Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що з 25 квітня 1998 року перебуває з відповідачем в шлюбі. Шлюбно-сімейні відносини сторони припинили з 22 квітня 2025 року по причині постійних сварок та непорозумінь на побутовому ґрунті. Проживають окремо. Позивач зазначає, що шлюб розпався остаточно, та його збереження неможливе. Тому просила шлюб розірвати. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 11 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечень проти розгляду справи у спрощеному провадженні сторони суду не надавали. Відзиву на позов відповідач не подав. Інші заяви по суті справи та клопотання від учасників справи до суду не надходили. В судове зсідання позивач не з`явилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. У заяві зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Про причини неявки не повідомив (а.с. 21, 22). Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 25 квітня 1998 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 25 квітня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради (а.с.3). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, не бажає надалі перебувати у шлюбі з відповідачем. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України ш люб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на відносини, що виникли між сторонами, відсутність згоди позивача на примирення з відповідачем, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Тому суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, шлюб - розірвати. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка в шлюбі змінила прізвище, просить залишити їй прізвище [PERSON] . Вказана вимога також підлягає до задоволення.

Outcome: approved