Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до АТ «Універсал Банк» із анкетою-заявою від 15.09.2021 до Договору про надання банківських послуг. Положеннями Анкети-заяви визначено, що вона разом з умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Monobank і Universal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач ознайомився та погодився, що невід`мною частиною Анкети-заяви є Запевнення Клієнта до Договору про надання банківських послуг «Monobank», з підписанням якого 15.09.2021 в Мобільному додатку Договір набуває чинність. [PERSON] в анкеті-заяві засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем та відповідним їй відкритим ключем, що буде використовуватися для вчинення правочинів та платіжних операцій. На підставі укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 12 800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту, на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 03.11.2025 виникла заборгованість у розмірі 12 797,86 грн, що складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом 12 797,86 грн. Тому, у зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 12 797,86 грн, та стягнути судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. У позовній заяві представник позивача зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності їх представника та винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] не з`явивс в судове засідання, хоча повідомлявся про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення поштової кореспонденції за зареєстрованою адресою місця проживання. Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направив. Відзиву на позов до суду не подавав. За таких обставин судом, з урахуванням положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 15.09.2021 [PERSON] звернувся в «monobank» АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг. 15.09.2021 [PERSON] підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що вона разом умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів Monobank і Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 03.11.2025 виникла заборгованість. Позивач вказує, що розмір боргу становить 12 797,86 грн. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розрахунок заборгованості та виписка по особовому рахунку за кредитним договором від 15.09.2021, укладеним між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] надані суду позивачем є належними та допустимими доказами стосовно заборгованості відповідача за загальним залишком заборгованості за наданим кредитом у сумі 12 797,86 грн. Тому суд вважає обґрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 15.09.2021 в розмірі 12 797,86 грн. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Таким чином, позовні вимоги АТ «Універсал Банк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в розмірі 12 797,86 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивач мав сплатити судовий збір в розмірі 2422,4 грн, враховуючи положення ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» так як позовну заяву було подано до суду в електронній формі. Тому дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved