Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання та в обґрунтування позову вказала, що між ними зареєстровано шлюб 07.03.2022 року, у якому народились спільні діти: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини між ними не склалися та відповідач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Шлюбні відносини припинені з жовтня 2025 року, разом не проживають. Діти проживають разом з нею. Зазначає, що у зв`язку з малим віком молодшої дитини вона позбавлена можливості працювати та отримувати власний дохід, що зумовлює необхідність матеріальної підтримки з боку відповідача. Незважаючи на те, що відповідач час від часу надає певну матеріальну допомогу, така підтримка є нерегулярною та недостатньою для покриття базових потреб позивачки та дітей. Відповідач працевлаштований та має стабільний дохід, що дає йому можливість забезпечити належний рівень матеріальної допомоги дружині. Просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати звернення до суду 15.12.2025 року і до досягнення трирічного віку [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримала позовну заяву та просила її задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позов частково, зазначив, що він не заперечує проти позову, але згідно з судовим наказом він сплачує аліменти на двох дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та оплачує навчання старшій доньці від першого шлюбу [PERSON] , про що надав у судовому засіданні платіжну інструкцію №0.0.4715982288.1 від 15.01.2026 року на суму 8 625 грн З`ясувавши позицію позивачки, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 07.03.2022 року Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зареєстрований шлюб між позивачем і відповідачем, актовий запис № 110. Сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акта № 311 від 09.12.2025 року про встановлення факту проживання, діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з [PERSON] (а.с. 9). 05 січня 2026 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області отримав відповідь на запит від ГУ ПФ України в Дніпропетровській області, а саме надано інформацію про суми нарахованої заробітної плати [PERSON] за формою Довідки ОК-5, що станом на 25.12.2025 року наявна в реєстрі застрахованих осіб. Відомості про добровільне надання [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дружини відсутні. Згідно з ч.ч.1,4 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до ст.84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч.1: дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2: дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловікабатька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3: якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4: право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5: аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6: право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачене право дружини-матері на її утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років суд виходить з положень ст.84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду. З огляду на встановлене, виходячи з принципу справедливості та розумності, суд вважає за можливе задовольнити вимогу про стягнення аліментів на утримання позивача в розмірі 1/6 заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення [PERSON] трьох років. Відповідно до ст.ст.141,142 ЦПК України з відповідача має бути стягнено судовий збір на користь держави 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved