Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

У липні 2025 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, у якій просила: визнати неправомірними дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» (далі - ТОВ «Полтаваенергозбут»), зобов`язати останнє відновити електропостачання до її квартири та встановити попередню модель лічильника, а також стягнути 100000,00 грн моральної шкоди. На обґрунтування позову, зокрема, зазначила, що договору із нею як з індивідуальним споживачем не укладено, а оплачувати надані на підставі публічного договору послуги з постачання електроенергії вона не зобов`язана; оскільки відповідач не повідомив щодо необхідності заміни попередньої моделі лічильника, здійснив заміну без її згоди та за відсутності доказів необхідності такої заміни, то обов`язку щодо оплати послуг заміни такого лічильника у неї не виникло; відсутні докази належного повідомлення її про відключення належної їй квартири від електропостачання. При цьому суму боргу за постачання електроенергії - 5270,64 грн [PERSON] визнає, однак зауважує, що її дії, спрямовані на погашення цієї суми, були проігноровані відповідачем. Зауважує, що наведеними діями/бездіяльністю цього товариства їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 100000,00 грн. Ухвалою від 18 вересня 2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчука відкрив провадження та призначив підготовче засідання. 03 жовтня 2025 року представник ТОВ «Полтаваенергозбут» подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, зокрема, що постачання електричної енергії на об`єкт за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ) здійснюється на підставі публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, до умов якого [PERSON] , як побутовий споживач, приєдналася з 01 січня 2019 року у порядку, передбаченому пунктом 8 Постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 та пунктом 13 розділу ХVІІ «Перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», а саме шляхом фактичного споживання електричної енергії, на умовах публічної комерційної пропозиції № 8-УП за фіксованою ціною для побутових споживачів згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 року № 483. Зокрема, протягом січня 2019 року позивачем спожито 51 кВт*год, що свідчить про приєднання до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Також представник товариства звернув увагу, що [PERSON] у своєму позові не заперечує, а навпаки підтверджує, що споживає електричну енергію за адресою: [ADDRESS] . Щодо тверджень [PERSON] про намагання здійснити оплату за спожиту електроенергію через Кременчуцький центр обслуговування споживачів ТОВ «Полтаваенергозбут», представник товариства зазначив, що оплата за спожиту електричну енергію має здійснюватися споживачем виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ. Такого способу, як оплата через центри обслуговування споживачів та створення у них кас прийому платежів, чинним законодавством не передбачено. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни. Окрім того, роз`яснення щодо способів оплати за спожиту електричну енергію розміщено на офіційному вебсайті ТОВ «Полтаваенергозбут» за посиланням https://www.energo.pl.ua/. Щодо підстав припинення постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] представник ТОВ «Полтаваенергозбут» пояснив, що відповідно до пункту 1 частини третьої статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» та підпункту 2 пункту 5.5.5 ПРРЕЕ споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Станом на 29 січня 2024 року за особовим рахунком № [NUMBER] , у зв`язку із нездійснення позивачем оплат, сформувалася заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 5270,64 грн за період споживання з 01 травня 2022 року по 01 січня 2024 року, що є підставою для припинення постачання електричної енергії відповідно до підпункту 2 пункту 7.5 розділу VII ПРРЕЕ, за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником. Відтак, з урахуванням положень підпункту 2 пункту 7.5. ПРРЕЕ, у зв`язку із наявною заборгованістю за спожиту електричну енергію у сумі 5 270,64 грн за період споживання з 01 травня 2022 року по 01 січня 2024 року, постачальником було надіслано на адресу споживача попередження про припинення постачання електричної енергії від 29 січня 2024 року за №85471_202401. Датою отримання таких попереджень, відповідно до пункту 7.5. ПРРЕЕ (у редакції до 19 червня 2024 року), буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацію вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом). Згідно з цим попередженням споживачу встановлений термін погашення заборгованості до 05 березня 2024 року. Оскільки заборгованість не була погашена, оператором системи розподілу АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО», за заявкою постачальника, 02 квітня 2024 року були здійснені роботи з припинення електроживлення електроустановки споживача за адресою [ADDRESS] . Отже, у ТОВ «Полтаваенергозбут» були наявні правові підстави для припинення постачання електричної енергії у зв`язку із наявністю заборгованості за спожиту електричну енергію за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Станом на день надання відзиву, заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 5270,64 грн за період споживання з 01 травня 2022 року по 01 січня 2024 року не погашено, та до цієї суми ще додалася сума за період споживання з 01 січня 2024 року по дату відключення 02 квітня 2024 року - 1 802,44 грн, що сумарно дорівнює 7075,08 грн. Ураховуючи наведене, представник «Полтаваенергозбут» стверджує, що вимога [PERSON] щодо зобов`язання відновити електропостачання до її квартири [ADDRESS] , є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Щодо вимоги [PERSON] про встановлення попередньої моделі лічильника, представник «Полтаваенергозбут» зазначив наступне. Відповідно до підпункту 33 пункту 5.1.2 ПРРЕЕ оператор системи зобов`язаний надавати послуги комерційного обліку у випадках та обсягах, визначених Кодексом комерційного обліку. Відповідно до ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, виданої на підставі Постанови НКРЕКП від 16 листопада 2018 року, АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» виконує функцію оператора системи розподілу. Послуги комерційного обліку електричної енергії - послуги із забезпечення комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, що визначені Законом України «Про ринок електричної енергії» (підпункт 57 пункту 1.2.1 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 311). Лічильник електричної енергії - ЗВТ, що здійснює вимірювання та реєстрацію кількості електричної енергії та, опціонально, величини електричної потужності, параметрів якості електричної енергії та безперервності її розподілу, інших фізичних параметрів електричної енергії в точці вимірювання (підпункт 35 п. 1.2.1 Кодексу комерційного обліку електричної енергії). Виходячи з положень Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 311, встановлення, заміна, зняття тощо лічильників електричної енергії - є послугами комерційного обліку електричної енергії, що відноситься до компетенції оператора системи розподілу, а ТОВ «Полтаваенергозбут» є постачальником електричної енергії, та його функції не охоплюють обслуговування електричних мереж, встановлення/заміна лічильників електричної енергії. Ураховуючи наведене, ТОВ «Полтаваенергозбут» не здійснював заміну лічильника [PERSON] та не вимагав, як це стверджує остання, оплати за заміну лічильника. Отже, позовна вимога щодо зобов`язання ТОВ «Полтаваенергозбут» встановити попередню модель лічильника електроенергії є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки це товариство є неналежним відповідачем у цьому питанні. Щодо вимоги [PERSON] про відшкодування 100000,00 грн моральної шкоди, представник ТОВ «Полтаваенергозбут» зауважив, що позовна заява містить лише загальні посилання на наявність підстав, що на її думку, достатні для відшкодування моральної шкоди, та відповідно, не містить відомостей, в чому саме полягає заподіяна моральна шкода; позивач не надала належних, допустимих та достатніх доказів, що підтверджують завдання їй моральної шкоди; надані нею довідки від сімейного лікаря, виписки із медичної карти не можуть бути прийняті як належні докази, що підтверджують причинно-наслідковий зв`язок між дією товариства (припинення електропостачання) та негативними переживаннями чи пережитими стражданнями, про які стверджує позивач. До того ж, відключення квартири [ADDRESS] , відбулося за наявності на те законних підстав. Оскільки дії щодо припинення електропостачання у даному випадку не є порушенням прав побутового споживача, тому вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню. ТОВ «Полтаваенергозбут» 03 жовтня 2025 року звернулося до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] , в якій просило стягнути з неї 7075,08 грн заборгованості за спожиту електричну енергію за період із травня 2022 року по квітень 2024 року, а також 2422,40 грн витрат на сплату судового збору. На обґрунтування зустрічного позову, зокрема, зазначило, що за заявою ТОВ «Полтаваенергозбут» Автозаводським районним судом міста Кременчука було винесено судовий наказ від 19 серпня 2024 року у справі № 524/8340/24 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 7075,08 грн зі споживача [PERSON] за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Однак, за заявою [PERSON] вищевказаний судовий наказ було скасовано, про що Автозаводським районним судом міста Кременчука постановлено ухвалу від 12 листопада 2024 року у справі № 524/8340/24. Станом на 02 жовтня 2025 року заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 7075,08 грн досі не погашена та не стягнута у судовому порядку. ТОВ «Полтаваенергозбут» зазначає, що постачання електричної енергії на об`єкт за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ) здійснюється на підставі публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, до умов якого [PERSON] , як побутовий споживач, приєдналася з 01 січня 2019 року у порядку передбаченому пунктом 8 Постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 (у редакції 2018 р.) та пункту 13 розділу ХVІІ «Перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», а саме шляхом фактичного споживання електричної енергії, на умовах публічної комерційної пропозиції № 8-УП за фіксованою ціною для побутових споживачів згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 року № 483. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» та підпункту 2 пункту 5.5.5 ПРРЕЕ споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Так, за умовами зазначеного вище Публічного договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, розташованих за адресою: [ADDRESS] , а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та ПРРЕЕ. За розрахунком заборгованості станом на 31 серпня 2025 року за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] наявна заборгованість за спожиту електричну енергію за період із травня 2022 року - квітень 2024 року у сумі 7075,08 грн, яка не сплачена і даний час. Згідно з відомостями від ОСР від 01 жовтня 2025 року № 14.1/5228, наданими на адвокатський запит від 29 вересня 2025 року, протягом травня 2022 року - квітня 2024 року за адресою: [ADDRESS] спожито електричної енергії у обсязі 3 809 кВт*год. Виходячи з цих обсягів, постачальник нарахував вартість спожитої електричної енергії за кожний розрахунковий період (місяць) та направив через оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта» рахунки на оплату за період із травня 2022 року по квітень 2024 року. Згідно з Комерційною пропозицією № 8А-УП по закінченню розрахункового місяця, на підставі переданих ОСР показів засобу обліку електричної енергії та діючих тарифів, постачальник розраховує вартість спожитої електричної енергії та зазначає у рахунках, або розраховується споживачем самостійно. Оплата за спожиту електричну енергію здійснюється споживачем протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Відтак, постачальник, продаючи електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача в період із травня 2022 року - квітень 2024 року, виконував умови договору належним чином, а [PERSON] , недотримуючись строків розрахунків, порушила зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованість в сумі 7075,08 грн. При цьому ТОВ «Полтаваенергозбут», посилаючись на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-2951цс15, Великої Палата Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц та Верховного Суду України від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц, звертає увагу, що відсутність письмово оформленого договору з [PERSON] не позбавляє останню обов`язку оплачувати надані їй послуги. Ухвалою від 27 листопада 2025 року суд зустрічну позовну заяву ТОВ «Полтаваенергозбут» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийняв до розгляду та об`єднав в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до ТОВ «Полтаваенергозбут» про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди. 07 грудня 2025 року [PERSON] направила до суду відзив на позовну заяву ТОВ «Полтаваенергозбут», в якому, не погоджуючись із заявленими до неї вимогами, навела доводи, аналогічні зазначеним у її позовній заяві. Ухвалою від 18 грудня 2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчука закрив підготовче провадження у справі та призначив її до розгляду по суті. У судовому засіданні [PERSON] підтримала доводи своєї позовної заяви та висловила свої заперечення щодо заявленого до неї зустрічного позову, а представник ТОВ «Полтаваенергозбут» просила задовольнити вимоги зустрічного позову та висловила свої заперечення щодо заявлених вимог [PERSON] . Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У статті 15 ЦК України передбачено, зокрема, право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина перша статті 629 ЦК України). Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках, регулюються Законом України від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189-VIII). Згідно із пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до пункту 1 цієї ж частини виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договорів про їх надання. За правилами частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що праву споживача на отримання належної якості житлово-комунальних послуг кореспондує обов`язок останнього оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема у постановах від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За змістом статей 233, 234 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами пункту 1 постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів. У пункті 13 розділу ХVІІ «Перехідні положення» Закону України від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії», зокрема, визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Отже, постачання електричної енергії на об`єкт за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ) здійснюється ТОВ «Полтаваенергозбут» на підставі Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (побутовим споживачам), до умов якого [PERSON] приєдналася як побутовий споживач у передбаченому наведеними нормами порядку шляхом фактичного споживання електричної енергії, що підтверджується наведеною у Виписці з особового рахунку № [NUMBER] інформацією за період із 01 січня 2019 року по 01 вересня 2025 року. Окрім того, сама [PERSON] не заперечує факту споживання електроенергії за вказаною адресою. Водночас у судовому засіданні остання зауважила, що відмовляється оплачувати надані ТОВ «Полтаваенергозбут» послуги з електропостачання поки це товариство не відшкодує завдану їй шкоду внаслідок неправомірного, на її думку, припинення електропостачання. Так, одним із її доводів є неналежне повідомлення щодо припинення ТОВ «Полтаваенергозбут» надання послуг з електропостачання належного їй житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . За правилами пункту 1 частини третьої статті 58 Закону «Про ринок електричної енергії» та підпункту 2 пункту 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідно до пунктів 2.1, 5.10 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача за ІЕС-кодами, зазначеними у заяві-приєднання, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та обраної комерційної пропозиції, яка є додатком 3 до цього договору; оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка. Згідно з підпунктом 2 пункту 7.5 розділу VII ПРРЕЕ припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачання. Попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження. Датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій робочий день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом) або третій робочий день з дня відправки електронного повідомлення з поштового сервера оператора системи або електропостачальника на електронну адресу споживача, що зазначена у договорі споживача з ОСР/ОСП або електропостачальником (у разі направлення попередження електронною поштою). Якщо підставою для припинення постачання електричної енергії є заборгованість споживача перед відповідним учасником роздрібного ринку, у попередженні про припинення постачання електричної енергії додатково зазначається сума заборгованості за відповідним договором та період, за який ця заборгованість виникла. У разі усунення споживачем в установлений строк порушень, що завчасно (до дня відключення) підтверджується належним чином, постачання електричної енергії споживачу не припиняється. На підтвердження належного повідомлення [PERSON] про припинення постачання електричної енергії ТОВ «Полтаваенергозбут» надало суду копію попередження про припинення постачання електричної енергії № 8547_202401 від 29 січня 2024 року за особовим рахунком № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , в якому, зокрема, зазначено суму заборгованості - 5270,64 грн, термін погашення заборгованості - 05 березня 2024 року, дата відключення - 11 березня 2024 року. Окрім того, товариство надало копію витягу з реєстру поштових відправлень, з якого вбачається, що ТОВ «Полтаваенергозбут» направило рекомендований лист, а саме попередження на адресу: [ADDRESS] , адресат - [PERSON] , номер телефону [NUMBER] , відправлення № 0600082686107. Отже, у розумінні підпункту 2 пункту 7.5 розділу VII ПРРЕЕ датою отримання цього попередження є третій робочий день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку цього рекомендованого листа. Ураховуючи наведене, доводи [PERSON] щодо відсутності належного повідомлення про припинення постачання електричної енергії ТОВ «Полтаваенергозбут» спростовується дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Щодо доводів [PERSON] про ігнорування ТОВ «Полтаваенергозбут» її дій, спрямованих на погашення суми боргу, суд виходить із наступного. Відповідно до пункту 4.5 ПРРЕЕ оплата електропостачальнику вартості електричної енергії, у тому числі на підставі визнаної претензії, здійснюється виключно коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника. Споживач, який купує електричну енергію відповідно до умов договору електропостачальника, здійснює оплату за виставленим електропостачальником рахунком виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання цього електропостачальника в одному з уповноважених банків. Пунктом 5.9 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (побутовим споживачам) встановлено, що розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни. Як убачається з довідки про споживання електричної енергії та її оплати за особовим рахунком № [NUMBER] остання оплата послуг була здійснена у травні 2022 року, що свідчить про усвідомлення споживачем щодо встановленого способу оплати наданих ТОВ «Полтаваенергозбут» послуг. Також суд звертає увагу, що реквізити для оплати цих послуг зазначаються у платіжних документах, які надходять кожного місяця споживачу. Окрім того, роз`яснення щодо способів оплати за спожиту електричну енергію розміщено на офіційному вебсайті ТОВ «Полтаваенергозбут» за посиланням https://www.energo.pl.ua/. Ураховуючи наведене, суд критично оцінює доводи [PERSON] щодо ненадання їй ТОВ «Полтаваенергозбут» необхідних для погашення заборгованості реквізитів для оплати боргу, а також не прийняття від неї готівки для погашення заборгованості, оскільки оплата за спожиту електричну енергію здійснюється споживачами виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, а такого способу, як оплата через центри обслуговування споживачів та створення у них кас прийому платежів, чинним законодавством не передбачено. Окрім того, суд вважає необґрунтованими вимоги [PERSON] щодо зобов`язання ТОВ «Полтаваенергозбут» встановити їй попередню модель лічильника, оскільки за змістом положень Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 311, встановлення, заміна, зняття тощо лічильників електричної енергії - є послугами комерційного обліку електричної енергії, що відноситься до компетенції оператора системи розподілу, а ТОВ «Полтаваенергозбут» є постачальником електричної енергії, та його функції не охоплюють обслуговування електричних мереж, встановлення/заміна лічильників електричної енергії. Вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди суд також вважає такою, що не підлягає задоволенню. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України). Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Позивач не надала належних, допустимих та достатніх доказів, що підтверджують завдання їй моральної шкоди будь-якими діями/бездіяльністю ТОВ «Полтаваенергозбут». Вирішуючи питання щодо заявленої у зустрічному позові вимоги, суд виходить із наступного. За правилами статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно з частиною першою статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Судом встановлено, що [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . З 01 січня 2019 року [PERSON] приєдналася до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого на веб-сайті постачальника, на умовах комерційної пропозиції постачальника № 8-УП, яка діє виключно для побутових споживачів за об`єктом споживання, розташованим за вказаною адресою шляхом фактичного споживання й часткової оплати електричної енергії. За розрахунком заборгованості за спожиту електричну енергію та її оплати за адресою: [ADDRESS] сума заборгованості становить 7075,08 грн за період із 01 травня 2022 року по 31 серпня 2024 року. Зауважень щодо правильності наведених у цьому розрахунку сум [PERSON] не заявила, власного розрахунку суду не надала. Обставини щодо факту приєднання до умов договору постачання послуг електроенергії шляхом фактичного споживання наданих послуг та наявності заборгованості не спростовано. Згідно з частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення первісного позову та доведеність зустрічних позовних вимог. Відповідно до статті 141 ЦПК України з [PERSON] на користь ТОВ «Полтаваенергозбут» підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved