Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] звернулася до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб зареєстрований 24 червня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 843. Вказує, що цей шлюб у обох перший. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Причиною розпаду сім`ї послужила та обставина, що у них часто виникали непорозуміння в сім`ї, що переростали в сварки, різні погляди на життя та побут, в результаті чого вони втратили почуття любові та поваги один до одного, байдужості до життя та проблем кожного. Зазначає, що фактично шлюбні відносини між ними припинені ще в 2020 році і не поновлювалися, та спільне господарство вони не ведуть. В даний час позивачка прийшла до переконання, що їхня сім`я розпалася остаточно і поновлена бути не може, на примирення з відповідачем вона не згідна. А тому, з посиланням на відповідні норми закону просить розірвати шлюб. Відповідачка відзиву на позовну заяву не подавала. Заяви, клопотання учасників справи та процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 листопада 2025 року було прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 15.12.2025 року. (а.с.14) У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не прибула, скерувала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглянути справу без її участі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. (а.с.18) Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з?явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендовами повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду 02.12.2025. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.01.2026. (а.с.20). У судове засідання 27.01.2026 сторони не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання даної справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, скерувала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення з відповідачем категорично не погоджується, просить суд розглянути справу без її участі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. (а.с.28) Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з?явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендовами повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду 24.12.2025 та поміщеним оголошенням про розгляд справи на офіційному веб сайті Судова влада. Відзиву на позов не подав, заяв чи клопотань про відкладення не надходило. Згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Згідно ч.1. ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, приходить до наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що між позивачкою [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб 24 червня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за №843. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] та Актовим записом про шлюб № 843 від 24 червня 2011 року (а.с.22). Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області (а.с.10) На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, як вказує позивач, на момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення між ними стало неможливим. Норми права, які застосував суд. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Мотиви з яких виходив суд та оцінка суду. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. На даний час шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер, оскільки вони припинили сімейно-шлюбні відносини, на момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення між ними стало неможливим. З врахуванням того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому є неможливим. Беручи до уваги те, що шлюб носить формальний характер, за таких обставин його слід розірвати. При цьому, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і після розірвання шлюбу не будуть порушені її особисті та майнові права. При цьому, сторони спору про поділ майна не заявляють. Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги відсутність перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу та встановлені судом обставини, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З метою належної реалізації прав громадян звертаємо увагу на необхідність відображення в заявах про розірвання шлюбу, поданих до органу державної реєстрації актів цивільного стану, та позовах до суду інформації про вибір особою прізвища після розірвання шлюбу. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24,56, 104-105, 110, 112, 114-115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved