Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 03.11.2025 року надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 53 718,66 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що 07.08.2023 року між [PERSON] та ПАТ «СК «Уніка» було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу «BMW X6», державний знак [NUMBER] . 18.07.2024 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Hyundai Sonata», державний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «BMW X6», державний знак [NUMBER] . Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 20.08.2024 року по справі 522/12818/24 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок зазначеного вище ДТП було завдано майнової шкоди власнику транспортного засобу «BMW X6», державний знак [NUMBER] . На підставі заяви потерпілої особи, Договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «УНІКА» складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі - 210 518,66 грн., які були утримані з авансового платежу перерахованого згідно ПІ № 127371 від 29.11.2023 на суму - 1 302 475,84 грн. Розмір страхового відшкодування дорівнює вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «BMW X6», державний знак [NUMBER] , перерахованого на СТО ДП «Фірма «Емералд Моторс» згідно рахунку № [NUMBER] від 29.07.2024. 04.12.2024 АТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» виконало своє зобов`язання перед ПрАТ «СК «УНІКА» та сплатило - 156 800,00 грн., що дорівнює ліміту відповідальності страховика за полісом за вирахуванням франшизи (160 000,00 - 3 200,00). Ціна позову дорівнює сумі виплаченого страхового відшкодування ПрАТ «СК «Уніка» за вирахування сплаченого страховиком відповідача 210 518,66 грн. 156 800 грн.= 53 718,66 грн. Матеріали позову суддя отримала 04.11.2025 року. Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1968032 від 04.11.2025 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 11.11.2025 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено судове засідання на 15.12.2025 року. У зв`язку з відсутністю відзиву розгляд справи відкладено на 30.01.2026 року. Про розгляд справи 30.01.2026 року сторони були повідомлені. Відповідач [PERSON] про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, відзив та заяв по суті справи суду не надав. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України передбачено що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Враховуючи повторне належне повідомлення учасників справи та вимоги ст.ст. 178, 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Відповідно до ст. 268 ЦПК України та у зв`язку з постійними, триваючими екстреними відключеннями електропостачання в Приморському районному суді м. Одеси, періодичним включенням світла, датою складення цього судового рішення є 17.02.2026 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку Із матеріалів справи судом встановлено, що 18.07.2024 року, о 10:25 год., водій [PERSON] керував транспортним засобом «Hyundai Sonata», державний знак [NUMBER] , в м. Одесі, по вул. Рішельєвська, 42. Не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом та транспортного засобу «BMW Х6» державний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вина відповідача у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 20.08.2024 у справі № 522/12818/24, яка набрала законної сили та, в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України, має преюдиційне значення для даної справи. 07.08.2023 року між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) № 027052/4605/0000127. Предметом даного договору були майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом - «BMW Х6» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Обставини щодо розміру завданої майнової шкоди підтверджуються рахунком ДП «Фірма «Емералд Моторс» № [NUMBER] від 29.07.2024 року та актом виконаних робіт № IN000026637 від 24.09.2024 року, згідно з якими вартість відновлювального ремонту автомобіля «BMW Х6» склала 210 518,66 грн. Крім того, факт спричинення збитків зафіксовано у Звіті про визначення вартості матеріального збитку № 70481 від 12.08.2024 року. Як вбачається зі страхового акту № 20919616558 від 21.08.2024 року, виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору, Страховиком - ПрАТ «СК «УНІКА» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за Договором в розмірі 210 518,66 грн. Також встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «СК «Євроінс Україна» (поліс № 222075264), яке виплатило Позивачу страхове відшкодування у розмірі 156 800,00 грн., що дорівнює ліміту відповідальності страховика за полісом за вирахуванням франшизи (160 000,00 - 3 200,00). Таким чином, наявна різниця між фактичними витратами на відновлення майна та сумою, виплаченою страховиком відповідального за ДТП становить 53 718,66 грн, яка підлягає стягненню з винної особи на підставі ст. 1194 ЦК України. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом ч. 3 п. 1ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За приписами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц вказано, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ПАТ «СК «Уніка» до [PERSON] про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 53 718,66 грн. Відповідачем не спростовані доводи позивача. Отже, позов ПАТ «СК «Уніка» до [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 3 028 грн., який підлягає стягненню з відповідача. Позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 8 000 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження здійснених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду надано: копію договору про надання правової допомоги № 2/23ю від 02.11.2023 року, додаток № 1 до договору № 2/23ю від 02.11.2023 року, копію акту (звіту) прийому-передачі наданих послуг № 1/36185 від 31.10.2025 року, за змістом яких сума наданих послуг складає 8 000грн. Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Такого висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14.11.2018 року у справі № 753/15687/15. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною. Враховуючи задоволення позову, а також беручи до уваги, що відповідачем не подано заяву про зменшення судових витрат, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 8 000 грн. на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved