Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У вересні 2025 року представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області в інтересах [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Львівської області з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Сектор ювенальної превенції МВП № 2 СРУП ГУНП у Львівській області, староста Гонятичівського старостинського округу Козак С. С., [PERSON] , про позбавлення батьківських прав. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 січня 2013 року. [INFO] у подружжя народився син - [PERSON] . Спільно сім?я проживає за адресою [ADDRESS] . Представник позивача зазначає, що у телефонному режимі у Миколаївське відділення поліції надійшли повідомлення від жителів с. Гонятичі, що [PERSON] тривалий час зловживає алкоголем і ухиляється від викопання своїх батьківських обов?язків відносно дитини. Працівники служби у справах дітей та сектору ювенальної превенції МВП № 2 відвідали сім?ю за адресою проживання. На час відвідування [PERSON] була в стані алкогольного сп?яніння, поводила себе агресивно, лаялась нецензурною лайкою, у будинку брудно, речі та сміття розкидані по всій підлозі, постільна білизна відсутня, в будинку неприємний запах. Від [PERSON] відібрано пояснення, з якого вбачається, що чоловік [PERSON] приносить додому алкоголь, б?є її і в тверезому і у п?ятому стані. Пообіцяла, що кине пиячити, прибере у будинку і забере сина додому. При цьому дитина - [PERSON] на час відвідування адреси проживання відповідачів перебував у бабусі - [PERSON] . Посилається на те, що відповідно до характеристик на [PERSON] , [PERSON] та акту обстеження умов проживання сім?ї, надапих старостою Гонятичівського старостинського округу, на сім?ю [PERSON] надходять усні скарги з боку сусідів з приводу вживання ними алкогольних напоїв та пеналежного виконання батьківських обов?язків відносно дитипи. Згідно з характеристикою [PERSON] , виданою класним керівником 6 класу Вербізького 33СО, батьки учня не завжди приділяють належну увагу у вихованні сина та за наявною інформацією зловживають алкогольними напоями, що може негативно впливати на навчальну мотивацію та поведінку дитини. Після обстеження [PERSON] ВІІ « Лікарня Святого Миколая» за адресою [ADDRESS] , дитині встановлено діагноз: епілепсія нез?ясованої етіології з вогнищевими пападами з порушенням усвідомлення та з переходом в білатеральні. Згідно з рекомендацією, хлопчик потребує тривалого спостереження невропатолога та постійного догляду та уваги з боку батьків. Відповідно до повідомлення пачальника Миколаївського ВП № 2 СРУП ГУНП у Львівській області на [PERSON] складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 184 КУПА, ухилення батьків або осіб, що їх заміняють від викопання передбачених закоподавством обов?язків щоло забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Відповідно до заяви [PERSON] від 14 серпня 2025 року, наказом служби у справах дітей міської ради від 18 серпня 2025 року № 10 [PERSON] тимчасово влаштовано в сім`ю бабусі [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача зазначає, що працівники служби у справах дітей та сектору ювенальної превенції МВП № 2 повторно відвідували сім?ю за адресою проживання, проте на час відвідування відповідачі перебували у стані алкогольного сп`яніння, в будинку брудно, відсутні продукти харчування. На відповідачів складено адміністративні протоколи за статтею 184 КУпАП. 04 вересня 2025 року на комісії з питань захисту прав дітей розглядалося питання про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав та прийнято рішення про звернення органу опіки та піклування до суду з відповідною позовною заявою. Ураховуючи наведене, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської Стрийського району Львівської області ради просить суд: - позбавити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Процесуальні дії суду Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 вересня 2025 року справа передана для розгляду судді Рябчун А. В. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 25 вересня 2025 року позовну заявув залишено без руху та надано час на усунення недоліків позовної заяви. 03 жовтня 2025 року предстаник позивача подав до суду заяву на усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2025 року продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви. 13 жовтня 2025 року предстаник позивача подав до суду заяву на усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2025 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 18 листопада 2025 року. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 18 листопада 2025 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 02 грудня 2025 року. Протокольною ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 02 грудня 2025 року в судовому засіданні оголошено перерву до 16 грудня 2025 року. Протокольною ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 16 грудня 2025 року в судовому засіданні оголошено перерву до 26 січня 2026 року. Протокольною ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 16 грудня 2025 року постановлено вислухати думку дітини у судовому засіданні. Відзив на позовну заяву відповідач [PERSON] не подав. Відзив на позовну заяву відповідачка [PERSON] не подала. Фактичні обставини справи, встановлені судом [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25 жовтня 2013 року, виданого Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції / а. с. 7/. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 17 липня 2025 року за адресою: [ADDRESS] умови проживання не відповідають загальноприйнятим нормам, а саме: брудно, не прибрано, стійкий запах алкоголю, посуд брудний, холодильник пустий, одяг розкинутий, постіль брудна. Для виховання та розвитку дитини не створені умови, немає місця для відпочинку та навчання. На момент обстеження у будинку перебувала матір хлопчика [PERSON] у нетверезому стані. Поводила себе нахабно, лаялась нецензурно, кричала, плакала. Батька дитини [PERSON] вдома не було. Хлопчик перебуває у бабусі у с. Розвадів з кінця травня 2025 року на час літніх канікул /а. с. 8/. У поясненнях [PERSON] від 17 липня 2025 року зазначено: «чоловік [PERSON] приносить алкоголь додому, б?є її і в тверезому і у п?ятому стані. Пообіцяла, що кине пиячити, прибере у будинку і забере сина додому. Син наразі перебуває у свекрухи - [PERSON] [ADDRESS] . Сім`я прописана у [ADDRESS] . Загайська раніше працювала у Польщі на заробітках. Наразі не працює, більше місяця пиячить разом з чоловіком. Лікуватися не хоче. Обіцяє, що добровільно кине пиячити, поприбирає у будинку та забере додому сина». Пояснення записано зі слів [PERSON] /а. с. 9/. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 25 липня 2025 рокуза адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] (без реєстрації), [PERSON] (без реєстрації), [PERSON] (без реєстрації). На батьків [PERSON] , 2013 року народження, неодноразово надходили усні скарги сусідів щодо вживання ними алкогольних напоїв та, відповідно, неналежного виконання батьківських обов`язків /а. с. 10-11/. У характеристиці [PERSON] , наданої старостою Гонятичівського старостинського округу 24 липня 2025 року № 134 зазначено, що з моменту створення Гонятичівського старостинського округу на [PERSON] надходили усні скарги з боку сусідів з приводу вживання нею алкогольних напоїв та неналежного виконання батьківських обов`язків /а. с. 12/. У характеристиці [PERSON] , наданої старостою Гонятичівського старостинського округу 24 липня 2025 року № 135 зазначено, що з моменту створення Гонятичівського старостинського округу на [PERSON] надходили усні скарги з боку сусідів з приводу вживання нею алкогольних напоїв та неналежного виконання батьківських обов`язків /а. с. 13/. Відповідно до характеристики учня 6 класу Вербізької ЗЗСО: « [PERSON] - учень 6 класу Вербізького закладу загальної середньої освіти. За час навчання проявив себе як дисциплінований, спокійний та зрозичливий учень. До виконання навчальних обов?язків ставиться повідально, хоча іноді потребує додаткової мотивації та контролю з боку вчителів і батьків. Має рівень знань, що відповідає середньому показнику. [PERSON] засвоює навчальний матеріал на практичних прикладах та час роботи в групах. Виявляє інтерес до окремих предметів, зокрема до родничих наук та інформатики. У класному колективі поводиться чемно, тримує дружні відносини з однокласниками, не конфліктний. Бере участь у шкільних заходах за власним бажанням. Поведінка здебільшого повідає загальноприйнятим нормам. [PERSON] має потенціал для подальшого розвитку за умови систематичної роботи над собою та активної участі в зчальному процесі. Батьки учня не завжди приділяють належну увагу вихованню сина та, за наявною інформацією, іноді зловживають алкогольними напоями, що може негативно впливати на навчальну мотивацію та поведінку дитини» /а. с. 14/. Відповідно до довідки ВІІ « Лікарня Святого Миколая» [PERSON] , 2013 року народженн, встановлено діагноз: епілепсія нез?ясованої етіології з вогнищевими пападами з порушенням усвідомлення та з переходом в білатеральні. Згідно з рекомендацією, хлопчик потребує тривалого спостереження невропатолога та постійного догляду та уваги з боку батьків /а. с. 15/. 23 липня 2025 року ВП № 2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області надіслано запит на ім`я начальника Служби у справах дітей Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області з метою вжиття заходів щодо батьків малолітнього [PERSON] , 2013 року народження /а. с. 16/. Наказом служби у справах дітей Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області від 18 серпня 2025 року № 10 [PERSON] тимчасово влаштовано в сім`ю бабусі [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] /а. с. 17/. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 28 серпня 2025 року за адресою: [ADDRESS] умови проживання незадовільні. У кімнатах та кухні дуже брудно, не прибрано, стійкий неприємний запах, речі розкидані по всій кімнаті, брудна постіль. На кухні 5 пляшок від випитої горілки, продукти харчування відсутні. Для виховання та розвитку дитини не створені умови /а. с. 18/. 03 вересня 2025 року ВП № 2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області надіслано запит на ім`я начальника Служби у справах дітей Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області з метою вжиття заходів щодо батьків малолітнього [PERSON] , 2013 року народження /а. с. 19/. Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області від 09 вересня 2025 року № 195 вирішено органу опіки та піклування звернутися до суду з позовною заявою про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , 2013 року народження /а. с. 21/. У висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області від 15 вересня 2025 року № 607/06-02/14в зазначено про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , 2013 року народження /а. с. 22/. Також судом досліджено надані представником позивача та долучені до матеріалів справи фотографії. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У статті 18 цієї Конвенції визначено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У судовому засіданні представник органу опіки та піклування позов підтримала та просила його задовольнити. Зазначила, що відповідачі зловживають алкогольними напоями, майже не приділяють увагу малолітньому сину, тобто ухиляються від виконання батьківських обов`язків. При цьому вказує, що комісією у справах дітей були проведенообстеження за місцем проживання сім`ї. Під час першого обстеження відповідачка [PERSON] перебувала у стані алкогольного сп`яніння, відповідача [PERSON] не було вдома. За наслідками відвідування місця проживання (двічі) встановлено відсутність належних умов для виховання та навчання дитині, умови проживання незадовільні. Ураховуючи висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав щодо дитини, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] . В судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, просить не позбавляти його батьківських прав щодо сина, оскільки останній має гарний контакт з ним, щовихідних приїжджає від бабусі додому та вони проводять час разом. Визнав, що вживає алкогольні напої, обіцяв контролювати таке вживання. Відповідачка [PERSON] . В судовому засіданні категорично заперечила проти задоволення позовних вимог, оскільки не бажає бути позбавленою батьківських прав. Зазначила, що дійсно під час першого візиту комісії у справах дітей вона перебувала у стані алкогольного сп`яніння, проте з жовтня 2025 року вона не вживає алкогольні напої, намагається позбутися такої звички. Стверджувала, що хоче та має намір виховувати сина, брати участь у його житті. Незважаючи на те. Що син проживає з бабусею, щовихідних він приїжджає до неї та вони спільно проводять час, вона піклується про нього. Крім того вказала, що працевлаштована та може забезпечувати сина. Третя особа [PERSON] . В судовому засіданні підтримала позовні вимоги та вказала, що дійсно її син [PERSON] . Та її невістка [PERSON] . Зловживають алкогольними напоями, що погано відображається на її онукові [PERSON] . Зазначила, що відповідачка [PERSON] коли твереза то господиня, але коли починає випивати, то заходить в «запої». Внук проживає разом з нею з травня 2025 року, вона піклується про нього, слідкує за його навчанням. Майже щотижня онук їздить до батьків на вихідні, вона садить його на маршрутку, а далі його зустрічають батьки. Визнала, що відповідачка [PERSON] з жовтня 2025 року не вживає алкогольних напоїв, про що знає зі слів сина [PERSON] . При прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Представник Сектору ювенальної превенції МВП №2 СРУП ГУНП у Львівській області суду зазначила, що виконуючи свої службові обов`язки вона неодноразово їздила в сім`ю відповідачів у зв`язку із зверненнями сусідів. 28 серпня 2025 року останній раз відвідували відповідачів за їх місцем проживання, відповідачка ховалася. Зазначила, що спілкувалася з дитиною у присутності бабусі у службі у справах дітей й дитина повідомила, що боїться, коли мама п`яна. Про батька сказав, що він випиває. Староста Гонятичівського старостинського округу [PERSON] зазначив, що сім`я відповідачів є проблемною у їхньому окрузі, оскільки зловживають алкогольними напоями. Відповідач [PERSON] , хоча майже постійно перебуває у стані алкгольного сп`яніння, проте приділяє увагу сину. Відповідачка [PERSON] . Схильна до «запоїв». Йому відомо, що наразі дитина проживає з бабусею. Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і має гарантувати захист прав дитини. Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; клопотати про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, бути поінформованою про можливі наслідки реалізації своїх думок та про можливі наслідки будь-якого рішення (статті 3, 4 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 1996 року). Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Разом з тим згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати інтересам дитини (стаття 12 Конвенції про права дитини, стаття 171 СК України, стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства»). Думка дитини може бути висловлена у письмових доказах (висновках органів опіки та піклування, спеціалістів тощо); електронних доказах (відео-, аудіоматеріалах); висновках психологічної експертизи; показаннях самої дитини, присутньої в залі судового засідання або з використанням режиму відеоконференції. Суд враховує висловлену дитиною думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб (див. постанову Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі №404/3499/17). Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 02 липня 2025 року у справі № 490/3580/21 (провадження № 61-4197св25). У постанові Верховного Суду від 19 червня 2024 року у справі № 372/3402/22 (провадження № 61-14279св23) Верховний Суд зробив висновок щодо порядку заслуховування думки дитини у судовому засіданні. Зокрема, у даній постанові зазначено: «Щодо доводів заявника, що допит дітей відбувся з порушенням статті 232 ЦПК України, Верховний Суд зазначає таке. «Згідно з частиною першою статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Аналогічні приписи закріплені у статті 12 Конвенції, згідно з якою держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Верховний Суд зазначає, що належна увага повинна приділятись поглядам та думці дитини у відповідності з її віком і зрілістю. Право бути почутою є правом дитини, а не обов`язком. Водночас думка дитини не завжди може відповідати її найкращим інтересам. У справі «Ген та інші проти України» (рішення ЄСПЛ від 10 червня 2021 року, заяви № 41596/19, 42767/19, пункт 66) суд зазначив, що право дитини висловлювати власні погляди не потрібно тлумачити як таке, що фактично надає дітям беззастережне право вето без розгляду будь-яких інших факторів і здійснення оцінки для визначення їхніх найкращих інтересів; крім того такі інтереси, як правило, передбачають підтримку зв`язків дитини із сім`єю. Верховний Суд зауважує, що суд може оцінювати думку дитини з урахування їх віку не лише безпосередньо в судовому засіданні, але і через оцінку висновку органу опіки і піклування, службові особи якого проводили опитування дитини; за наслідками професійного посередництва, зокрема шляхом її опитування у присутності експерта психолога, який має відповідну кваліфікацію та може проводити бесіди з дитиною і правильно передати та інтерпретувати її слова, з фіксацією його результатів для суду у вигляді висновків експерта. Отже, з огляду на право дитини бути вислуханою способами забезпечення реалізації такого права у справах, зокрема щодо визначення способу участі у вихованні дитини, можуть бути: заслуховування думки безпосередньо від дитини в залі судового засідання; отримання інформації щодо думки дитини з висновку органу опіки і піклування, експерта та / або спеціаліста. Заслуховування думки дитини в судовому засіданні не є допитом свідка, малолітнього/неповнолітнього свідка відповідно до статей 230, 232 ЦПК України, оскільки не спрямоване на з`ясування обставин справи, а має на меті з`ясування суб`єктивної думки дитини, яку суд враховує залежно від фактичних обставин справи та найкращих інтересів дитини, які можуть не відповідати висловленій думці. Верховний Суд зауважує, що процесуальний закон не містить спеціальних норм, які б регулювали порядок заслуховування думки дитини у спорах щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном, що передбачено статтею 171 СК України, тому керується загальними приписами цивільного процесуального законодавства з урахуванням міжнародних актів та законодавства у сфері захист прав дітей. У пункті 112 Керівних принципів Комітету міністрів Ради Європи щодо правосуддя, дружнього до дітей, прийнятих Комітетом міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, зазначено, що діти мають право висловлювати свої погляди і думки з будь-якого питання або справи, які стосуються або впливають на них. Вони повинні бути в змозі зробити це незалежно від їхнього віку, в безпечному середовищі, з повагою до їх особистості. Вони повинні відчувати себе вільно, коли вони говорять з суддею або іншим посадовим особам. Це може потребувати, щоб судді уникали деяких формальностей, наприклад, носіння перуки і мантії або заслуховування дитини в самому залі суду; як приклад, може бути корисно заслухати дитину в кабінеті судді. Тобто суд під час заслуховування думки дитини створює умови, які будуть безпечні, комфортні, не злякають дитину, дадуть їй змогу говорити і висловлюватись вільно. З огляду на вказане у разі заслуховування думки дитини в судовому засіданні приведення дитини до присяги та попередження про відповідальність за відмову висловлювати свою думку не передбачені, як і не є обов`язковим для суду вилучення осіб із зали засідання під час заслуховування, тому доводи касаційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження». В судовому засіданні 26 січня 2026 року було заслухано думку дитини [PERSON] , [INFO] , який пояснив, що до літа 2025 року проживав зі своїми батьками в с. Гонятичі. Після закінчення навчального року влітку 2025 року він почав проживати разом зі своєю бабусею [PERSON] у с. Розвадів, де з початку навчального 2025 року почав ходити до школи . [PERSON] вказав, що їздить до батьків у с. Гонятичі та проводить з ними спільний час. Зокрема, з батьком він ходить рибалити. Хотів би частіше їздити, проте бабуся не завжди відпускає. Вислухавши учасників справи, свідків з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачі з кінця травня 2025 року з сином не проживають, останній тимчасово проживає з бабусею [PERSON] у [ADDRESS] . З жовтня 2025 року дитина [PERSON] майже щотижня відвідує батьків у с. Гонятичі, що підтверджено поясненнями відповідачів та третьої особи під час розгляду справи. Також про це зазначав [PERSON] під час заслуховування його думки в суді. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] категорично заперечують можливість позбавлення їх батьківських прав щодо дитини, заявили про намір виховувати сина, утримувати та піклуватися про його розвиток. Також відповідачі вказали про намір позбутися звички вживати алкогольні напої. Під час розгляду справи судом встановлено, що син гарно відгукуються про матір та батька, вказав про бажання спільного проживання, При цьому дитина охайна, вічлива, вихована, гарно формулює думку. Згідно з обставинами, встановленими в судовому засіданні, судом враховано, що відповідачі любилять сина і бажають брати участь у його вихованні. Доказів застосування відповідачами фізичних покарань до дитини, у матеріалах справи немає. Крім того, судом встановлено, що зв`язку між відповідачами та синои не втрачено, дитина бажає бути з батьками, часто їх відвідує. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Всупереч доводам представника позивача матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про те, що відповідачі відмовляються від виконання своїх батьківських обов`язків та свідомо нехтують їх виконанням. Навпаки судом встановлено бажання відповідачів брати участь у вихованні своїх дітей. Судом також враховано процесуальну поведінку відповідачів, які не пропустили жодного судового засідання, завжди прибували вчасно, клопотань про відкладення судового розгляду не подавали. На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав задоволенню не підлягають, оскільки не доведено, що відповідачі у справі: [PERSON] та [PERSON] свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками, ухиляються від виконання своїх обов`язків по відношенню до дитини. При цьому в судових засіданнях встановлено, що відповідачка [PERSON] з жовтня 2025 року не вживає алкогольних напоїв, що свідчить про її намір стати на шлях виправлення. Суд враховує, що дитина [PERSON] з кінця травня 2025 року проживає у бабусі [PERSON] , проте вважає це не безумовною підставою позбавлення батьківських прав відповідачів, оскільки це підтверджує лише те, що у даній сім`ї склалися такі життєві обставини, за яких (за погодження з третьою особою [PERSON] ), дитина переїхала тимчасово проживати до останньої. При цьому, заслухавши думку дитини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо дитини, з огляду на те, що останні, відповідно до пояснень дитини гарно до нього ставляться, виховують його, він до них приїжджає на вихідних. Крім того, дитина вказала, що проводить спільний час з батьками та не повідомив жодних обставин про негативне ставлення до нього ні з боку матері, ні з боку батька. У силу частини 6 статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до частин 5, 6 цієї статті висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав не є обов`язковим для суду, від його висновку суд має право мотивовано відступити. Суд вважає, що висновок органу опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області від 15 вересня 2025 року № 607/06-02/14 про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , 2013 року народження, який міститься у справі, не містить жодних переконливих висновків щодо доцільності позбавлення батьків батьківських прав. Крім того, під час судового розгляду судом встановлено відсутність підстав для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо дитини, суд критично оцінив доводи представника позивача щодо доцільності позбавлення позивачки батьківських прав. Суд вважає, що орган опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області дійшов передчасного висновку про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо дитини, оскільки під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] та [PERSON] . Станом на дату розгляду справи не постійно, але виконують свої батьківські обов`язки щодо свого малолітнього сина. При цьому, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідачі мають намір ухилитися від виконання батьківських обов`язків, натомість встановлено, що останні покращують умови для проживання разом з дитиною. Враховуючи викладене, суд вважає, що Органом опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області не доведено необхідність застосування до відповідачів такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, доцільність вжиття якого спростовано під час розгляду справи. Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Згідно із частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , не відповідатиме забезпеченню найкращих інтересів дитини. При цьому судом враховано, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу та допускається лише при наявності вини у матері, яка належно не виконує своїх батьківських обов`язків. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області в інтересах [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Сектор ювенальної превенції МВП №2 СРУП ГУНП у Львівській області; староста Гонятичівського старостинського округу [PERSON] , [PERSON] , про позбавлення батьківських прав, задоволенню не підлягають. Щодо розподілу судових витрат За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи наведене, суд покладає на позивача понесені судові витрати по справі.

Outcome: dismissed