Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (далі - ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна» (далі - ТОВ «ЛІНЕУРА Україна») та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4167210, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 16 000,00 грн. шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку № [NUMBER] . ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» свої зобов`язання за договором виконало, разом з тим, відповідач у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого у [PERSON] утворилась заборгованість за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4167210 від 25.11.2023 у сумі 128 320,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 16 000,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом, нарахованих первісним кредитором у сумі 78400,00 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом, нарахованих ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» - 33 920,00 грн. 26.07.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» укладено Договір факторингу № 26/07/2024, за умовами якого до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами, укладеними з ТОВ «ЛІНЕУРА Україна», зокрема за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4167210 від 25.11.2023, укладеним з [PERSON] . З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4167210 від 25.11.2023, укладеним ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] , в розмірі 128 320,00 грн., а також судові витрати: судовий збір у сумі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 20.01.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін У судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з клопотанням, у якому просив розгляд справи проводити у його відсутність, поданий позов підтримав у повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач в на неодноразові виклики до суду в судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся завчасно і належним чином, однак зворотнє поштове відправлення повернулося з відміткою «адресат відсутній» за вказаною адресою. Відповідно до пункту 3 частини 8статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. Згідно з частиною 3статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або, якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин та приймаючи до уваги, що представник позивача цього не заперечує, суд ухвалив по справі провести заочний розгляд справи. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно дост.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 25.11.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4167210 в електронному вигляді. Договір підписано позичальником електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатору 78206. Згідно з п. 1.2 Договору, на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 16 000,00 гривень. Відповідно до п. 1.3. кредит надається строком на 350 днів; з 25.11.2023 по 09.11.2024. Умовами п. 1.4.1. Договору визначено, що стандартна процентна ставка становить 2,00 % в день та застосовується: у межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору. Згідно з п. 2.1. Договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. З повідомлення ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» №20240726-3966 від 26.07.2024 року вбачається, що між ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» та ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» було укладено договір про організацію переказу грошових коштів №210222-1 від 21.02.2022. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «ЛІНЕУРА Україна»:25.11.2023 13:06:12 на суму 16 000,00 грн; призначення платежу:зарахування на картку, маска картки [NUMBER] . Згідно листа «ПриватБанку від 21.01.2026 року №20.0.0.0/7-260120/36802-БТ, наданого на виконання ухвали суду про витребування доказів від 28.11.2025 року, в банку на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] . Згідно виписки по рахунку «Приватбанку», 25.11.2023 на вказану карту було зараховано кошти у сумі 16000,00 грн. Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2статті 639ЦК України). Положення ст. 639 ЦК України передбачають, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України). Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Особливості укладання електронного договору визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Також, відповідно до частини першої, другої статті шостої ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Як вбачається з матеріалів справи, Договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Електронний кредитний договір [PERSON] підписав шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону Україну «Про електронну комерцію». Таким чином, встановлені вище обставини, підтверджують факт укладання між кредитором та відповідачем кредитного договору, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, а отримання кредитних коштів відповідачем підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» та випискою по рахунку «ПриватБанку». Надавши відповідачу кредит на умовах, визначених кредитним договором, позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Разом з тим, відповідач, користуючись отриманими коштами, взяті на себе зобов`язання за умовами укладеного договору належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до зви чаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормою ст.512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 26.07.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» укладено Договір факторингу № 26/07/2024, за умовами якого до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами, укладеними з ТОВ «ЛІНЕУРА Україна», зокрема за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4167210 від 25.11.2023, укладеним з [PERSON] , що підтверджується копією вказаного договору, копією платіжної інструкції від 02.08.2024 про сплату коштів позивачем ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» згідно договору факторингу №26/07/2024, витягом з реєстру боржників. Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за період з 25.11.2023 по 26.07.2024 загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором складає 94 400,00 грн, з яких: 16000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту, 78 400,00 грн. заборгованість за відсотками за користуванням кредитом. Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», розмір заборгованості [PERSON] за відсотками за користуванням кредитом за період з 27.07.2024 по 09.11.2024, становить 33 920 грн. Оцінюючи надані представником позивача розрахунком заборгованості, суд не погоджується з розміром нарахованих відсотків за користування кредитом, виходячи з наступного. Відповідно до частини 5 статті 8 ЗУ «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (статтю 8 було доповнено частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023). Згідно пункту 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» № 3498-IX, тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Закон набрав чинності 24.12.2023. Отже, в даному випадку законодавцем використана ультраактивна форма регулювання суспільно-правових відносин та визначений перехідний період, який передує безпосередньому застосуванню нової правової норми. Оскільки Закон України № 3498-ІХ набув чинності 24.12.2023 та застосовано визначений законодавством перехідний період до запровадження максимального розміру денної процентної ставки, а тому в період часу з 24.12.2023 до 22.04.2024 максимальний розмір денної процентної ставки має становити 2,5 %, в період часу з 23.04.2024 до 20.08.2024 максимальний розмір денної процентної ставки має становити 1,5 %, а з 21.08.2024 максимальний розмір денної процентної ставки 1 %. При цьому, згідно пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону (яким власне і запроваджено максимальний розмір денної процентної ставки) поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Вказане свідчить про те, що у випадку продовження дії кредитних договорів після набрання чинності Законом України № 3498-ІХ, умови щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються автоматично і не вимагають внесення змін до договору, так як характер цих правових норм є імперативним і не передбачає можливості відхилення від них при укладенні чи зміні договорів про надання споживчого кредиту. Оскільки кредитний договір укладений 25.11.2023 та був продовжений після вступу в силу закону України №3498-ІХ, нарахування процентів за договором процентною ставкою 2% до 22.04.2024 включно, відповідає вимогам закону, проте, починаючи з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року процентна ставка мала б становити 1,5 %, а починаючи з 21 серпня 2024 року - 1 %. Відтак умова кредитного договору №4167210 від 25.11.2023 про стягнення денної відсоткової ставки за користування кредитними коштами у розмірі 2 % протягом всього строку кредитування суперечить зазначеним вище нормам закону, тому розмір відсотків підлягає перерахуванню. Розрахунок заборгованості по процентам періоди: - з 25.11.2023 по 22.04.2024 (210 днів)за ставкою 2% день (16000грн.х2х210дн/100%), що становить 67200,00 грн. -з 23.04.2024 до 20.08.2024 (120 днів) за ставкою 1,5 %/день (16000,00 грн х 1,5 %/дн х 120 дн/100 %), що становить 28 800,00 грн; -з 21.08.2024 до 09.11.2024 (81день) за ставкою 1 %/день (16000,00 грн х 1 %/дн х 81 дн/100 %), що становить 12960,00 грн. Отже, розмір заборгованості по процентам за період з 25.11.2023 по 09.11.2024 становить 108 960,00 грн. Враховуючи положення статті 13 ЦПК України, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за період з 25.11.2023 по 09.11.2024 в розмірі 112320 (78400+33920) грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки суд розглядає справи в межах позовних вимог. Отже, загальна сума заборгованості за спірним договором, що підлягає стягненню з відповідача становить 128 320,00 грн ( 16000, 00 грн - заборгованість за кредитом; 112 320,00грн (78400+33920)- заборгованість за нарахованими процентами). Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved