Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача Представник позивачки [PERSON] за первісним позовом- адвокат Загородній Є.О. звернувся до суду із позовною заявою про зміну способу стягнення аліментів. Просив суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2024 року у справі №168/637/22. Стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття [PERSON] . Також просив суд стягнути з відповідача за первісним позовом [PERSON] на користь позивачки за первісним позовом [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 12000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] за первісним позовом є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2024 року у справі №168/637/22 вирішили заяву представника заявника адвоката Самулевич О.М.в інтересах [PERSON] про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами у справі представника позивача адвоката Солдаткіна О.С. в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнили частково. Рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 22 березня 2023 року у справі № 168/637/22 за позовом представника позивача адвоката Солдаткіна О.С. в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - скасували. Ухвалили нове рішення у справі.Позовні вимоги задовольнити частково. Стягнули з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3500,00 грн. щомісячно, починаючи з 28 листопада 2022 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2024 року у справі №168/637/22 наразі перебуває на виконанні Ковельського відділу ДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМУМЮ (м. Львів) (виконавче провадження ВП № 77682163) Донька [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю (позивачкою за первісним позовом). Саме позивачка за первісним позовом забезпечує дитину усіх необхідним, турбується про фізичний, моральний стан здоров`я дитини, забезпечує її належними умовами проживання та відпочинку. В той же час, батько [PERSON] (відповідач за первісним позовом) не бере участі в її вихованні, не цікавиться станом здоров`я. Як відомо Позивачці за первісним позовом, батько, відповідач за первісним позовом, [PERSON] взагалі проживає за кордоном, ніяким чином не проводить час з донькою. Представник позивачки [PERSON] за первісним позовом- адвокат Загородній Є.О. зазначив у позовній заяві, що розмір витрат на утримання дитини постійно росте. На сьогодні, у період війни, інфляція зростає, проте рівень аліментів залишається на попередньому рівні. Всі ці обставини сприяють тому, що Позивачка [PERSON] за первісним позовом витрачає на дитину значно вищу суму, ніж сума аліментів, які сплачуються Відповідачем. Що призводить до нерівномірної участі батьків у забезпеченні дитини. На сьогодні, майновий стан відповідача за первісним позовом [PERSON] значно покращився, він отримує конкурентну заробітну плату, проживаючи за кордоном. Представник позивачки [PERSON] за первісним позовом - адвокат Загородній Є.О. вважає, що наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів із твердої грошової суми на відсоток від доходу платника аліментів. Бо розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання доньки на користь позивача визначено судом у розмірі 3500,00 грн. А розмір, присуджених до стягнення аліментів, на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки на даний час збільшилися потреби у розвитку, навчанні та вихованні дитини. Відповідач за первісним позовом [PERSON] є працездатним, отримує високий дохід за кордоном. Таким чином, відповідач має можливість виконувати встановлені законодавством обов`язки з утримання дитини. Тому, представник позивачки [PERSON] за первісним позовом- адвокат Загородній Є.О. прийшов до висновку про необхідність змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються відповідно до рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2024 року у справі №168/637/22 із [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] у розмірі 3500 грн. щомісячно. Просив суд прийняти рішення та стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття [PERSON] 25 листопада 2025 року відповідач за первісним позовом [PERSON] подав відзив на позовну заяву за первісним позовом представника позивачки [PERSON] адвоката Загороднього Є.О. до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Просив суд у позові відмовити повністю. Судовий збір та інші судові витрати покласти на позивача. Відповідач [PERSON] за первісним позовом у відзиві на первісну позовну заяву визнав, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] за первісним позовом є батьками [PERSON] , [INFO] . Також визнав, що рішенням Старовижівського районного суду стягнули з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3500,00 грн. щомісячно, починаючи з 28 листопада 2022 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2024 року у справі №168/637/22 наразі перебуває на виконанні Ковельського відділу ДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМУМЮ (м. Львів) (виконавче провадження ВП № 77682163) Також відповідач [PERSON] за первісним позовом у відзиві на первісну позовну заяву визнав, що його донька [PERSON] проживає з матір`ю (позивачкою за первісним позовом) в силу дії норм частини 5 статті 82 ЦПК України. Відповідач [PERSON] за первісним позовом у відзиві на первісну позовну заяву вказав, що позивачкою [PERSON] за первісним позовом до позовної заяви не додано доказів, які б підтверджували зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Вказав, що твердження позивачки [PERSON] за первісним позовом про покращення його матеріального стану ґрунтуються лише на припущеннях останньої. Відповідно, такі обставини не можуть вважатися такими що існують. При цьому Відповідач [PERSON] поклався на правові висновки Верховного Суду та судову практику. Надав суду попередній розрахунок судових витрат, які очікував понести у сумі 12400,00 грн. Тому у відзиві на первісний позов просив суд у позові відмовити повністю. Судовий збір та інші судові витрати покласти на позивача. Відповідь на відзив відповідача [PERSON] позивачка за первісним позовом [PERSON] у встановлений законом строк не надала. 25 листопада 2025 року відповідач за первісним позовом [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] просив суд прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом, та об`єднати вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом у справі №168/920/25. Також позивач за зустрічним позовом [PERSON] просив суд змінити розмір аліментів, які присуджені рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2024 року у справі № 161/367/22 в інтересах [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3500,00 грн. щомісячно, починаючи з 28 листопада 2022 року та досягнення дитиною повноліття, зменшивши їх розмір до мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у розмірі 1598,00 грн. Окрім цього останній просив суд судовий збір та інші судові витрати покласти на позивача за первісним по\-зовом. Свої позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] , він же відповідач за первісним позовом, обґрунтовував тим, що за період з моменту набрання судовим рішенням від 02 жовтня 2024 року у справі № 161/367/22 законної сили 04 листопада 2024 року, до моменту звернення позивачки за первісним позовом [PERSON] до суду з вимогою про зміну способу стягнення аліментів з 4 кварталу 2024 року по 3 квартал 2025 року його матеріальний та сімейний стан змінився. Його матеріальний стан значно погіршився, а самостійний заробіток не є таким, щоб бути достатнім. В обгунтування своїх позовних вимог за зустрічним позовом про зменшення розміру аліментів з 3500 гривень щомісячно до 1598 гривень щомісячно [PERSON] вказав на такі обставини. 18 січня 2024 року у другому шлюбі, укладеному [INFO] , у нього народилася донька [PERSON] , що потребує додаткових фінансових витрат. Бо зумовлює збільшення витрат на утримання нової сім"ї у розмірі прожиткового мінімуму на дитину в розрахунку на місяць, який згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» установили у сумі 2563 гривні. Вважає це самостійною підставою для зміни розміру аліментів, що стягуються з нього, у сторону зменшення. Окрім того [PERSON] позивач за зустрічним позовом, він же відповідач за первісним позовом, зазначив, що особистих премій, нагород, тощо … не одержував. Самостійного заробітку чи заробітної плати за період з моменту набрання судовим рішенням від 02 жовтня 2024 року у справі № 161/367/22 законної сили 04 листопада 2024 року, до моменту звернення позивачки за первісним позовом [PERSON] до суду з вимогою про зміну способу стягнення аліментів з 4 кварталу 2024 року по 3 квартал 2025 року, не одержував, майно та майнові права відсутні. Сам з 06 листопада 2025 року перебуває на обліку як такий, що шукає роботу в Ковельській філії Волинського ОЦЗ. Також [PERSON] , позивач за зустрічним позовом, він же відповідач за первісним позовом, зазначив, що живе за рахунок спільних коштів сімейного бюджету : заробітної плати та соціальних виплат дружини допомоги матері дитини до досягнення дитиною 3-х років у сумі 3028 гривень щомісячно. Окрім того, його дружина у другому шлюбі також має на утриманні свою малолітню дитину від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] . При цьому зазначає, що мав грошові кошти,взяті ним в борг, які є об`єктом права спільної сумісної власності у новому шлюбі. Додав розписки від 08 вересня 2024 року, 11 січня 2025 року, 17 березня 2025 року, 11 травня 2025 року про отримання ним в борг грошових коштів. [PERSON] позивач за зустрічним позовом, він же відповідач за первісним позовом додав до свої позовних вимог додатки: таблицю доходів/витрат коштів сімейного бюджету за період з 4-го кварталу 2024 року по 3-й квартал 2025 року ( з якого вбачається, що щомісячний залишок коштів сімейного бюджету за звітний період виключав дебетове сальдо.) Дебетове сальдо це залишок на бухгалтерському рахунку, що виникає, коли сума записів за дебетом (надходження активів, витрати) перевищує суму записів за кредитом (надходження джерел, доходи) на певну дату, відображаючи позитивну різницю або стан активів (наприклад, кошти на рахунку, запаси), і показується в активі балансу; відомості з державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованих доходів за період з 4-го кварталу 2024 року по 3-й квартал 2025 року ( з якого вбачається, що [PERSON] мав щомісячний дохід); розрахунок заборгованості зі сплати аліментів та 11 квитанцій (чеків) банку всього на суму - 878695.24 грн. про оплату ним позивачці [PERSON] судових витрат по справі № 159/2913/23, аліментів, компенсації вартості будинковолодіння на суму 975 452,50 грн. Чим останній підтвердив наявність власних особистих коштів та свою платоспроможність. Окрім того, [PERSON] позивач за зустрічним позовом, він же відповідач за первісним позовом, навів суду приклади застосування судової практики Верховного Суду зі спірних питань та зробив свої висновки щодо його застосування. 15 грудня 2025 року представник відповідачки [PERSON] за зустрічним позовом адвокат Загородній Є.О. подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву позивача за зустрічним позовом [PERSON] . Просив суд зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів залишити без задоволення. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. В обґрунтування своїх заперечень щодо зустрічного позову [PERSON] про зменшення розміру аліментів вказав, що [PERSON] звернулася до суду не із позовом про збільшення аліментів, а з позовом про зміну способу стягнення аліментів. В той час, як зустрічний позов пред`явили щодо зменшення розміру аліментів. У спростування тверджень позивача за зустрічним позовом [PERSON] про зменшення розміру аліментів того, що останній не має доходу чи майна,яке б приносило йому дохід, представник відповідачки [PERSON] за зустрічним позовом адвокат Загородній Є.О. зазначає такі фактичні обставини, які підтверджують наявність доходів у позивача за зустрічним позовом [PERSON] . Постановою Волинського апеляційного суду у справі № 159/2913/23 від 15 серпня 2024 року вирішено: Апеляційну скаргу відповідача [PERSON] задовольнити частково. Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2024 року у цій справі змінити, доповнити резолютивну частину абзацом такого змісту: «Виділити [PERSON] у власність об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ». Вищезазначені судові рішення підтверджують наявність у подружжя [PERSON] житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . При цьому, будинок за адресою [ADDRESS] не було продано, він надалі перебуває у власності дружини Позивача. В той же час, після звільнення з ЗСУ [PERSON] виїхав на роботу за кордон. В Україні його доходи не оподатковуються, проте, кошти для погашення боргу він заробив на роботі в Польщі. У підтвердження платоспроможності [PERSON] є його великі гонорари адвокатам у справах за участю останнього. Зокрема, в справі про визнання недійсним договору дарування будинку, застосування наслідків недійсності правочину та поновлення запису про право власності (справа №159/2044/25) [PERSON] та його дружиною було заявлено по 20 000 грн. витрат на правничу допомогу кожним, а в справі про стягнення 3% річних (справа № 159/2321/25) - 15 000 грн. Представник відповідачки [PERSON] за зустрічним позовом адвокат Загородній Є.О. зазначає, що боргові розписки для підтвердження погіршення майнового стану [PERSON] мають ознаки фіктивності. Бо [PERSON] , нібито від якої [PERSON] отримав кошти, є сестрою дружини [PERSON] , [PERSON] - дружина дядька позивача. Що свідчить про тісні родинні та особисті зв`язки між сторонами таких правочинів. За таких обставин зазначені розписки не можуть розцінюватися як належні та допустимі докази реального отримання коштів. Оскільки їх походження пов`язане виключно з близьким колом родичів та осіб, заінтересованих у формуванні штучної доказової бази на користь позивача. Відсутність будь-яких об`єктивних підтверджень фактичної передачі грошових коштів (зокрема банківських документів, доказів наявності відповідних сум у «позикодавців» чи пояснень щодо джерел походження коштів) у сукупності з наведеними родинними зв`язками дає підстави висновувати, що вказані розписки були складені формально, з єдиною метою - створити видимість боргових зобов`язань та вплинути на оцінку судом майнового стану позивача. Окрім того, представник відповідачки [PERSON] за зустрічним позовом адвокат Загородній Є.О. зазначив, щодо утримання своєї дитини дружини [PERSON] від першого шлюбу: утримання нерідної дитини є правом, а не обов`язком позивача за зустрічним позовом, та не можу впливати негативно на його рідну дитину, народжену у шлюбі з [PERSON] .Відтак, дані аргументи є неспроможними у рамках даної справи. А перебування на обліку [PERSON] як такого, що шукає роботу, зумовлено виключно поданням позову про зміну способу стягнення аліментів, і аж ніяк не фактичним бажанням пошуку роботи останнім. Бо договір з адвокатом на супровід справи укладено 04 листопада 2025 року, за 2 дні до постановки на облік. Окремо ще потребує відповіді питання: Чи перебував станом на 06 листопада 2025 року Позивач в Україні? Також представник відповідачки [PERSON] за зустрічним позовом адвокат Загородній Є.О. вказав, що протокол опитування [PERSON] адвокатом не може бути визнаний допустимим доказом. Дана особа перебуває у шлюбі з позивачем за зустрічним позовом та, відповідно, є прямо зацікавленою у результатах розгляду справи. Її пояснення не мають характеру об`єктивності, а тому не здатні підтвердити реальний стан забезпечення дитини чи фактичні доходи сім`ї. Згідно з вимогами ЦПК України, доказ, отриманий від зацікавленої сторони, не може вважатися достовірним та не може бути покладений в основу судового рішення. Надані нею «таблиці доходів-витрат сімейного бюджету» не підтверджені жодним первинним бухгалтерським чи фінансовим документом: ані виписками з банку, ані квитанціями, ані офіційними розрахунковими документами. Фактично йдеться про довільно складені таблиці, які не мають жодної юридичної сили. Використання подібних «розрахунків» для заниження реальних витрат на дитину виглядає спробою маніпулювання судом, а не поданням належного доказу. А тому, представник відповідачки Кобилюх О.С. за зустрічним позовом адвокат Загородній Є.О. у відзиві на зустрічну позовну заяву позивача за зустрічним позовом [PERSON] висновує таке. Фактично відповідач намагався побудувати свою правову позицію на очевидному факті, що не потребує доведення, а тим більше - не має жодного відношення до предмета спору. Такий прийом не лише не посилює позицію відповідача, а навпаки підкреслює відсутність будь-яких реальних аргументів проти обов`язку особисто брати участь у матеріальному забезпеченні рідної дитини. Подібні посилання у тексті позову виглядають радше як спроба емоційного виправдання власної бездіяльності (коли здоровий, працездатний молодий чоловік обґрунтовує свою неможливість матеріального забезпечення сім"ї та дітей, а також перебування на утриманні дружини), ніж як юридична аргументація, гідна розгляду судом. [PERSON] також зазначає, що нею понесені додаткові витрати у зв`язку з поданням зустрічного позову, які складають 8 000 гривень, а саме на підготовку та подання відзиву на зустрічну позовну заяву. Докази на понесення таких витрат будуть подані не пізніше 5-денного строку з моменту ухвалення судового рішення по справі. Окрім того, представник відповідачки [PERSON] за зустрічним позовом адвокат Загородній Є.О., навів суду приклади застосування судової практики Верховного Суду зі спірних питань та зробив свої висновки щодо його застосування. А тому останній просив суд зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів залишити без задоволення. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. 25 грудня 2025 року представник позивача Остапчука Б.В. за зустрічним позовом про зменшення розміру аліментів адвокат Самулевич О.М. подала суду відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву у справі № 168/920/25. При цьому остання зазначила таке. Факт зареєстрованого проживання новоствореної сім`ї (платник аліментів, дружина, її дитина від першого шлюбу, та їх спільна новонароджена донька) разом за адресою [ADDRESS] , визнали, однак вважала, право платника аліментів на вільний вибір місця проживання не має економічного змісту, відповідно не стосується правових підстав позову, які є матеріальними. Наявність у платника аліментів боргових фінансових зобов`язань по сплаті грошових коштів (компенсація вартості майна), що підлягають стягненню з платника аліментів на користь колишньої дружини (стягувачки за аліментами) на підставі рішення суду в справі № 519/2913/23 (про поділ майна), в тому числі за борговими розписками, також визнається, і такими обставинами обгрунтовується зустрічний позов, що є доводом значного погіршення матеріального становища (підстава зменшення розміру). Обставини наявності житлового будинку у «подружжя [PERSON] », новостворена сім`я платника аліментів), його набуття в особисту власність новою дружиною 30 травня 2024 року у період до набрання рішенням суду від 02 жовтня 2024 року у справі № 161/367/22 законної сили 04 листопада 2024 року, на підставі якого стягуються аліменти за 4-й квартал 2024 по 3-й квартал 2025 року, його вартість, дані щодо «розміщеного оголошення 05 січня 2025 року про його продаж за веб - адресою в мережі інтернет, як підстава підтвердження обставин, які підлягають встановленню, не визнаються. Бо не стосуються предмета спору та характеру спірних правовідносин у даній справі, та періоду, коли суд може змінити розмір аліментів чи спосіб їх стягнення, початок строку якого законодавцем визначено з дня набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування своєї позиції представник позивача [PERSON] за зустрічним позовом про зменшення розміру аліментів адвокат Самулевич О.М. у відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву у справі № 168/920/25 зазначила таке. В силу дії норм абзацу 3 частини 2 статті 3, частини 3 статті 4, частини 1 статті 15, статей 180, 121, частини 1 статті 22, частини 1 статті 268 СК України аліментний обов`язок утримувати дитину за загальним принципом покладено саме на батьків дитини, походження якої ґрунтується на походженні дитини від них (кровне споріднення, біологічні мати та батько), а не на «подружжя» в розумінні норм частини 2 статті 3, частини 1 статті 21 СК України, чи на дружину від нового шлюбу. Належних, допустимих та достовірних доказів (статті 77-79 ЦПК) про наявність у платника аліментів зареєстрованого в ДРРП вказаного нерухомого майна та майнових прав щодо нього у цей період, на праві власності (спільної часткової чи сумісної) володіння та/або користування, згідно частиною 1 статті 317, частиною 2 статті 331, статті 356, частиною 1 статті 368 ЦК України та частиною 1 статті 60 СК України, не надано. Вважала, що інформація паперової копії електронного доказу та його оригінал в мережі Інтернет за вказаною веб - адресою, зокрема оголошення про продаж будинку, розміщене 05 січня 2025 року, є припущенням і є сумнівною та не може братись до уваги (частина 6 статті 81, частини 1-3, 5 статті 100 ЦПК), так як не містить дані про обставини, що мають значення для справи, а саме реєстраційного номера об`єкта нерухомого майна, який згідно статті 15 Закону України ««Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV» є індивідуальним номером, обов`язкових ідентифікаційних чи/або персональних даних будь-якої особи, в розумінні терміну,( визначеному у пункті 21 частини 1 статті 1, пункт 4) частина 2 статті 3 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», у абзаці 9 статті 2 Закону України «Про захист персональних даних», які однозначно визначають платника аліментів (його довірителя), або відомості чи окупність відомостей про нього. Ствердила , що належних, допустимих та достовірних доказів (статті 77-79 ЦПК), в тому числі встановлених рішенням суду у справі № 159/2044/25 (частини 4 та 5 статті 82 ЦПК), які б в своїй сукупності свідчили про наявність ознак фіктивності (фраудаторності) щодо нерухомого майна, чи щодо поданих розписок, передбачені статтями 203, 215, частина 1 статті 234, стаття 228 ЦК України, або інших дій, вчинених супереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом, що зрушують публічний порядок, чи/ або наміру (умислу) завдати шкоди іншій собі (пункт 6 статті 3, частина 3 статті 13 ЦК України) у період стягнення аліментів (після набрання рішенням суду від 02 жовтня 2024 року у справі № 161/367/22 законної сили 04 листопада 2024 року, за 4-й квартал 2024 року по 3-й квартал 2025 року), також не надано і ґрунтується на припущенні (частина 6 статті 81 ЦПК), позовну заяву відповідачки за її заявою у цій справі судом залишено без розгляду. Вказала, що інформація відповіді на запит № 257783196 від 18 березня 2025 року до ДПС країни щодо доходу платника аліментів, під час його перебування у складі ЗСУ, також не може бути належним, допустимим та достовірним доказом в розумінні статей 77-79 ПК України одержання ним заробітку (доходу) після набрання рішенням суду від у справі № 161/367/22 законної сили 04 листопада 2024 року (на підставі якого стягуються аліменти). Бо містить інформацію щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому у період з 3 кварталу 2023 року, за 1 та 2 квартал 2024 року, натомість правові підстави зустрічного та первісного позову стосуються періоду з 4-го кварталу 2024 року по 3-й квартал 2025 року. Окрім того, представник позивача Остапчука Б.В. за зустрічним позовом про зменшення розміру аліментів адвокат Самулевич О.М. у відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву у справі № 168/920/25, навела суду приклади застосування судової практики Верховного Суду зі спірних питань та зробила свої висновки щодо його застосування. Не заперечила щодо перебування [PERSON] за кордоном. Натомість навела суду перелік нормативних актів та судову практику про свободу пересування особи,яку представляє. Також не заперечила оплату Остапчуком Б.В. значних сум гонорарів адвокатам по справах за його участю та компенсації останнім вартості майна за судовими рішеннями. Разом з тим представник позивача Остапчука Б.В. за зустрічним позовом про зменшення розміру аліментів та відповідача за первісним позовом про зміну способу стягнення аліментів адвокат Самулевич О.М. у відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву у справі № 168/920/25 у порядку частини 7 статті 49, частини 1 статті 207 ЦПК України заявила, що платник аліментів (позивач за зустрічним позовом) не заперечує проти початку процесу підготовки (домовленості, формування) для укладення мирової угоди щодо предмету спору у даній справі в порядку статей 206, 207 ЦПК України. Заперечень на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву у справі № 168/920/25 представника відповідачки [PERSON] за зустрічним позовом адвоката Загороднього Є.О. у встановлений законом строк останній суду не надав. Заяви (клопотання) учасників справи. 03 листопада 2025 року позивачка [PERSON] за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом та її представник адвокат Загородній Є.О. подали заяву про проведення судового засідання, призначеного на 10 год. 00 хв. 04 листопада 2025 року та всіх подальших судових засідань без участі Кобилюх О.С. та її представника. 02 грудня 2025 року представник позивачки [PERSON] за первісним позовом та відповідачки за зустрічним позовом - адвокат Загородній Є.О. подав заяву про проведення підготовчого судового засідання на 09 год. 45 хв. 02 грудня 2025 року за відсутності [PERSON] та його. 19 грудня 2025 року представник позивача Остапчука Б.В. за зустрічним позовом та відповідача за первісним позовом адвокат Самулевич О.М. подала заяву про оголошення перерви у підготовчому засіданні та відкладення підготовчого засідання у справі. 25 грудня 2025 року представник позивача Остапчука Б.В. за зустрічним позовом про зменшення розміру аліментів та відповідача за первісним позовом про зміну способу стягнення аліментів адвокат Самулевич О.М. у відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву у справі № 168/920/25 у порядку частини 7 статті 49, частини 1 статті 207 ЦПК України заявила, що платник аліментів (позивач за зустрічним позовом) не заперечує проти початку процесу підготовки (домовленості, формування) для укладення мирової угоди щодо предмету спору у даній справі в порядку статей 206, 207 ЦПК України. 28 січня 2026 року представник позивачки Кобилюк О.С. за первісним позовом, представника відповідачки за зустрічним позовом адвокат Загородній Є.О., подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності [PERSON] . Просив первісний позов задовольнити. 28 січня 2026 року представник відповідача Остапчука Б.В. за первісним позовом, представника позивача за зустрічним позовом адвокат Самулевич О.М. подала до суду письмову заяву про проведення судового засідання без її участі та без участі [PERSON] . Зустрічний позов [PERSON] підтримала, первісні вимоги [PERSON] не визнала Відповідач [PERSON] за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом в судові засідання не з"явився. Про причини неявки не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань суду не подав. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 02 жовтня 2025 року суду відкрили провадження у справі. Призначили підготовче засідання на 10 год. 00 хв. 04 листопада 2025 року. Ухвалою від 02 жовтня 2025 року суду відклали підготовче засідання у справі на 09 год. 45 хв. 02 грудня 2025 року. Бо відповідач в підготовче засідання не з`явився. Про вручення йому поштового відправлення з ухвалою суду та додатками, інформація була відсутня. Що підтвердили випискою з АТ "Укрпошта". Ухвалою від 26 листопада 2025 року суду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів - залишили без руху. Надали позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою від 02 грудня 2025 року суду в задоволенні клопотання представника позивачки за первісним позовом [PERSON] - адвоката Загороднього Є.О. щодо закриття підготовчого провадження, призначення справи до розгляду по суті та відмові у прийнятті до спільного розгляду зустрічного позову [PERSON] про зміну розміру аліментів - відмовили. Прийняли зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів об`єднали в одне провадження з первісним позовом представника позивачки [PERSON] адвоката Загороднього Є.О. до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Задовольнили клопотання адвоката Самулевич О.М. про відкладення підготовчого засідання та продовження строку підготовчого провадження. Продовжили строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів. Підготовче засідання у справі за позовом представника позивачки [PERSON] адвоката Загороднього Є.О. до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів відклали на 09.00 год. 23 грудня 2025 року. Ухвалою від 23 грудня 2025 року суду закрили підготовче провадження у справі. Призначити справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10.00 год. 28 січня 2026 року. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини встановлені Судом. Щодо первісного позову представника позивачки [PERSON] адвоката Загороднього Євгенія Олеговича до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів Представник позивачки [PERSON] за первісним позовом - адвокат Загородній Є.О. звернувся до суду із позовною заявою про зміну способу стягнення аліментів. Просив суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2024 року у справі №168/637/22. Стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття [PERSON] . Також просив суд стягнути з відповідача за первісним позовом [PERSON] на користь позивачки за первісним позовом [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 12000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] за первісним позовом є батьками [PERSON] , [INFO] . Даний факт сторонами не оспорюються. Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2024 року у справі №168/637/22 вирішили заяву представника заявника адвоката Самулевич О.М.в інтересах [PERSON] про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами у справі представника позивача адвоката Солдаткіна О.С. в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнили частково. Рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 22 березня 2023 року у справі № 168/637/22 за позовом представника позивача адвоката Солдаткіна О.С. в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - скасували. Ухвалили нове рішення у справі.Позовні вимоги представника позивача адвоката Солдаткіна О.С. в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково. Стягнули з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3500,00 грн. щомісячно, починаючи з 28 листопада 2022 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2024 року у справі №168/637/22 наразі перебуває на виконанні Ковельського відділу ДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМУМЮ (м. Львів) (виконавче провадження ВП № 77682163) Донька [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю (позивачкою за первісним позовом). Саме позивачка за первісним позовом забезпечує дитину усіх необхідним, турбується про фізичний, моральний стан здоров`я дитини, забезпечує її належними умовами проживання та відпочинку. Даний факт також сторонами не оспорюються. Судом у судовому засіданні було встановлено, що в той же час, батько [PERSON] (відповідач за первісним позовом) не бере участі в її вихованні, не цікавиться станом здоров`я. Бо батько неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , - відповідач за первісним позовом [PERSON] у даний час не перебуває в Україні. Даний факт представником відповідача за первісним позовом [PERSON] - адвокатом Самулевич О.М. також не спростовано. Тому судом встановлено, що [PERSON] ніяким чином не проводить час з донькою [PERSON] . Разом з тим доказів того, що позивачка [PERSON] за первісним позовом витрачає на дитину значно вищу суму, ніж сума аліментів, які сплачуються відповідачем [PERSON] за первісним позовом суду не було надано. Що призводить до нерівномірної участі батьків у забезпеченні дитини. Разом з тим у судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Загородній Є.О. не надали суду доказів того, що після набрання судовим рішенням від 02 жовтня 2024 року у справі № 161/367/22 законної сили 04 листопада 2024 року, до моменту звернення позивачки за первісним позовом [PERSON] до суду з вимогою про зміну способу стягнення аліментів з 4 кварталу 2024 року по 3 квартал 2025 року його матеріальний [PERSON] значно покращився. А вказівка позивачки [PERSON] за первісним позовом про те, що на сьогодні, майновий стан відповідача за первісним позовом [PERSON] значно покращився, бо останній отримує конкурентну заробітну плату, проживаючи за кордоном доказами не підтверджено. Також у судовому засіданні не було встановлено, що [PERSON] являється особою з інвалідністю чи не є працездатним. Що позбавляло б його можливості сплачувати аліменти, які стягуються з відповідача на утримання доньки на користь позивачки за первісним позовом у розмірі 3500,00 грн. А розмір, присуджених до стягнення аліментів, на даний час є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, потреби у її розвитку, навчанні та вихованні. А сам факт перебування [PERSON] за кордоном не є підставою зміни способу стягнення аліментів, що стягуються відповідно до рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2024 року у справі №168/637/22 із [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] , у розмірі 3500 грн. щомісячно на стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] . Щодо зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів Позивач за зустрічним позовом [PERSON] просив суд прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом, та об`єднати вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом у справі №168/920/25. Також позивач за зустрічним позовом [PERSON] просив суд змінити розмір аліментів, які присуджені рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2024 року у справі № 161/367/22 в інтересах [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3500,00 грн. щомісячно, починаючи з 28 листопада 2022 року та досягнення дитиною повноліття, зменшивши їх розмір до мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у розмірі 1598,00 грн. Окрім цього останній просив суд судовий збір та інші судові витрати покласти на позивача за первісним по\-зовом. Свої позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] ,він же відповідач за первісним позовом, обґрунтовував тим, що за період з моменту набрання судовим рішенням від 02 жовтня 2024 року у справі № 161/367/22 законної сили 04 листопада 2024 року, до моменту звернення позивачки за первісним позовом [PERSON] до суду з вимогою про зміну способу стягнення аліментів з 4 кварталу 2024 року по 3 квартал 2025 року його матеріальний та сімейний стан змінився. Його матеріальний стан значно погіршився, а самостійний заробіток не є таким, щоб бути достатнім. В обгунтування своїх позовних вимог за зустрічним позовом про зменшення розміру аліментів з 3500 гривень щомісячно до 1598 гривень щомісячно [PERSON] вказав на такі обставини. 18 січня 2024 року у другому шлюбі, укладеному [INFO] , у нього народилася донька [PERSON] , що потребує додаткових фінансових витрат. Бо зумовлює збільшення витрат на утримання нової сім"ї у розмірі прожиткового мінімуму на дитину в розрахунку на місяць, який згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» установили у сумі 2563 гривні. Судом у судовому засіданні встановлено, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] підтверджує мінімальні витрати на дитину в розрахунку на місяць у сумі 2563 гривні на дитину у другому шлюбі, [PERSON] , [INFO] . При цьому просить суд у зустрічній позовній заяві зменшити витрати на дитину в розрахунку на місяць з 3500 грн. за рішенням суду від 02 жовтня 2024 року у справі № 161/367/22 також на свою дитину від першого шлюбу, [PERSON] , [INFO] . Що позбавляє суд будь-яких логічних,здорових міркувань. Судом у судовому засіданні встановлено, що відсутність у позивача [PERSON] за зустрічним позовом особистих премій, нагород, тощо … та наявність у його дружини у другому шлюбі на утриманні ще своєї малолітньої дитини від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] не може бути підставою зменшення аліментів. Бо остання дружина отримує соціальні виплати допомогу матері дитини до досягнення дитиною 3-х років у сумі 3028 гривень щомісячно. Про що позивач за зустрічним позовом особисто зазначив у заяві. Судом у судовому засіданні встановлено, що отримані позивачем [PERSON] за зустрічним позовом грошові кошти,взяті ним в борг, є об`єктом права спільної сумісної власності у новому шлюбі. Про що підтверджують додані останнім розписки від 08 вересня 2024 року, 11 січня 2025 року, 17 березня 2025 року, 11 травня 2025 року про отримання ним в борг грошових коштів. Надані у борг кошти надавалися [PERSON] , сестрою дружини [PERSON] , [PERSON] - дружиною дядька позивача. Що свідчить про тісні родинні та особисті зв`язки між сторонами таких правочинів. Дана обставина не була спростована сторонами у судовому засіданні. Окрім того зазначені кошти свідчать не лише про витрати позивача [PERSON] за первісним позовом, але і про його доходи. Окрім того, судом у судовому засіданні встановлено що позивач [PERSON] за зустрічним позовом з 06 листопада 2025 року перебував на обліку як такий, що шукає роботу в Ковельській філії Волинського ОЦЗ. Доказів про перебування позивача [PERSON] за зустрічним позовом на обліку як такий, що шукає роботу на даний час суду не надав . Також судом у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] позивач за зустрічним позовом, він же відповідач за первісним позовом відповідно до наданих останнім додатків : таблиці доходів/витрат коштів сімейного бюджету за період з 4-го кварталу 2024 року по 3-й квартал 2025 року ( з якого вбачається, що щомісячний залишок коштів сімейного бюджету за звітний період виключав дебетове сальдо.) Дебетове сальдо це залишок на бухгалтерському рахунку, що виникає, коли сума записів за дебетом (надходження активів, витрати) перевищує суму записів за кредитом (надходження джерел, доходи) на певну дату, відображаючи позитивну різницю або стан активів (наприклад, кошти на рахунку, запаси), і показується в активі балансу; відомості з державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованих доходів за період з 4-го кварталу 2024 року по 3-й квартал 2025 року (з якого вбачається, що [PERSON] мав щомісячний дохід); розрахунок заборгованості зі сплати аліментів та 11 квитанцій (чеків) банку всього на суму 878 695,24 грн. про оплату ним позивачці [PERSON] судових витрат по справі № 159/2913/23, аліментів, компенсації вартості будинковолодіння на суму 975 452,50 грн. Чим останній підтвердив наявність власних особистих коштів та свою платоспроможність. Зазначені обставини суперечать твердженням позивача за зустрічним позовом [PERSON] що він не отримував грошових коштів,майно та майнові права відсутні. Бо постановою Волинського апеляційного суду у справі № 159/2913/23 від 15 серпня 2024 року вирішено: Апеляційну скаргу відповідача [PERSON] задовольнити частково. Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2024 року у цій справі змінити, доповнити резолютивну частину абзацом такого змісту: «Виділити [PERSON] у власність об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ». Вищезазначені судові рішення підтверджують наявність у подружжя [PERSON] житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . При цьому, будинок за адресою [ADDRESS] не було продано, він надалі перебуває у власності дружини Позивача. Також судом у судовому засіданні у підтвердження платоспроможності [PERSON] є його великі гонорари адвокатам у справах за участю останнього. Зокрема, в справі про визнання недійсним договору дарування будинку, застосування наслідків недійсності правочину та поновлення запису про право власності (справа №159/2044/25) [PERSON] та його дружиною було заявлено по 20 000 грн. витрат на правничу допомогу кожним, а в справі про стягнення 3% річних (справа № 159/2321/25) - 15 000 грн. Зазначені обставини не спростовані сторонами у судовому засіданні. Оцінка Суду Щодо первісного позову представника позивачки [PERSON] адвоката Загороднього Євгенія Олеговича до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з частинами 1 та 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Ураховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Разом з цим, право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Враховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення(з твердої грошової суми на частку) може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у справах щодо зміни способу стягнення аліментів (постанова від 13 лютого 2019 року, справа №152/100/18, провадження № 61-40460св18). Зміна способу стягнення аліментів (частина 3 статті 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (стаття 192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів Саме зміну (збільшення) розміру раніше стягнутих аліментів через зміну способу їх стягнення мала на увазі [PERSON] , пред`являючи даний позов, яким просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2024 року у справі №168/637/22. Стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття [PERSON] . Однак, зміна способу стягнення аліментів не звільняє позивачку від обов`язку належного обґрунтування та доказування позову, зокрема, підстав і умов, необхідних як для зміни способу стягнення аліментів, так і для збільшення їх розміру, яке не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 3 статті 12, частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У справі, яка розглядається, судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] за первісним позовом є батьками [PERSON] . Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 22 березня 2023 року у справі № 168/637/22 за позовом представника позивача адвоката Солдаткіна О.С. в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - скасували. Ухвалили нове рішення у справі. Позовні вимоги представника позивача адвоката Солдаткіна О.С. в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково. Стягнули з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3500,00 грн. щомісячно, починаючи з 28 листопада 2022 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2024 року у справі №168/637/22 наразі перебуває на виконанні Ковельського відділу ДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМУМЮ (м. Львів) (виконавче провадження ВП № 77682163) Донька [PERSON] проживає з матір`ю (позивачкою за первісним позовом). Саме позивачка за первісним позовом забезпечує дитину усіх необхідним, турбується про фізичний, моральний стан здоров`я дитини, забезпечує її належними умовами проживання та відпочинку. Даний факт також сторонами не оспорюється. Разом з тим у судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Загородній Є.О. не надали суду доказів того, що після набрання судовим рішенням від 02 жовтня 2024 року у справі № 161/367/22 законної сили 04 листопада 2024 року, до моменту звернення позивачки за первісним позовом [PERSON] до суду з вимогою про зміну способу стягнення аліментів з 4 кварталу 2024 року по 3 квартал 2025 року його матеріальний [PERSON] значно покращився. А вказівка позивачки [PERSON] за первісним позовом про те, що на сьогодні, майновий стан відповідача за первісним позовом [PERSON] значно покращився, бо останній отримує конкурентну заробітну плату, проживаючи за кордоном доказами не підтверджено. Також у судовому засіданні не було встановлено, що [PERSON] являється особою з інвалідністю чи не є працездатним. Що позбавляло б його можливості сплачувати аліменти, які стягуються з відповідача на утримання доньки на користь позивачки за первісним позовом у розмірі 3500,00 грн. А розмір, присуджених до стягнення аліментів, на даний час є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, потреби у її розвитку, навчанні та вихованні. А сам факт перебування [PERSON] за кордоном не є підставою зміни способу стягнення аліментів, що стягуються відповідно до рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2024 року у справі №168/637/22 із [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] , у розмірі 3500 грн. щомісячно на стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, позивачка [PERSON] за первісним позовом на підтвердження обставини щодо зміни (покращення) матеріального стану відповідача [PERSON] за первісним позовом належних і допустимих доказів не надала, що у розглядуваному випадку згідно з положеннями статті 192 СК України не може бути підставою для зміни способу стягнення аліментів. Будь-яких доказів про покращення матеріального стану відповідача або погіршення матеріального стану або стану здоров`я позивачки та неповнолітньої дитини після ухвалення рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2024 року у справі №168/637/22 матеріали справи не містять. Позивачка [PERSON] за первісним позовом належним чином не обґрунтувала та не підтвердила належними доказами факт зміни обставин, які мали місце за період з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів та станом на час звернення до суду з даним позовом. Позивачкою за первісним позовом не надано до суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про збільшення її витрат на утримання неповнолітньої дитини та погіршення її матеріального стану. Суд також враховує, що 18 січня 2024 року у другому шлюбі, укладеному 28 квітня 2023 року, у відповідача за первісним позовом [PERSON] народилася донька [PERSON] , що потребує додаткових фінансових витрат. Враховуючи, що відповідач має на утриманні ще одну малолітню дитину, яка має право на достатній життєвий рівень і відповідач згідно закону зобов`язаний її утримувати, а тому з урахуванням даних обставин, суд вважає, що для зміни розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дочки за рішенням суду, необхідною умовою є зміна матеріального або сімейного або стану здоров`я одержувача або платника аліментів, доведена належними доказами. Враховуючи, що позивачкою [PERSON] за первісним позовом не доведено погіршення її стану здоров`я, матеріального стану або зміну сімейного стану, як і не доведено зміну, покращення матеріального стану, сімейного стану або стану здоров`я платника аліментів, відповідача [PERSON] за первісним позовом, то суд висновує, що підстави для збільшення розміру аліментів відсутні. Інших обставин, які мають суттєве значення для задоволення позову про збільшення розміру аліментів, судом не встановлено. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, з урахуванням усіх доказів, які є в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог первісного позову. Тому суд висновує , що позивачка [PERSON] за первісним позовом всупереч вимогам статті 81 ЦПК України не довела та не надала суду будь-яких доказів, які б підтверджували покращення матеріального стану відповідача після ухвалення рішення суду відповідно до якого стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , що у даному випадку є підставою для відмови у пред`явленому нею позові. Щодо зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або, у відповідних випадках, законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аліменти повинні використовуватись виключно для задоволення потреб дитини, її гармонійного фізичного та духовного розвитку й не можуть слугувати для безпідставного збагачення отримувача аліментів. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосована при наявності відповідних обставин для цього. При розгляді справ зазначеної категорії до предмета доказування відносяться обставини, які свідчать про існування змін, що відбулись в матеріальному чи сімейному становищі платника аліментів, і що саме такі зміни вплинули на його здатність сплачувати аліменти в присудженому судовим рішенням розмірі. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів необхідно з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до частини 3 стаття 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів з 3500,00 грн. щомісячно до суми у розмірі 1598,00 грн. щомісячно позивач за зустрічним позовом [PERSON] вказав, що за період з моменту набрання судовим рішенням від 02 жовтня 2024 року у справі № 161/367/22 законної сили 04 листопада 2024 року, до моменту звернення позивачки за первісним позовом [PERSON] до суду з вимогою про зміну способу стягнення аліментів з 4 кварталу 2024 року по 3 квартал 2025 року його матеріальний та сімейний стан змінився. Його матеріальний стан значно погіршився, а самостійний заробіток не є таким, щоб бути достатнім. Вказав, що [INFO] у другому шлюбі, укладеному [INFO] , у нього народилася донька [PERSON] , що потребує додаткових фінансових витрат. Бо зумовлює збільшення витрат на утримання нової сім"ї у розмірі прожиткового мінімуму на дитину в розрахунку на місяць, який згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» установили у сумі 2563 гривні. Судом у судовому засіданні встановлено, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] підтверджує мінімальні витрати на дитину в розрахунку на місяць у сумі 2563 гривні на дитину у другому шлюбі, [PERSON] , [INFO] . При цьому, просить суд у зустрічній позовній заяві зменшити витрати на дитину в розрахунку на місяць з 3500 грн. за рішенням суду від 02 жовтня 2024 року у справі № 161/367/22 також на свою дитину від першого шлюбу, [PERSON] , [INFO] . Що позбавляє суд будь-яких логічних міркувань. Суд враховує висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21) відповідно до яких зменшення розміру аліментів можлива лише в разі доведення позивачем належними та допустимими доказами факту погіршення майнового стану платника аліментів, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, Верховний Суд наголошував на тому, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Суд висновує, що твердження позивача за зустрічним позовом [PERSON] про те, що він має на утриманні іншу малолітню дитину від нового, не заслуговують на увагу, оскільки права однієї дитини не можуть порушуватися за рахунок іншої. Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не підтверджено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, а наявність іншої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Також судом у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] позивач за зустрічним позовом, він же відповідач за первісним позовом відповідно до наданих останнім додатків : таблиці доходів/витрат коштів сімейного бюджету за період з 4-го кварталу 2024 року по 3-й квартал 2025 року (з якого вбачається, що щомісячний залишок коштів сімейного бюджету за звітний період виключав дебетове сальдо.) Дебетове сальдо це залишок на бухгалтерському рахунку, що виникає, коли сума записів за дебетом (надходження активів, витрати) перевищує суму записів за кредитом (надходження джерел, доходи) на певну дату, відображаючи позитивну різницю або стан активів (наприклад, кошти на рахунку, запаси), і показується в активі балансу; відомості з державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованих доходів за період з 4-го кварталу 2024 року по 3-й квартал 2025 року (з якого вбачається, що [PERSON] мав щомісячний дохід); розрахунок заборгованості зі сплати аліментів та 11 квитанцій (чеків) банку всього на суму 878 695,24 грн. про оплату ним позивачці [PERSON] судових витрат по справі № 159/2913/23, аліментів, компенсації вартості будинковолодіння на суму 975 452,50 грн. Чим останній підтвердив наявність власних особистих коштів та свою платоспроможність. Зазначені обставини суперечать твердженням позивача за зустрічним позовом [PERSON] що він не отримував грошових коштів, майно та майнові права відсутні. Бо постановою Волинського апеляційного суду у справі № 159/2913/23 від 15 серпня 2024 року вирішено: Апеляційну скаргу відповідача [PERSON] задовольнити частково. Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2024 року у цій справі змінити, доповнити резолютивну частину абзацом такого змісту: «Виділити [PERSON] у власність об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ». Вищезазначені судові рішення підтверджують наявність у подружжя [PERSON] житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Також судом у судовому засіданні у підтвердження платоспроможності [PERSON] є його великі гонорари адвокатам у справах за участю останнього. Зокрема, в справі про визнання недійсним договору дарування будинку, застосування наслідків недійсності правочину та поновлення запису про право власності (справа №159/2044/25) [PERSON] та його дружиною було заявлено по 20 000 грн. витрат на правничу допомогу кожним, а в справі про стягнення 3% річних (справа № 159/2321/25) - 15 000 грн. Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених обставин, якими підтверджується, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану, а народження дитини у іншому шлюбі не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, у своїй сукупності дозволяють суду виснувати про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову позивача [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Аналогічні за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду: від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження 61-702св19), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21), від 03 липня 2024 року у справі № 552/2073/23 (провадження № 61-1193св24), від 22 липня 2024 року у справі № 688/4308/23 (провадження № 61-5168св24), від 16 вересня 2024 року у справі справа № 591/6388/22 (провадження № 61-153св24). Бо відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. А Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). А тому суд висновує таке. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] зобов`язаний утримувати свою неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та виконувати рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2024 року у справі № 161/367/22 по сплаті аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3500,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Суттєві зміни в бік погіршення у матеріальному чи сімейному стані позивача за зустрічним позовом [PERSON] та стані його здоров`я після ухвалення рішення Старовижівським районним судом Волинської області від 02 жовтня 2024 року у справі № 161/367/22 не відбулися, а отже законні підстави для зменшення розміру аліментів, встановлених договором, відсутні. Тому у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, слід відмовити. Також суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі частини 1 статті 192 СК України. Розподіл судових витрат. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини 1, 2 статті 133 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з положенням пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. Судом у задоволенні первісного позову представника позивачки [PERSON] адвоката Загороднього Євгенія Олеговича до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, та у зустрічному позові [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів,- відмовлено. А тому судові витрати покладаються на позивача первісного позову - [PERSON] та позивача зустрічного позову - [PERSON] відповідно до сум понесених ними затрат .

Outcome: dismissed