Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 14.11.2025 представник товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» Дідух Є.О., який діє на підставі довіреності в порядку передоручення від 31.07.2024, звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 29.01.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» (код ЄДРПОУ 42753492) та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , укладено Договір № 4339469 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Умови договору: п. 1.2. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 4400,00 грн.; згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 350 днів: з 29.01.2024 року по 13.01.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, ТОВ «Лінеура Україна» надало кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору Відповідно до реквізитів Договору № 4339469 від 29.01.2024 року, укладеного між сторонами, Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «90305». Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 29.01.2024 00:50:09 на суму 4400,00 (чотири тисячі чотириста гривень 00 копійок) грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 336597301, призначення платежу: Зарахування 4400 грн на карту [NUMBER] . За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором № 4339469 від 29.01.2024 року у період з 29.01.2024 року по 23.09.2024 року включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 26211 грн. 23.09.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» укладено Договір факторингу № 29/09/2024, згідно з яким Позивач набув право грошової вимоги до Відповідача за Договором № від 29.01.2024 року загальна сума заборгованості склала 32811,00 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 4400,00 грн., заборгованості за процентами 26211,00 грн. та заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам у розмірі 2200 грн. Відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договору № 4339469 29.01.2024 року по 13.01.2025 року. Станом на дату укладання Договору факторингу від 23.09.2024 року № 23/09/2024, строк дії Договору № 4339469 від 29.01.2024 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» з дати факторингу 24.09.2024 року донараховано відсотки за (111 календарних днів). 4400 грн * 2,5 % = 110 грн* 111 календарних дні = 12210 грн. відсотки нараховані ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ». Таким чином, відповідач має заборгованість перед Позивачем за Договором № 4339469 від 29.01.2024 загальною сумою 42821,00 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 4400,00 грн, нарахованих процентів первісним кредитором 26211,00 грн, нарахованих процентів ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за 111 календарних днів 12210,00 грн. Вимогами позову представник позивача просить стягнути із [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» суми заборгованості за Договором 4339469 від 29.01.2024 про надання споживчого кредиту в розмірі 42821,00 грн, судові витрати в розмірі 2422,40 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Явка та позиція сторін по справі: Представник позивача Дідух Є.О., в судове засідання не з`явився, згідно з наявним в матеріалах справи клопотанням просив розгляд справи проводити без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, відносно заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилпся, про розгляд справи повідомлялася належно. 27 січня 2026 року до суду надала пояснення в яких заперечила в задоволенні позовних вимогах у зв`язку з ненаданням позивачем первинних документів перерахування суми кредиту на її рахунок в той же час заперечила проти розрахунку відсотків та просила зменшити суму витрат на правничу допомогу до 500,00 грн. Відповідно до ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що 29 січня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] виникли правовідносини у сфері договірних зобов`язань, шляхом укладення договору № 4339469 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачу надано кредит на наступних умовах: сума кредиту 4400,00 грн; строк кредиту 350 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів; стандартна процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту. Договір підписано [PERSON] електронним підписом 90305. Перед укладенням кредитного договору [PERSON] ознайомилася з умовами кредитування, що підтверджується Паспортом споживчого кредиту. Факт надання кредиту, шляхом перерахування ТОВ «Лінеура Україна» 29.01.2024 грошових коштів в сумі 4400,00 грн на картку [PERSON] № [NUMBER] , що підтверджується листами директора ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» ТОВ «УПР» Велікановим Є.№ 949-0310 від 03.10.2024 23.09.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» укладено Договір факторингу № 23/09/2024, згідно з яким Позивач набув право грошової вимоги до Відповідача за Договором № 4339469 від 29.01.2024 з розміром заборгованості 32811,00 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 4400,00 грн., заборгованості за процентами 26211,00 грн. та заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам у розмірі 2200 грн. Відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договору № 4339469 29.01.2024 року по 13.01.2025 року. Станом на дату укладання Договору факторингу від 23.09.2024 року № 23/09/2024, строк дії Договору № 4339469 від 29.01.2024 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» з дати факторингу 24.09.2024 року донараховано відсотки за (111 календарних днів). 4400 грн * 2,5 % = 110 грн* 111 календарних дні = 12210 грн. відсотки нараховані ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ». Свої зобов`язання за договором [PERSON] виконувала неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок чого утворилась заборгованість, що згідно з розрахунком станом на 25.01.2025, становить 42821,00 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 4400,00 грн, нарахованих процентів первісним кредитором 26211,00 грн, нарахованих процентів ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за 111 календарних днів 12210,00 грн Мотиви та застосовані норми права. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Статтею ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно із ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за основним боргом, що становить 4400,00 грн за договором № 4339469 про надання споживчого кредиту від 29.01.2024. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. [PERSON] будучи вільною в укладенні кредитних договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнананою з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим відповідач погодилася, підписавши кредитні документи електронним підписом одноразовим ідентифікатором, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами, а отже позовна вимога ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» щодо стягнення відсотків за договором № 4339469 про надання споживчого кредиту від 29.01.2024 в розмірі 38412,00 грн підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Як вбачається із позовної заяви, у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач звертається до суду вказавши, що проценти за договором нараховувалися по 25.01.2025 виходячи з відсоткової ставки 2,5% на день. Разом з тим, 24.12.2023 набрав чинності Закон України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. За таких обставин судом встановлені підстави для проведення власного розрахунку заборгованості зі сплати процентів: За кредитним договором №4339469 від 29.01.2024 сума відсотків 23650,00 грн: за період з 29.01.2024 (укладення кредитного договору) до 12.01.2025 (кінцева дата нарахування процентів) наступним чином: - з 29.01.2024 до 22.04.2024 за ставкою 2,5 % на день (4400 грн. х 2,5 %/дн х 85 дн/100 % = 9350,00 грн.); - з 23.04.2024 до 20.08.2024 за ставкою 1,5 % на день (4400 грн. х 1,5 %/дн х 120 дн/100 % = 7920,00 грн.); - з 21.08.2024 до 12.01.2025 за ставкою 1 % на день (4400 грн. х 1%/дн х 145 дн/100 % = 6380,00 грн.); Отже, судом встановлено, що розмір простроченої заборгованості відповідача по відсотках складає загалом 23650,00 грн. Щодо переходу до нового кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» прав первісного кредитора ТОВ «Лінеура Україна» у кредитному зобов`язанні, суд зазначає наступне. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст.ст.1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Згідно ст. 514, ч.1 ст.516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, позивач правомірно набув права вимоги до [PERSON] щодо виконання зобов`язання. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В матеріалах справи наявні договір про надання юридичних послуг №01/08-2024-А від 01 серпня 2024 року; рахунок на оплату №4339469 -2025 від 03 листопада 2025 року на суму 10000,00 грн. Отже, аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. Принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial