Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивачем вмотивовані тим, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 12 травня 2012 року, який зареєстровано у виконавчому комітеті Рокосівської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №18. Від даного шлюбу у них народилися двоє дітей - донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у сторін не склалося, на даний час вони проживають окремо, шлюбні відносин припинені, а шлюб існує лише формально. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони люди різних характерів, поглядів на життя, шлюб та сім`ю. Між ними часто виникали сварки та непорозуміння, неодноразові спроби зберегти сім`ю позитивного результату не дали. Сенсу підтримувати сімейні відносини позивач не вбачає. Покликаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 12 травня 2012 року у виконавчому комітеті Рокосівської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №18. Ухвалою Хустського районного суду від 08.01.2026 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачу [PERSON] направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами та було запропоновано подати відзив, однак відповідач своїм правом не скористався, відзиву на позовну заяву до суду не надіслав. Про час і місце судового розгляду повідомлявся шляхом направлення йому поштової кореспонденції за адресою реєстрації місця проживання, яка однак повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до приписів п.4 ч.8 ст. 128, п.5 ч.6 ст. 272 ЦПК України свідчить про вручення йому відповідної кореспонденції. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Отже, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.05.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Рокосівської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №18. (а.с.4). Від даного шлюбу у сторін народилися двоє дітей - донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . (а.с.13,14) Причиною розірвання шлюбу є те, що сімейне життя у сторін не склалося, на даний час проживають окремо, шлюбні відносин припинені. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, сім`я розпалася та існує лише формально. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, яка наполягає на розірванні шлюбу, тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 1331,00 гривень.

Outcome: approved