Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог та їх обґрунтування Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» за довіреністю Дараган Ю.О. звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором № 294960 від 15.02.2022 у загальному розмірі 21855,00 грн, а також просив стрягнути судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 15.02.2022 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено кредитний договір № 294960. Договір з накладеним аналогом власноручного підпису уповноваженої особи кредитодавця та печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, був направлений в особистий кабінет позичальника, який прийняв пропозицію на укладання договору та підписав його електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора відповідності до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Підписанням кредитного договору відповідач засвідчив, що перед укладанням договору ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Селфі Кредит», які містять усю необхідну інформацію для укладення договору, є в загальному доступі та опубліковані на сайті Товариства. Ці Правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію необхідну для укладення договору. У відповідності до п. 2.1 кредитного договору кредит надано у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок відповідача з використанням реквізитів платіжної картки, зазначену ним в особистому кабінеті. 29.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 29022024, за умовами якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги за кредитними договорами до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 2 від 29.02.2024 до Договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором № 294960 від 15.02.2022 на заборгованість у сумі 21855 грн, з яких 9 600,00 грн заборгованість за кредитом; 12 255,00 грн заборгованість за відсотками. Після переходу до позивача права грошової вимоги відповідач не здійснив жодного платежу на погашення боргу ні первісному, ні наступному кредитору. Процесуальні рішення та дії у справі. Ухвалою суду від 08.07.2025 відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву. Поштова кореспонденція від суду, що була направлена за місцем реєстрації відповідача, повернулась без вручення. Відповідач не скористався своїм правом взяти участь у розгляді справи та не направив відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову. Зважаючи на пасивну процесуальну поведінку відповідача, на яку суд не має впливу, враховуючи клопотання позивача про розгляд справи у спрощеному порядку за відсутності його представника, з огляду на незначну складність справи, суд розглянув справу за письмовими матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 191, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Фактичні обставини, аналіз та оцінка письмових доказів. [PERSON] шляхом реєстрації через особистий електронний кабінет, що створений в ІТС на офіційному сайті ТОВ «Селфі Кредит» подав заявку на отримання кредиту. 15.02.2022 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 294960, текст якого направлений кредитодавцем в особистий електронний кабінет позичальника, що створений в ІТС товариства, разом з додатками (Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту). Прийняття позичальником пропозиції на укладання договору (акцепт) здійснено підписанням цього договору 15.02.2022 о 08:02:21 електронним підписом (ЕП) шляхом уведення одноразового ідентифікатора, що був надісланий йому на номер мобільного телефону уповноваженою особою товариства. (а.с. 6-16). За змістом кредитного договору сторони погодили такі основні умови: Сума кредиту складає 15000,00 грн.(п. 1.3) Строк кредиту 11 днів. Термін повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, що є Додатком №1 (п. 1.4). Пунктом 1.5 передбачено дві процентні ставки за користування кредитом: -стандартна процентна ставка 1,90% в день (п.п. 1.5.1), яка застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4, якщо не виконані умови застосування зниженої процентної ставки, а також у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація договору у порядку п. 4.2 або автопролонгація відповідно до п. 4.3 договору. -знижена процентна ставка 0,38% в день (п.п.1.5.2), яка застосовується відповідно до наступних умов: якщо позичальник у межах строку, визначеного п. 1.4 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк. За змістом п.п. 2.1, 2.2 договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування протягом двох календарних днів (15.02.2022 або 16.02.2022) на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно до п. 3.1 договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації). Підпунктами 4.2.1 4.2.3 пункту 4.2 договору врегульовано продовження строку кредиту за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п. 1.4 договору (тобто на 11 днів), на підставі Додаткової угоди, що укладається сторонами в електронній формі після вчинення споживачем необхідних дій в особистому кабінеті ІТС товариства, а також за умови внесення споживачем платежу у розмірі не менше суми нарахованих процентів та неустойки (за наявності). Протягом нового (пролонгованого) строку користування кредитом (тобто наступні 11 днів) проценти нараховуються за стандартною ставкою (1,90% в день), якщо інша ставка не встановлена сторонами в додатковій угоді (п.п. 1.5.1, 4.2.4 договору). Підпунктами 4.3.1, 4.3.2 пункту 4.3 договору визначено умови автопролонгаії строку кредиту на випадок, якщо у позичальника на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом. У такому разі строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів. За змістом п. 1.5.1 кредитного договору проценти за весь період автопролонгації строку договору нараховуються за стандартною процентною ставкою (1,90% в день). Відповідно до п 5.1 договору Товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без згоди позичальника, але з обов`язковим повідомленням позичальника про таке відступлення протягом десяти робочих днів. У додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 294960 від 15.02.2022 наведена Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, з такими відомостями: дата видачі кредиту 15.02.2022; кількість днів у розрахунковому періоді 11днів. Чиста сума кредиту 15000 грн; проценти за користування кредитом з урахуванням знижки 627,00 грн; загальна вартість кредиту за 11 днів 15627,00 грн (15000 грн + 627 грн). Реальна річна процентна ставка 289,15 % (а.с. 16). У день підписання Договору про надання споживчого кредиту № 294960 від 15.02.2022 ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] уклали Додаткову угоду, яка підписана позичальником одноразовим ідентифікатором Х212 15.02.2022 (а.с.21) За змістом Додаткової угоди від 15.02.202 сторони домовились вести наступні зміни кредитного договору: у пункті п. 1.4 договору вказати, що строком кредиту є загальна кількість днів користування кредитом (крім періоду прострочення) з кінцевим терміном повернення кредиту: 15.03.2022. У межах нового (продовженого) строку кредиту застосовується стандартна процентна ставка. На один період продовження строку кредиту (тобто за 11 днів пролонгації) орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою - 18135,00 грн. У Паспорті споживчого кредиту, який був надісланий в особистий електронний кабінет позичальника в порядку інформування перед укладанням кредитного договору, наведені основні умови кредитування виходячи з суми бажаного кредиту 15000,00 грн; визначена орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за 11 днів користування кредитом визначена у двох розмірах: за зниженою процентною ставкою 0,38% в день -15627 грн та за стандартною процентною ставкою 1,90% в день 18135 грн. (а.с. 17-20). Згідно інформації платіжної компанії ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за № 1-1905 від 19.05.2025 на підставі договору про грошові перекази № ФК-П-21/05-25 від 27.05.2021 прийнято до виконання заявку від клієнта ТОВ «Селфі Кредит» та з використанням системи сервісу онлайн платежів «iPay.ua» 15.02.2022 08:04:04 успішно перераховано кошти в сум 15000,00 грн на картку [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 137968378 (а.с. 23). Кредитодавцем ТОВ «Селфі Кредит» складено Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 294960 від 15.02.2022 станом на 29.02.2024 у відношенні позичальника [PERSON] (а.с. 24-25). Розрахунок заборгованості свідчить про наступне. 15.02.2022 відповідачу надано кредит в сумі 15000 грн та, починаючи з 15.02.2022 протягом строку, визначеного у п. 1.4 договору - 11 днів (до 25.02.2022) нараховані відсотки згідно п. 1.5.2 договору за зниженою процентною ставкою 0,38% в день (по 57,00 грн щодня), які в сумі склали 627,00 грн (15000 грн х 0,38 % х 11 днів). У подальшому нарахування процентів позичальнику було припинено. 03.03.2022 відповідачем сплачено усі попередньо нараховані відсотки у розмірі 627,00 грн. Після цього платежу жодних відсотків не було нараховано, що свідчить про відсутність ініціативи споживача та не вчинення ним активних дій, передбачених п. 4.2.1 договору, спрямованих на продовження строку кредитування. У свою чергу, кредитодавець ТОВ «Селфі Кредит» після 60-денної перерви від дня сплати позичальником усіх нарахованих відсотків (627,00 грн) та після закінчення, визначеного додатковою угодою кінцевого терміну повернення кредиту (15.03.2022) з урахуванням можливих пролонгацій, а саме: з 02.05.2022 відновив нарахування процентів на суму неповернутого кредиту за стандартною ставкою, вказаною у п. 1.5.1 договорі 1,90% в день (по 285 грн щодня), які нараховані за додаткові (понадстрокові) 43 дні по 13.06.2022 у порядку, так званої, автопролонгації на умовах п. 4.3.1 договору. Сума таких понадстрокових процентів за період з 02.05.2022 по 13.06.2022 склала 12255,00 грн (15000,00 грн х 1,90 % х 43 дні). 30.11.2022 на погашення заборгованості по кредиту відповідач сплатив 3000 грн, а 17.12.2122 сплатив ще 2400 грн, які були зараховані на погашення простроченого кредиту. Таким чином згідно розрахунку заборгованості сума неповернутого кредиту становить 9600 грн (15000 грн 3000 грн - 2400 грн). У підсумковому значенні розрахунку, складеному ТОВ «Селфі Кредит», загальна сума заборгованості позичальника [PERSON] за договором споживчого кредиту № 294960 від 15.02.2022 станом на 29.02.2024 становить 21855,00 грн. 29.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) було укладено Договір факторингу № 29022024, відповідно до умов якого позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Селфі Кредит» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «Селфі Кредит» зобов`язалось відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до боржників, яке належить ТОВ «Селфі Кредит» (а.с. 26-28). Згідно Акту реєстру-передачі Реєстру боржників №2 до договору факторингу№ 29022024 від 29.02.2024 ТОВ «Селфі Кредит» передав, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв Реєстр боржників №2 кількістю 7782, після чого з урахуванням п. 1.2 договору факторингу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» переходять права вимоги до боржників стосовно заборгованостей і він стає новим кредитором у відносинах з боржниками. Згідно Витягу з Реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024 до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] (порядковий номер у реєстрі: 7193) за кредитним № 294960 від 15.02.2022 в загальному розмірі 21855,00 грн, з яких: 9600 грн заборгованість по кредиту; 12255 грн заборгованість за відсотками (а.с. 30). Зміст спірних правовідносин та їх правове регулювання. Між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування» та Законом «Про захист прав споживачів». Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст. 12 та ч. 1-3 ст. 13 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд, добросовісно та розумно, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Не допускається зловживання правом у будь-якій формі. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». За змістом ч.3, ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, електронний договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст. 12 Закону «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису, яким також може бути електронний підпис з одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч1 ст.3 Закону). Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться. За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції або не встановлено законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 13 Закону «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Згідно з ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1, ч.3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксована або змінювана. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має гуртуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання(неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п.1 ч.1 ст.611 ЦК України). За правилом ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до законну має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК). Частиною 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. У договорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом. Продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими, зокрема: є умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором; про автоматичне продовження договору, якщо споживач не висловить наміру (п.п. 5, 9 ч.3.ст. 18 Закону). Відповідно до ч. 8 ст. 18 цього Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачиться на користь споживача. Мотиви, з яких виходив суд при вирішенні спору та висновки суду. Наведені вище положення цивільного законодавства дають підстави для висновку, що істотними (необхідними) умовами кредитного договору є предмет грошові кошти (кредит), проценти за користування кредитом та строк, на який надається кредит. Умови щодо суми кредиту та розміру процентів, порядку їх сплати становлять основне грошове зобов`язання у кредитному договорі, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Кредитний договір може містити й інші умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема: умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг, припинення кредитування, розірвання договору тощо. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст.42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. За правилами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона несе ризик, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За змістом ч.13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути використані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаться письмовими доказами згідно із статтею 64 ЦПК України, статтею 36 ГПК України та статтею 79 КАС України. Поданими письмовими доказами позивачем доведено, що 15.02.2022 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено електронний Договір про надання споживчого кредиту № 294960. Згідно умов цього Договору відповідачу надано кредит в сумі 15000,00 грн на строк користування - 11 днів зі сплатою процентів в кінці строку за зниженою ставкою 0,38 % в день за умови повернення кредиту у кінці строку (тобто 25.02.2022) або вчинення споживачем у цей строк активних дій, передбачених п.п. 4.2, 4.2.1 договору, спрямованих на продовження користування кредитом на той самий строк -11 днів. До позову долучено належний та допустимий доказ про здійснення платіжної операції 15.02.2022 в системі сервісу онлайн платежів «iPay.ua» провайдером ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про перерахування коштів в сумі платежу 15000 грн з рахунку кредитодавця ТОВ «Селфі Кредит» на рахунок позичальника [PERSON] за реквізитами банківської картки, яку він зазначив при укладанні договору. Отже кредитний договір № 294960 від 15.02.2022 є укладеним і за його умовами позичальник мав основне грошове зобов`язання повернути кредитодавцю на кінець 11 дня строку (тобто 25.02.2022) суму кредиту 15000 грн та проценти за користування кредитом в сумі 627,00 грн (15000 грн/кредит х 0,38% х 11 днів). Окрім цього, кредитним договором передбачена можливість застосування вищої - так званої «стандартної процентної ставки» в розмірі 1,90 % в день у тому разі, якщо позичальник на кінець строку не виконає умови для застосування зниженої (пільгової) процентної ставки, тобто не поверне кредитні кошти та не вчинить передбачені договором дії, спрямовані на продовження строку користування кредитом на той самий строк (ще на 11 днів) шляхом укладання додаткової угоди. Загальна вартість кредиту у розрахунковій Таблиці (додаток №1 до договору) складає 15627,00 грн, з яких 627 грн проценти, та розрахована кредитодавцем за ставкою процентів 0,38% в день, виходячи з припущення, що позичальник належно та у визначений договором строк (п. 1.4) виконає своє грошове зобов`язання. Також п.п. 4.3, 4.3.1 кредитного договору передбачена автопролонгація договору, а саме: право кредитодавця продовжувати строк кредитування (нарахування процентів) протягом додаткових 90 днів без додаткової згоди позичальника на таке продовження та без укладення додаткової угоди, якщо у позичальника на кінець закінчення строку кредиту (нового строку після пролонгації) наявна заборгованість по кредиту. Відповідно до ч. 7 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» (у редакції чинній на момент укладання договору) зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. На переконання суду зазначена норма забороняє включення до кредитного договору умови щодо, так званого, автоматичного продовження (автопролонгацій) строку користування кредитними коштами, шляхом наділення кредитора правом продовжуватинарахування процентів позичальнику у випадку не повернення кредиту (позики) у строк, що визначений договором. Будь яке продовження строку договору (строку кредитування) є зміною істотних умов договору та має відбуватись за згодою позичальника, з визначеннями чітких нових строків та орієнтовної загальної вартості кредиту за час продовжуваного строку. Продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін (абз. 2 ч.7 ст. 12 Закону). Отже, суд визнає нікчемним положення договору (п. 4.3 та всі похідні від нього) щодо автопролонгації погодженого сторонами 11-денного строку надання кредиту (п. 1.4) на додаткові 90 днів у випадку неповернення позичальником кредиту у визначений договором строк ( у тому строк, що визначений додатковою угодою). Таке понадстрокове нарахування процентів за користування кредитом та ще й за вищою процентною ставкою насправді має ознаки відповідальності позичальника, який прострочив своє грошове зобов`язання і не повернув кредитні кошти у визначений договором строк. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018, справа № 444/9519/12 розмежувала два види процентів та їх юридичну природу у кредитному зобов`язанні, а саме: 1) Проценти за користування кредитом - проценти, які нараховуються в межах строку, на який надано кредит. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування позичальником чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України; 2) Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Порядок виплати цих процентів врегульований частиною 2 статті 625 ЦК України, у зв`язку з чим вони можуть бути нараховані та стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, зробленого у згаданій постанові, право кредитодавця нараховувати, передбачені договором проценти за користування кредитом (аналогічно позикою), припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Після закінчення строку, на який надавався кредит, або у разі пред`явлення банком вимоги до позичальника про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування кредитором процентів на суму невиконаного (простроченого) грошового зобов`язання має юридичну природу відповідальності, що передбачена статтею 625 ЦК України. Згідно наданого суду розрахунку заборгованості за Договором споживчого кредиту № 294960 від 15.02.2022 видно, що позичальнику [PERSON] за 11 днів строку користування кредитом, визначеного у п. 1.4 договору, кредитодавець нарахував проценти за ставкою 0,38% в день (п. 1.5.2), які в сумі склали 627,00 грн (15000,00 грн х 0,38% х 1 днів), що повністю відповідає умовам договору. Згідно додаткової угоди від 15.02.2022 кінцевий строк повернення кредиту сторони відтермінували та визначили його 15.03.2022, проте нарахування процентів до відтермінованої дати ця угода не передбачає і згідно наданого розрахунку відповідні проценти не нараховувались. Розрахунку заборгованості свідчить, що відповідач у погоджені з кредитодавцем строки кредитні кошти не повернув, а отже кредит у сумі 15000,00 грн став простроченим. Відповідно до відомостей, наведених кредитодавцем у розрахунку заборгованості, відповідач 03.03.2022 сплатив усі нараховані відсотки в сумі 627,00 грн за строкове користування кредитом. Пізніше, зі значним простроченням, а саме: 30.11.2022 відповідач сплатив 3000,00 грн на погашення тіла кредиту, а 17.12.2022 зараховано ще один платіж 2400,00 грн. Таким чином на кінець розрахункового періоду заборгованість відповідача за тілом кредиту склала 9600,00 грн (15000 грн 3000 грн - 2400 грн). Судом встановлено, що після закінчення строку, на який надавався кредит та після перерви у два з половиною місяці після припинення нарахування відповідачу відсотків за строкове користування кредитом, а саме з 02.05.2022 ТОВ «Селфі Кредит» розпочав щоденне нарахування процентів на прострочену суму кредиту за вищою ставкою 1,90% в день, назвавши такі дії в розрахунку «автопролонгація». Усього поза межами строку, на який надавався кредит, а саме: за період з 02.05.2022 по 13.06.2022 відповідачу нараховані відсотки на прострочену суму кредиту в розмірі 12255,00 грн (15 000,00 грн х 1,90 % х 43 дні) Суд відмовляє у стягненні з відповідача 12255,00 грн донарахованих відсотків, оскільки умови договору про так звану автопролонгацію визнаються судом нікчемними, такими, що не підлягають застосуванню з мотивів, викладених вище. Крім того, додатковий договір/угода з позичальником на відновлення кредитування не укладалися. З урахуванням правових позицій Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018, справа № 444/9519/12 відсотки в сумі 12255,00 грн, що нараховані на прострочену суму кредиту, за своєю юридичною природою є відповідальністю позичальника за невиконання/неналежне виконання грошового зобов`язання в розумінні ст. 625 ЦК України. У той же час, пунктом 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII (зі змінами згідно Закону № 591-ІХ від 13.05.2020), в редакції чинній на момент спірних правовідносин, було передбачено: У разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно) , в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню короновірусної інфекції (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню). Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого з метою запобігання поширенню короновірусної інфекції (COVID-19). Постановою КМ України від 27.06.2023 №651 карантин, що був встановлений на всій території України відмінено з 24:00 год 30 червня 2023 року. Таким чином, встановивши, що відповідач [PERSON] , будучи позичальником за кредитним договором № 294960 від 15.02.2022, отримав кредитні кошти у розмірі 15000,00 грн, сплатив кредитодавцю ТОВ «Селфі Кредит» усі нараховані йому проценти в сумі 627,00 грн за користування кредитом протягом визначеного в договорі строку (11 днів) та частково, з простроченням повернув кредитні кошти двома платежами на суму 5400,00 грн, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як нового кредитора у зобов`язанні згідно договору факторингу № 29022024, підлягає стягненню неповернута частина кредиту в сумі 9600.00 грн (15000 грн 5400 грн). Інший висновок суду не відповідав би з`ясованим обставинам, а також принципу юридичної визначеності, законності та справедливості по відношенню до споживача послуг, як більш слабшої сторони договору. Вирішення питання розподілу судових витрат. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати у разі часткового задоволення позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, у розмірі визначеному Законом, що підтверджується платіжною інструкцією та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету. Ціна позову визначена сумою стягнення та складає 21855,00 грн. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково на суму 9600,00 грн, що становить 43,93% від ціни позову, з відповідача на користь позивача суд присуджує 1330,20 грн судового збору (3 028,00 грн х 43,93 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial