Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Між ними припинені шлюбні відносини та ведення спільного господарства і поновлювати їх позивачка не бажає. Від спільного проживання неповнолітніх дітей немає. Також позивачка в поданій позовній заяві зазначила, що залишає за собою дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Крім того, окремим документом позивачка надала заяву в додаток до позову в якій просить суд розглянути справу у її відсутність. На задоволенні наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Ухвалою судді від 30.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження, призначено перше судове засідання на 29.01.2026. 15.01.2026 від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Не заперечує про задоволення заявлених позовних вимог. Просить шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, інших клопотань від сторін не надходило. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Вирішуючи справу по суті, суддя виходить з наступних обставин. 18 вересня 2001 року укладений шлюб між сторонами по справі, який зареєстрований 18.09.2021 Первомайським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за актовим записом про шлюб № 126, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що позивач та відповідач втратили почуття любові та поваги один до одного. Між ними припинені шлюбні відносини та ведення спільного господарства і поновлювати їх позивачка не бажає. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, а згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей, створення позивачем фактично нової сім`ї та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивачка висловила свою думку щодо прізвища, яке вона бажає залишити після розірвання шлюбу, суд вважає за потрібне залишити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». При вирішенні справи по суті, суддя приходить до думки, що зазначені позивачкою підстави розірвання шлюбу знайшли своє підтвердження під час судового розгляду та повинні бути задоволені, оскільки шлюб існує формально та подальше примирення між сторонами неможливе, а його збереження суперечить інтересам позивачки. Питання розподілу судових витрат у частині витрат по сплаті судового збору слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суддя дійшов висновку, що понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі зазначеного та

Outcome: approved