Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

11 вересня 2025 року до Сколівського районного суду Львівської області надійшла справа (№456/4453/25) із Стрийського міськрайонного суду Львівської області. Справу передано судді Ясінському Ю.Є. для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Представник позивача ТзОВ «Споживчий центр» - Шабатин Н.А. звернулася у суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути із нього на користь позивача заборгованість у розмірі 16200 грн. Судові витрати просить покласти на відповідача. В обґрунтування вимог покликається на те, що між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 11 листопада 2024 року укладено Кредитний договір (оферти) №07.11.2024-100002270. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 11 листопада 2024 року, строком на 124 днів. [PERSON] 11 листопада 2024 року електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 6000 грн., а отже акцептовано умови Договору. Позичальником під час укладення кредитного договору пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Відповідно до Договору від 11 листопада 2024 року та квитанції про перерахунок коштів Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 6000 грн. строком на 124 днів, [PERSON] 11 листопада 2024 року отримано кредитні кошти у розмірі 6000 грн. Отже, ТзОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у розмірі 16200 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000 грн., по процентам в розмірі 5580 грн., комісія 540 грн., по неустойці 10000 грн., 1080 грн. додаткова комісія, чим порушуються права та інтереси ТзОВ «Споживчий центр». Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Ясінського Ю.Є. від 16 вересня 2025 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі на підставі ч.5 ст. 279 ЦПК України. 13 жовтня 2025 року від представника відповідача адвоката Гук О.О. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник зазначила, що відповідач є військовослужбовцем відповідно до стягнення з нього може підлягати виключно тіло кредиту. Оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів надання кредиту [PERSON] кредитну у розмірі 6000 грн. від 11 листопада 2024 року, відповідно у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. 20 жовтня 2025 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив. 12 листопада 2025 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 07.11.2024-100002270 у розмірі 7 620 грн. Стягнути з [PERSON] суму сплаченого судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Враховуючи цю норму та подані до суду докази, Позивач змінює розмір позовних вимог з 16200 грн. до 7620 грн., тобто до тіла та комісії відповідно до умов кредитного договору. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд на підставі уточненої позовної заяви, а також долучених письмових доказів, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11 листопада 2024 року між відповідачем [PERSON] та ТзОВ «Споживчий центр» було укладено електронний кредитний договір № 07.11.2024-100002270 в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію», шляхом підписання електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором, отриманим в смс повідомленні на номер телефону, вказаний ним при реєстрації в особистому кабінеті. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е639 підписав пропозицію ТзОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферта), заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та відповідь про прийняття пропозиції (акцепт), які містять істотні умови договору. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит на наступних умовах, а саме: дата надання кредиту 11\\11\\2024 року; сума кредиту 6000 грн.; строк, на який надається кредит - 124 дні з дати його надання; дата повернення кредиту 14 березня 2025 року; спосіб надання кредиту перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу 4149-49ХХ-ХХХХ-0971, процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. На виконання умов кредитного договору №07.11.2024-100002270 позивачем 11 листопада 2024 року перераховано на картковий рахунок відповідача кредитні кошти в розмірі 6000 грн., що підтверджується листом ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» №86-1607 від 16 липня 2025 року. Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором, заборгованість [PERSON] становить 16200 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000 грн., по процентам в розмірі 5580 грн., комісія 540 грн., неустойка 3000 грн.; додаткова комісія 1080 грн. Доказів погашення відповідачем вищевказаної заборгованості матеріали справи не містять. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору . Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Статті 527, 530 ЦК України зазначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ч.1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК. України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, встановлених договором. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, визначених договором, у встановлений договором строк не сплатив заборгованості та передбачених договором платежів в повному обсязі, в результаті цього утворилась заборгованість. З огляду на викладене, в розрізі даного спору убачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним Договором від 11 листопада 2024 року, сторонами в письмовому вигляді погоджено розмір відсотків, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного Договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, та відсоткам за користування кредитом Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач скористався наданим йому правом на зменшення позовних вимог, відповідно до п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України, та просить стягнути з відповідача заборгованість лише по тілу кредиту у розмірі 6000 грн. та заборгованість за комісією у розмірі 540 грн. та додаткової комісії 1080 грн. Що стосується позовних вимог щодо стягнення заборгованості за комісією, суд зазначає наступне. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 ст. 11, ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»(Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 року у справі № 204/224/21). У заявці, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору № 07.11.2024-100002270, у пункті 8 передбачено комісія, пов`язана з наданням кредиту у розмірі 9% від суми кредиту що дорівнює 540 грн.. Оскільки комісія банком нараховується відповідачу за дії, які банк вчиняє на власну користь, як зазначено у заявці кредитного договору №07.11.2024-100002270 комісія в розмірі 540 грн. стягується за послуги пов`язані з наданням кредиту, при цьому не вказаний перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з наданням кредиту, тому суд приходить до висновку про безпідставність вимог в цій частині. Враховуючи викладене, перевіривши надані позивачем докази, позовні вимоги слід задоволити частково та стягнути з відповідача заборгованість у сумі 6000 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000 грн. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 896, 30 грн., що відповідає пропорційно задоволеній частині позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved