Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір ро надання коштів у кредит №8623157, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 1500 грн, строком на 350 днів, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95%, яка нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 258,75 грн). У разі порушення позичальником/відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 75 грн. за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 337811, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу - [INFO] ) у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Крім того, 09.04.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , за ініціативою останнього, укладено додаткову угоду №8623157-826616 до договору позики №8623157, за умовами якої сторони домовились збільшити суму позики на 2500 грн. в результаті чого розмір наданого кредиту становитиме - 4000 грн та донарахувати комісію - 17,25% від суми, на яку збільшено кредит (що у грошовому виразі складає 431,25 грн). Додатковий договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора (електронного підпису '870116, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу - [INFO] ) у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно п.4 додаткової угоди №8623157-826616 до договору позики №8623157, ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору і набирає чинності з дати її підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором та цією додатковою угодою. Кредитодавець ідентифікував відповідача за посередництвом системи BankID НБУ - отримавши від «privatbank», за згодою [PERSON] , його персональні дані, в тому числі електронну адресу, на яку в подальшому направлялись одноразові ідентифікатори та встановив, що останній використав/наклав наступні електронні підписи одноразові ідентифікатори (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) для підписання документів, а саме підпис 337811 - 30.03.2025 09:18:44, '870116 - 09.04.2025 04:24:42, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. 30.03.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало умови за договором кредиту №8623157 від 30.03.2025 та передало у власність [PERSON] , грошові кошти у розмірі 1500 грн., а 09.04.2025 виконало умови додаткової угоди №8623157-826616 від 09.04.2025 і передало у власність відповідача грошові кошти в розмірі 2500 грн., шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] . Таким чином позичальник передав у власність [PERSON] грошові кошти у загальному розмірі 4000 грн., шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок № [NUMBER] . 26.06.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу №26/06/25 від 26.06.2025 за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до фізичних осіб - боржників, в тому числі і до [PERSON] за договором кредиту №8623157 від 30.03.2025. Відповідно до Реєстру прав вимог №22/08/25-01 від 22.08.2025 кредитодавець - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступив фактору - ТОВ «Фінпром Маркет» право вимоги до боржників на умовах передбачених договором факторингу №26/06/25 від 26.06.2025, в тому числі до відповідача в сумі 15720,50 грн., з яких: 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3030,50 грн. - сума заборгованості за процентами; 690 грн. - сума заборгованості за комісією; 8000 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою. Всупереч умовам договору кредиту відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення права вимоги відповідач [PERSON] не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунок ТОВ «Фінпром Маркет», ні на рахунок кредитора. На підставі наведеного, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість договором кредиту №8623157 від 30.03.2025 в розмірі 15720,50 грн., судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22.09.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, у строк встановлений ухвалою суду про відкриття провадження, від сторін не надійшло, відповідач, який належним чином повідомлявся про розгляд справи, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач відзив на позовну заяву не подав, у той час як представник позивача у позовній заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення, судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 30.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено в електронній формі договір кредитної лінії №8623157, за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти в сумі 1500 грн, на погоджений умовами договору строк 350 днів, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника № [NUMBER] , а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору. Пунктом 2.2.8 кредитного договору передбачено, що комісія за надання кредиту 17,25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 258,75 грн.). Датою надання кредиту є 30.03.2025, датою повернення позики є 14.03.2026, процентна ставка в день (фіксована) - 0,95%; орієнтовна загальна вартість кредиту - 6746,25 грн; неустойка в день - 75 грн. Згідно п.п.2.2.3, 2.2.5 договору, розмір першого обов`язкового платежу 615 грн. Дата сплати першого обов`язкового платежу 23.04.2025. Відповідно до п.2.2.4 договору, період сплати мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати позичальником процентів за користування кредитом та становить 25 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування кредитом нараховані за 25 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 25 днів користування. Кількість мінімальних обов`язкових платежів становить 13. Згідно п.2.2.9 договору, сторони домовились, що позичальник, як учасник програми лояльності, отримує від кредитодавця індивідуальну знижку (промокод) на процентну ставку, визначену у колонці 3 таблиці п.2.2. договору (0,95%), при виконанні позичальником наступних умов: - позичальник у строк до дати сплати першого обов`язкового платежу (23.04.2025), визначеного п.2.2.5 договору сплатить комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у сумі, не менше ніж 262,31 грн. У такому випадку позичальнику надається можливість сплачувати проценти з урахуванням процентної ставки, яка є нижчою за розмір ставки, визначеної у колонці 3 таблиці п.2.2 договору (0,95%), та становить 0,010% на день протягом перших 25 календарних днів з дати надання кредиту (знижена процентна ставка). У разі, якщо позичальник не сплатить/сплатить не в повному обсязі суму, вказану в цьому підпункті договору вважається, що позичальник відмовився від пропозиції сплати процентів за користування кредитом за процентною ставкою, нижчою за розмір ставки, визначеної у колонці 3 таблиці п.2.2 договору (0,95%), а нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за процентною ставкою, визначеною у колонці 3 таблиці п.2.2 договору (0,95%). Орієнтовна реальна річна процентна ставка 3542,35% (п.2.3 договору) Відповідно до п.п.5.1, 5.2 договору, перед укладанням (підписанням) договору, позичальник ознайомлюється з паспортом споживчого кредиту та офертою, що містить в тому числі проект договору, політику конфіденційності, Правила надання коштів та банківських металів у кредит за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «СlickСredit», іншою інформацією про кредитодавця та послуги, які ним надаються, в тому числі на сайті кредитодавця: інформацію, передбаченою Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист персональних даних». Паспорт споживчого кредиту надається позичальнику до укладення договору за спеціальною формою, що встановлена Законом України «Про споживче кредитування» у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію» та містить всю необхідну інформацію, для прийняття позичальником обґрунтованого рішення щодо укладення договору. Позичальник не обмежений в часі для ознайомлення з інформацією, зазначеною у Паспорті споживчого кредиту. Паспорт споживчого кредиту підписується позичальником відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» із використанням одноразового ідентифікатора. Як визначено у п.5.3 договору, до укладання (підписання) договору, позичальнику надається можливість вивчити умови договору, включаючи усі його суттєві умови (у тому числі ті, які встановлюють детальний розпис загальної вартості кредиту) шляхом ознайомлення з умовами оферти, Паспортом споживчого кредиту, інформацією на сайті тощо. Згідно п.п.5.9, 5.11 договору, прийняття позичальником оферти (акцепт) та укладання (підписання) договору здійснюється шляхом надсилання електронного повідомлення про акцепт оферти, підписане одноразовим ідентифікатором. Підписуючи електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором, позичальник засвідчує, що його акцепт є повним та безумовним, тобто він погоджується з усіма без виключення умовами оферти. Відповідно до п.10.1.1. договору, позичальник ознайомився на сайті кредитодавця https://clickcredit.ua/informaciya з повною інформацією щодо кредитодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена ст.9 Закону України «Про споживче кредитування», ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України. Пунктом 10.1.2 договору передбачено, що позичальник до моменту підписання договору вивчив умови договору та Правила надання коштів та банківських металів у кредит за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «СlickСredit», що розміщені на вебсайті https://clickcredit.ua/informaciya, а його зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Позичальник підтверджує, що договір уклався ним без нав`язування, відповідає його вільному вибору, намірам та інтересам, а інформація, надана кредитодавцем є зрозумілою та достатньою для прийняття усвідомленого рішення. Згідно п.10.1.3 позичальник ознайомився на сайті https://clickcredit.ua/informaciya з Офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (TM «ClickCredit»). Договір кредитної лінії №8623157 від 30.03.2025 підписаний електронним підписом позичальника [PERSON] , відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора 337811. Крім того, 09.04.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено додаткову угоду №8623157-826616 до договору кредитної лінії №8623157 від 30.03.2025, відповідно до якої позичальник надав відповідачу додаткові грошові кошти у кредит в розмірі 2500 грн. Вказана додаткова угода укладена між сторонами про наступне: на підставі звернення позичальника, здійснено за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційної системи, кредитодавець в межах кредитного ліміту, збільшує суму наданого позичальнику кредиту 1500 грн. на 2500 грн. Таким чином, загальний розмір наданого кредиту становить 4000 грн. У зв`язку з цим було внесено зміни в умови договору кредитної лінії, шляхом їх викладення в новій редакції. Так, комісія за надання кредиту в розмірі 17,25% нараховується від суми, на яку збільшено кредит (що у грошовому виразі складає 431,25 грн.), розмір першого обов`язкового платежу становить 1402,50 грн., розмір неустойки становить 200 грн. в день, а також позичальник у строк до дати сплати першого обов`язкового платежу (23.04.2025), визначеного п.2.2.5 договору зобов`язався сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у сумі, не менше ніж 697,13 грн. Позичальник також вказав, що розуміє та підтверджує те, що у зв`язку зі збільшенням загального розміру кредиту, зміниться денна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту, яка складе 17752,50 грн. Додаткова угода є невід`ємною частиною договору і набирає чинності з дати її підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором та цією додатковою угодою (п.п.1, 2.1 - 2.3, 4 Додаткової угоди від 09.04.2025) Додаткова угода №8623157-826616 від 09.04.2025 до договору кредитної лінії №8623157 від 30.03.2025 підписана електронним підписом позичальника [PERSON] , відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора 870116. Факт підписання відповідачем [PERSON] договору кредитної лінії №8623157 від 30.03.2025 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (337811) та додаткової угоди №8623157-826616 від 09.04.2025 до договору кредитної лінії №8623157-шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (870116), які були відправлені на електронну адресу - [INFO], вказану відповідачем, підтверджується також довідкою про ідентифікацію, складеною ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Кредитодавець виконав умови договору кредитної лінії та додаткової угоди до нього та передав відповідачу [PERSON] у власність грошові кошти у розмірі 4000 грн. шляхом їх перерахування на зазначений ним банківський картковий рахунок № [NUMBER] за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес», що підтверджується електронними платіжними інструкціями, а саме: №7d789253-3135-4be3-b1c4-e218a1657ea1 від 30.03.2025 на суму 1500 грн. та №e31ef75f-daab-4f6e-bef8-aa652a746ea8 від 09.04.2025 на суму 2500 грн., які в своєю чергу є первинними бухгалтерськими документами, що складені та підписані в електронній формі. Згідно довідок №КД-000045303 від 25.08.2025 та № КД-000045360 від 25.08.2025, ТОВ «ФК Фінекспрес» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між ТОВ «ФК Фінекспрес» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», та завершення наступних платіжних операцій, зокрема: 30.03.2025, сума 1500 грн., отримувач [PERSON] на карту № [NUMBER] , номер платежу 7d789253-3135-4be3-b1c4-e218a1657ea1 та 09.04.2025, сума 2500 грн., отримувач [PERSON] на карту № [NUMBER] , номер платежу e31ef75f-daab-4f6e-bef8-aa652a746ea8. Отже, вищевикладене свідчить, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання за договором кредитної лінії та додатковою угодою до нього і надало відповідачу [PERSON] кредитні кошти в розмірі 4000 грн, що підтверджується належними та допустимими доказами. 26.06.2025 між Товариством з обмежено відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу №26/06/25, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» набуло права вимоги до боржників, зокрема і за договором кредитної лінії №8623157 від 30.03.2025 та додатковою угодою №8623157-826616 від 09.04.2025 до договору кредитної лінії №8623157. Відповідно до Реєстру прав вимог №22/08/25-01 від 22.08.2025 за договором факторингу №26/06/25 від 26.06.2025, позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №8623157 від 30.03.2025 в сумі 15720,50 грн., з яких: 4000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3030,50 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 690 грн. - заборгованість комісією за надання кредиту; 8000 грн. - заборгованість за неустойкою. Факт оплати ТОВ «Фінпром Маркет» реєстру прав вимог №22/08/25-01 від 22.08.2025 згідно договору факторингу №26/06/25 від 26.06.2025 в розмірі 298190,30 грн. підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 579938703.1 від 26.08.2025. Згідно розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії №8623157 від 30.03.2025 та додатковою угодою до нього, складеного Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», станом на 10.09.2025 заборгованість [PERSON] становить 15720,50 грн., з яких: 4000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3030,50 грн. - заборгованість за процентами; 8000 грн. - заборгованість за пенею; 690 грн. - заборгованість за комісією. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивач не здійснював жодних нарахувань. Всупереч умовам кредитного договору та додаткової угоди до нього, відповідач не виконав своїх зобов`язань, після відступлення права вимоги [PERSON] не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунок ТОВ «Фінпром Маркет», ні на рахунки первісного кредитора. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч.1 ст.205 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1-3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205,207 ЦК України). Закон України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положення ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Оскільки договір кредитної лінії №8623157 від 30.03.2025 та додаткова угода №8623157-826616 від 09.04.2025 до договору кредитної лінії №8623157 від 30.03.2025 укладені за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт та відповідач підписав їх електронним підписом одноразовими ідентифікаторами, то без отримання відповідних ідентифікаторів на електронну пошту, яка ним особисто зазначена, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20, від 12.08.2022 у справі №234/7297/20. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт укладення в електронній формі договору кредитної лінії №8623157 від 30.03.2025 та додаткової угоди №8623157-826616 від 09.04.2025 до договору кредитної лінії №8623157 від 30.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] . Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави щодо позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). У разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором (ст.1052 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст.525-527 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В ході розгляду справи встановлено, що первісний кредитор свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, у той час як [PERSON] взяті на себе зобов`язання по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів та інших платежів за кредитним договором та додатковою угодою до нього не виконав. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України). За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За таких обставин, суд приходить до висновку, що до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідача за договором кредитної лінії №8623157 від 30.03.2025 та додатковою угодою №8623157-826616 від 09.04.2025 до договору кредитної лінії №8623157 від 30.03.2025. Отже, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що він порушив умови договору кредитної лінії та додаткової угоди до нього щодо своєчасної сплати суми кредиту, процентів за користування нею та комісії, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість. Розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами на свій розсуд, відповідач відзив на позов до суду не подав, не заперечував факт укладання кредитного договору, отримання та користування кредитними коштами, не подав своїх доказів на заперечення відповідних доводів позивача. Отже, відповідач не довів відсутність його вини у порушенні зобов`язань, не спростував підстави позову. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею (неустойкою) за договором №8623157 від 30.03.2025 та додатковою угодою №8623157-826616 від 09.04.2025 до договору кредитної лінії №8623157 від 30.03.2025, суд зазначає наступне. Як вбачається позовної заяви та з розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії №8623157 від 30.03.2025 та додаткової угоди до нього, позивач просить стягнути з відповідача пеню (неустойку) у розмірі 8000 грн. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК України). Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 №3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023, внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та виключено пункт 6-1, що передбачав звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, а саме: від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором у разі такого прострочення у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк з дня його припинення або скасування. Разом з тим, положення п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год 24 лютого 2022 року, який триває донині. З досліджених судом доказів встановлено, що пеня (неустойка) за договором кредитної лінії №8623157 від 30.03.2025 та додатковою угодою до нього нарахована у період дії в Україні воєнного стану, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України з огляду на наступне. Відповідно до ст.4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)). Відповідно до ч.1 ст.14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідача [PERSON] , як позичальника за кредитним договором, слід звільнити від обов`язку сплати пені (неустойки) за договором кредитної лінії №8623157 від 30.03.2025 та додаткової угоди до нього у розмірі 8000 грн. З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором кредитної лінії №8623157 від 30.03.2025 та додатковою угодою №8623157-826616 від 09.04.2025 до договору кредитної лінії №8623157 від 30.03.2025 у загальному розмірі 7720,50 грн., з яких: 4000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3030,50 грн. - заборгованість за процентами; 690 грн. - заборгованість за комісією. Щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Згідно вимог ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З огляду на те, що позовні вимоги задоволені судом частково на 49,11% (7720,50 грн. х 100% /15720,50 грн.), з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1189,64 грн. (2422,40 грн. х 49,11% / 100%). Згідно ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав договір про надання правничої допомоги від 25.08.2025, укладений між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О., додаток №1 до вказаного договору - акт приймання - передачі справ на надання правничої допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої допомоги від 03.09.2025, витяг з акту №1-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором №25-08/25/ФП від 25.08.2025 з описом наданих послуг, платіжну інструкцію №579938899.1 від 05.09.2025, відповідно до яких витрати позивача за отримання професійної правничої допомоги у даній справі складають 4500 грн. При цьому суд бере до уваги правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № 640/10548/19, в якому наголошується, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України). Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд бере до уваги, що у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, якщо неспівмірність таких витрат буде доведена стороною, яка заявила таке клопотання (ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України). Водночас у правовому висновку, викладеному у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. У той же час відповідач, який належним чином повідомлявся про розгляд справи судом, не скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги, понесеної позивачем, із посиланням на неспівмірність таких витрат, а тому суд не вбачає підстав стверджувати про неспівмірність таких витрат. Отже, розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу з огляду на положення ч.4 ст.137, ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, оскільки вони відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог. З огляду на те, що позовні вимоги задоволені судом частково на 49,11% (7720,50 грн. х 100% /15720,50 грн.), з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2209,95 грн. (4500 грн. х 49,11% / 100%). На підставі викладеного,

Outcome: partial