Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

ТзОВ «Споживчий Центр» в інтересах якого діє адвокат Суржик Ю.В. 29.05.2024 року звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] , заборгованість за кредитним договором №06.05.2023-100001624 від 06.05.2023 у розмірі 17419,29 грн та судові витрати у розмірі 2422,40 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 06.05.2023 укладено кредитний договір (оферти) №06.05.2023-100001624. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі10 000,00 грн., строком на 70 дні. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Проценти розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового часткового повернення) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку. Представник позивача зазначає, що [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 14.07.2023 утворилась заборгованість у розмірі 17419,29 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 10000,00 грн, по процентам у розмірі 5919,27 грн, комісії 1500 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». На підставі викладеного, просить позов задовольнити. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 03.06.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 29.10.2025 задоволено заяву відповідача та скасовано заочне Яворівського районного суду Львівської області від 23.12.2024 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено справу до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, за зареєстрованим місцем проживання. 22 січня 2025 року звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 23.12.2024, посилаючись на те, що 21.05.2024 року Господарським судом Львівської області у справі №914/408/24 за заявою [PERSON] про неплатоспроможність було винесено ухвалу про закриття провадження у справі. Серед іншого, даною ухвалою суд постановив, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк, вважаються погашеними, а виконавчі документи за цими вимогами визнати такими, що не підлягають виконанню. Зазначає, що керуючим реструктуризацією долучено до матеріалів справи лист-повідомлення від 09.04.2024 вих. № 02-324/1525, адресований зазначеним боржником ( [PERSON] ) у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність кредиторам та докази надіслання такого листа. Зокрема, у вказаному листі керуючий реструктуризацією повідомляє про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність [PERSON] та можливість заявити грошові вимоги до боржника у встановленому законом порядку, також зазначено про правові наслідки неподання заяв з грошовими вимогами до боржника. Керуючим реструктуризацією також долучено до вказаного листа-повідомлення копію ухвали Господарського суду Львівської області від 08.03.2024 у справі №914/408/24 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність [PERSON] , а тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Закрити провадження у справі №944/2887/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частинами 4, 5 ст.268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 26.01.2026, є дата складення повного судового рішення 29.01.2026. Дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають. Суд установив, що відповідно до укладеного електронного договору №06.05.2023-100001624 від 06.05.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , останній отримав кредит у сумі 10000,00грн, строком на 70 днів зі сплатою фіксованої незмінної процентної ставки у розмірі 1.2% за 1 (один) день, яка застосовується протягом першого чергового періоду та протягом періоду «Економ». Ставка «Стандарт» - стандартна фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит, окрім першого чергового періоду та періоду «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшений в односторонньому порядку. Відповідно до договору від 06 травня 2023 та квитанції про перерахунок коштів кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 10000 грн строком на 70 днів. Згідно довідки - розрахунку заборгованість [PERSON] по кредитному договору №06.05.2023-100001624 від 06.05.2023 складає 17419,29 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 10000 грн, по процентам у розмірі 5919,29 грн та 1500 грн комісії. Проценти нараховані за період з 06 травня 2023 по 14 липня 2023 року. Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини (договір кредиту). Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України). При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526, 527, 530 ЦПК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ч.2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. На переконання суду вказаний вище правочин є правомірним, адже в розумінні ст.204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного договору недійсним у суду відсутні, після укладення вищезазначеного договору відповідач отримала обумовлені договором кредитні кошти, що фактично нею не заперечується. У зв`язку з цим, судом встановлено, що кредитор свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, однак, всупереч обумовленим умовам договору відповідач не належно виконав взяті на себе договірні зобов`язання, оскільки не здійснювала погашення кредитної заборгованості щодо погашення кредиту та відсотків за користування кредитом. Водночас, судом встановлено, що на підставі відповідної ухвали від 08.03.2024 року Господарським судом Львівської області по справі №914/408/24 було відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи [PERSON] . Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. Призначено арбітражним керуючим Белінську Н.О. керуючим реструктуризацією у справі. Оприлюднено оголошення про відкриття Господарським судом Львівської області провадження у справі про неплатоспроможність [PERSON] . Із вищевказаної ухвали Господарського суду Львівської області про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність [PERSON] слідує, що відповідно до даних конкретизованого списку кредиторів [PERSON] зазначив, що його кредиторами, зокрема є ТОВ «Споживчий центр». У подальшому ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.03.2025 у справі №914/408/24 закрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи [PERSON] . Припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.03.2024 у цій справі № 914/408/24. Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. Згідно Єдиного державного реєстру судових рішень вказана ухвала суду не оскаржувалася та набрала законної сили. Згідно з абз.5 ч.1 ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви. Згідно з ч.3 ст.129 КУзПБ за результатами розгляду звіту про виконання плану реструктуризації боргів боржника, а також скарг кредиторів господарський суд постановляє одне з таких рішень: 1) про закриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку з виконанням боржником плану реструктуризації боргів; 2) про невиконання боржником плану реструктуризації боргів, визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника. Відповідно до ч.4 ст.129 КУзПБ у разі закриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку з виконанням плану реструктуризації боргів настають наслідки, передбачені цим Кодексом, щодо звільнення боржника від боргів. Згідно з ч.5 ст.129 КУзПБ у разі невиконання або неповного виконання умов плану реструктуризації боргів боржника кредитори можуть пред`явити свої вимоги до боржника в невиконаному обсязі, передбаченому договорами. Відповідно до ч.1 ст.134 КУзПБ господарський суд при постановленні ухвали про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність ухвалює рішення про звільнення боржника - фізичної особи від боргів. Згідно з ч.2 ст.134 КУзПБ фізична особа не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів після завершення судових процедур у справі про неплатоспроможність та обов`язку повернення непогашених боргів, а саме: 1) відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; 2) сплати аліментів; 3) виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи. Такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині. Конкурсні кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство (ст. 1 КУзПБ). Як вбачається із матеріалів справи договір про споживчий кредит №06.05.2023-100001624 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено 06.05.2023. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість за вказаним кредитним договором у [PERSON] виникла до його звернення до Господарського суду із заявою про його неплатоспроможність, як фізичної особи, та відкриття провадження у справі про банкрутство. Відповідно до положень ст.45 КУзПБ, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відповідно до ч.4 ст.90 КУзПБ, у випадках, передбачених п. п. 5-8 ч. 1 цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. При цьому, за приписами ч.6, 7 ст.133 КУзПБ вимоги, не задоволені через недостатність майна боржника, вважаються погашеними, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, щодо сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені або погашені частково у процедурі задоволення вимог кредиторів, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи в порядку, встановленому цивільним законодавством. Разом з тим, ТОВ «Споживчий центр» не скористалось можливістю подання до господарського суду заяви про грошові вимоги до фізичної особи [PERSON] в ході розгляду справи №914/408/24 Господарського суду Львівської області за заявою останнього про неплатоспроможність. На підставі наведеного, враховуючи те, що Господарський суд Львівської області ухвалою від 21.06.2024 року у справі №914/408/24 звільнив боржника [PERSON] від боргів, окрім боргів з відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати аліментів, виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи, а тому у останнього відсутній обов`язок щодо сплати оспорюваної заборгованості. Якщо права позивача не порушені, то це є підставою для відмови в позові, а не підставою для закриття провадження у справі (пункт 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 757/23249/17, провадження № 14-95цс22). Таким чином, з врахуванням викладеного, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «Споживчий центр». Приймаючи до уваги висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог, тому судові витрати слід зашили за позивачем.

Outcome: dismissed