Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

У жовтні 2025 до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.03.2019 сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області, свідоцтво серія [NUMBER] . У сторін немає неповнолітніх дітей. Сімейне життя між подружжям не склалось через несумісні характери та різні погляди на сімейне життя. Фактично шлюб між сторонами припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 22.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Сторона позивача у судове засідання не з`явилася, представник позивача адвокат Опольська Н. М. надала заяву у якій підтримала позовні вимоги, просила розгляд справи здійснити у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, 27.10.2025 надав заяву у якій позов визнав, просив розгляд справи здійснити у його відсутність. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі Вінницьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області з 20.03.2019, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (свідоцтво на 9 а.с.). У період шлюбу у сторін спільних дітей не народилося. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд вважає за можливе взяти до уваги клопотання позивачки та залишити судові витрати за нею. На підставі викладеного та

Outcome: approved