору витікає, що [PERSON] при його оформленні зазначила свої персональні дані, зокрема ідентифікаційний номер платника податків, паспортні дані, електрону адресу, адресу місця реєстрації (проживання), номер телефону, номер банківської картки, на яку необхідно перерахувати кошти ( [NUMBER] ). Відповідач на веб-сайті позикодавця подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого позикодавець надіслав останній за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор, який заявник використала для підтвердження підписання договору позики. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі [PERSON] для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підписанням договору №483552-КС-004 від 26.09.2024 про надання кредиту відповідач підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Без вчинення вказаних вище дій, зокрема надання особистих даних для оформлення кредитного договору, у тому числі номеру телефону та/або електронної пошти для отримання одноразового ідентифікатора, такий правочин не був би укладений. З метою підтвердження факту видачі кредитних коштів позивачем до позовної заяви долучено довідки, які підтверджують успішність проведення платежів на банківську картку відповідача. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач не повному обсязі здійснювала платежі на погашення кредиту. З довідки АТ «Юнекс Банк» №35395-БТ від 17.12.2025 вбачається, що на ім`я [PERSON] банком емітовано платіжку картку, рух по якій вказує активне користування відповідачем кредитними коштами. Отже, наявні у матеріалах справи докази підтверджують перерахування відповідачу коштів за договором позики. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку, визначений моментом пред`явлення вимоги, то кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Укладаючи кредитний договір № 460204-КС-001 сторони погодили умови, визначені цим договором. Тіло кредиту в розмірі 35363,46 грн та проценти за користування кредитом у розмірі 19803,28 грн нараховані позивачем у відповідності до умов договору. Отже, нарахування процентів за користування кредитом є правомірним, яке підтверджується умовами кредитного договору та доказами кредитної заборгованості. Розрахунок заборгованості за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] , наданий суду позивачем, є належним та допустимим доказом, стосовно надання кредитних коштів клієнту, отримання і використання таких коштів. Відповідач не надала суду жодних доказів на спростування факту укладення кредитного договору, або факту перерахування та отримання ним кредитних коштів. Враховуючи наведене, встановивши факт укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору, а також факт отримання відповідачем коштів за договором кредиту та їх неповернення у відповідності до умов вказаного договору та у строки визначені сторонами, те, що розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача і про задоволення таких. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь ТОВ «Бізнес Позика» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 422 грн 40 коп. На підставі ст.ст.525, 526, 527, 530, 610, 634, 639, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: approved