Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

14.05.2025 року [PERSON] звернулась до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом до [PERSON] про поділ майна спільно набутого у шлюбі з відповідачем. У підтвердження позовних вимог вказує на те, що 09 жовтня 2003 року між ними було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №492. Від даного шлюбу народилося двоє дітей дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 16 березня 2023 року по справі №442/798/23, шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду вступило у законну силу 03.05.2023 року. За час спільного подружнього життя сторонами за спільні кошти набуто у власність частку квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22.11.2011 року, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Куртяк О.О. за реєстровим №107; частка квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22.11.2011 року, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Куртяк О.О. за реєстровим №107; відповідно до п.п.4.3. договору частки у квартирі куплені за спільні кошти подружжя; нежитлові приміщення №2,№3, [ADDRESS] в адмінкорпусі «А-2», загальною площею 40,3кв.м. яке зареєстроване за адресою [ADDRESS] , речове право на які зареєстровано 03.12.2003 року Стрийським державним комунальним міжрайонним бюро технічної інвентаризації, реєстраційним номер 1584068, на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 07.10.2003 року, посвідченого Стрийською державною нотаріальною конторою 07.10.2023 року. Розрахунок за ці приміщення відбувся після укладення сторонами шлюбу 12-15 жовтня 2003 року спільними коштами подружжя, відповідно державна реєстрація речового права здійснена 03.12.2003 року; земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 4611200000:04:018:0071; цільове призначення для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, площею 0,041га., на якій розміщено об`єкт незавершеного будівництва - фундамент 4 відсотки готовності, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки та незавершеного будівництва від 29.12.2016 року, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного округу Швед І.В. Вказані об`єкти нерухомого майна зареєстровані в ДРРП за відповідачем [PERSON] відповідно за реєстраційними номерами 742120146112 та 727992246112. Вартість земельної ділянки та фундаменту розташованого на ділянці згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 17.07.2025 року становить 330937,46грн., автомобіль Peugeot Bipper, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 р.в. зареєстровано за відповідачем, ринкова вартість якого становить 131930грн. З урахування заяви про зміну предмету позову просила визнати спільним майном [PERSON] та [PERSON] нежитлові приміщення №2,№3,№3а в адмінкорпусі «А-2», загальною площею 40,3кв.м. яке зареєстроване за адресою [ADDRESS] та частину квартири [ADDRESS] ; поділити спільно набуте у шлюбі майно між сторонами, виділити у особисту приватну власність [PERSON] , рнокпп [NUMBER] частину квартири [ADDRESS] ; реєстраційний номер в РПВН 2047816 ринковою вартістю 1805959,50 (один мільйон вісімсот п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять)грн.50коп., залишити у власності [PERSON] нежитлові приміщення №2, №3, №3а в адмінкорпусі «А-2», загальною площею 40,3кв.м. за адресою [ADDRESS] , речове право на які зареєстровано 03.12.2003 року Стрийським державним комунальним міжрайонним бюро технічної інвентаризації, за реєстраційним номером 1584068; вартістю 1782416 грн.; виділити у особисту приватну власність [PERSON] , рнокпп [NUMBER] земельну ділянку та фундамент об`єкт незавершеного будівництва за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 4611200000:04:018:0071 зареєстровані в ДРРП реєстраційними номерами майна 742120146112 та 727992246112 вартістю 330937,46грн.; залишити у власності відповідача [PERSON] автомобіль Peugeot Bipper, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 р.в., вартістю 131930грн.. [PERSON] подав зустрічний позов, в якому просив поділити спільно набуте у шлюбі майно подружжя між сторонами наступним чином: - виділити у особисту приватну власність [PERSON] , частину квартири [ADDRESS] , оціночною вартістю 3 472 581,14 грн.; виділити у особисту приватну власність [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 4611200000:04:018:0071, площею 0.041 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розміщений на ній об`єкт незавершеного будівництва, Кафе "А-2" (об`єкт громадського харчування), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оціночною вартістю 286 075,88 грн., нежитлову будівлю загальною площею 226.5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оціночною вартістю 51564, 74грн. та автомобіль Peugeot Віррег, 2008 року випуску, д.н.з [NUMBER] , оціночною вартістю 131 930,00 грн. В зустрічному позові [PERSON] вказав, окрім зазначеного у первісному позові майна, що сторонами за час шлюбу придбано нежитлову будівлю загальною площею 226.5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оціночною вартістю 51564, 74грн., яка зареєстрована за позивачкою по первісному позову на підставі договору купівлі-продажу №4548 від 08.12.2017 року, посвідченого Стрийською державною нотаріальною конторою; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в ДРРП 1392726146112. Стверджує про те, нежитлові приміщення №2,№3,№3а в адмінкорпусі «А-2», загальною площею 40,3кв.м. яке зареєстроване за адресою [ADDRESS] є його особистою власністю, оскільки придбані ним до укладення шлюбу з [PERSON] , ремонтні роботи у приміщення були проведені ним до укладення шлюбу за його особисті кошти., а тому не можуть бути включені до переліку майна, яка підлягає поділ між подружжям. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Шемеляк Г.Т. позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові. Додатково пояснили, що нежитлові приміщення №2,№3,№3а в адмінкорпусі «А-2», загальною площею 40,3кв.м., яке зареєстроване за адресою [ADDRESS] є спільним майном подружжя сторін спору, оскільки розрахунок за ці приміщення відбувся після підписання договору купівля-продажу та після укладення шлюбу, тобто після 9 жовтня 2003 року спільними коштами подружжя, в тому числі за рахунок весільних коштів, а передача майна відбулася у кінці жовтня 2003 року, після розрахунку. За час шлюбу було зроблено в цих приміщеннях капітальний ремонт, в них працювало кафе, букмекерська контора. Не заперечують, що за час шлюбу придбано нежитлову будівлю загальною площею 226.5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , однак відповідач по первісному позову тривалий час проживає за кордоном, не цікавиться цим майном, тягар утримання якого повністю несе позивачка [PERSON] . Крім того, з 08.08.2022 року між позивачкою [PERSON] , як власником майна та Стрийською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4611200000:04:018:0145, площею 0,0548га. по [ADDRESS] , право оренди земельної ділянки зареєстровано в ДРРП 19.09.2022 року терміном на п`ять років зареєстровано за [PERSON] , тому вважає, що справедливо залишити їй у власність спірну будівлю, а відповідачу компенсувати вартість відповідно до ціни, визначеної у зустрічному позові. Представник відповідача адвокат Діль О.І. первісного позову не визнала. Доповнила, що нежитлові приміщення №2, №3, №3а в адмінкорпусі «А-2» загальною площею 40,3 кв.м. які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , були придбані [PERSON] в ТзОВ «В.Г.Альфа» за власні кошти на підставі Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 07.10.2003 року, тобто до укладення шлюбу. Твердження [PERSON] про здійснення розрахунку в розмірі 9052,00 грн. за ці приміщення 14-15 жовтня 2003р. спільними коштами подружжя суперечить дійсності, оскільки зазначені приміщення були придбані [PERSON] за власні кошти з метою ведення підприємницької діяльності. Половина коштів в сумі 4526,00 грн. за придбання даних приміщень були передані Продавцю за пів року до укладення Договору купівлі-продажу, а інша половина коштів в сумі 4526,00 грн. була передана Продавцю у день укладення Договору 07.10.2003р. в нотаріальній конторі. Свідками передання коштів Продавцю за купівлю вказаних нежитлових приміщень до укладення шлюбу були [PERSON] та [PERSON] . Зазначені особи допомагали [PERSON] у веденні підприємницької діяльності у той час і були присутні на всіх етапах попередніх переговорів щодо узгодження деталей купівлі вказаних приміщень, так і безпосередньо під час укладення договору та передачі коштів за ці приміщення Продавцю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 09 жовтня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 16 березня 2023 року по справі №442/798/23 було розірвано. Рішення суду вступило у законну силу 03.05.2023 року Згідно з договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 07.10.2003 року, укладеного між ТзОВ «В.Г.Альфа» та [PERSON] , нотаріально посвідченого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори, гр. [PERSON] , що діє від імені ТзОВ «В.Г.Альфа» продав, а [PERSON] купив нежитлові приміщення №2,№3,№3а в адмінкорпусі «А-2», загальною площею 40,3кв.м. яке зареєстроване за адресою [ADDRESS] , в адмінкорпусі А-2. Згідно п.3 продаж вчинено за 9052грн., які покупець зобов`язується внести в касу продавця після підписання цього договору, але не пізніше 17 жовтня 2003 року. Реєстрація речового права на вказані приміщення здійснена 03.12.2003 року Стрийським ДКМБТІ та ЕО за [PERSON] , реєстраційний номер 1584068, що вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер 2171933 від 03.12.2003 року. З висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки від 12.02.2025 року, наданого оцінювачем [PERSON] встановлено, що ринкова вартість об`єкта оцінки - нежитлові приміщення №2,№3,№3а в адмінкорпусі «А-2», загальною площею 40,3кв.м. яке зареєстроване за адресою [ADDRESS] станом на 12.02.2025 року становить 1782416 грн. Згідно з договорів купівлі-продажу квартири від 22.01.2011 року, які нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Куртяк О.О. за реєстровим №107, [PERSON] та [PERSON] придбано та частки квартири [ADDRESS] . З висновку про ринкову вартість від 12.02.2025 року, наданого суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експерт-Сервіс» встановлено, що ринкова вартість квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS] станом на 12.02.2025 року складає 3611919 грн., відповідна вартість частки квартири становить 902979,75грн. Згідно з нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу земельної ділянки та незавершеного будівництва від 29.12.2016 року, сторонами набуто у власність земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 4611200000:04:018:0071; цільове призначення для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, площею 0,041га., на якій розміщено об`єкт незавершеного будівництва - фундамент , на підставі Вказані об`єкти нерухомого майна зареєстровані в ДРРП за відповідачем [PERSON] відповідно за реєстраційними номерами 742120146112 та 727992246112, що підтверджується витягам з ДРРП. Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості вартість земельної ділянки та фундаменту розташованого на ній становить 330937,46грн. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що у приміщення по [ADDRESS] , оформлені на [PERSON] , у червні 2004 року вони передавали кошти [PERSON] по 6000 дол.США, своїми силами виконували ремонт у приміщенні, вели з [PERSON] бізнес в цих приміщеннях. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, норми статей 57, 60 СК України встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею у набутті майна. Застосовуючи положення статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна за час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Стаття 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям. Вище перелічене нерухоме майно відповідає таким критеріям це майно набуте сторонами у шлюбі за спільні сумісні кошти. Як роз`яснено судам у пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Суд вважає, що нежитлові приміщення №2,№3,№3а в адмінкорпусі «А-2», загальною площею 40,3кв.м. яке зареєстроване за адресою [ADDRESS] є спільним майном подружжям сторін по справі, оскільки не дивлячись на те, що договір купівлі-продажу приміщень був укладений 07 жовтня 2003 року (шлюб зареєстрований 09 жовтня 2003 року) з [PERSON] , однак майно передано після сплати спільних грошових коштів за вказані приміщення після укладення шлюбу, після чого відбулася реєстрація речового права за відповідачем по первісному позову на вказані об`єкти нерухомого майна. Згідно з пунктом 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, на спірні правовідносини щодо набуття нежитлових приміщень №2,№3,№3а в адмінкорпусі «А-2»,які зареєстровані за адресою [ADDRESS] ,1 поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року. За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР 1963 року право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до правих висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2024 року у справі № 757/43362/15-ц: Верховний Суд ураховує, що поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). У випадку множинності об`єктів нерухомого майна, що перебуває у спільній власності сторін, суду належить розглянути можливість здійснити поділ майна таким чином, щоб не зобов`язувати сторону сплачувати компенсацію. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 15 квітня 2020 року в справі № 565/495/18 (провадження № 61-1539св19), від 09 червня 2021 року в справі № 537/5528/16 (провадження № 61-11253св20). Тобто, вирішуючи спір про поділ майна подружжя, суд повинен розглянути можливість здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя у спосіб без визначення грошової компенсації, або з визначенням такої у мінімальному розмірі. Тому виходячи з принципу рівності часток майна подружжя при його поділі та фактично неподільності об`єктів нерухомого майна, які є предметом позову, враховуючи вартість спірного майна, режим фактичного використання майна колишнім подружжям, суд прийшов до висновку, що між сторонами слід поділити майно в натурі, а саме виділити у власність позивачки по первісному позову частину квартири [ADDRESS] вартістю 1805959,50 грн., земельну ділянку та фундамент об`єкт незавершеного будівництва за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 4611200000:04:018:0071 вартістю 330937,46 грн., нежитлову будівлю загальною площею 226.5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] вартістю 51564,74 грн., відповідачу залишити у власності нежитлові №2,№3, [ADDRESS] вартістю 1782416 грн., автомобіль Peugeot Bipper, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 р.в., вартістю 131930 грн., стягнути з позивачки по первісному позову в користь відповідача по первісному позову грошову компенсацію у розмірі 125285,64 грн. (до невідповідності суми компенсації 99503,27 грн. додати 1/2 вартості нежитлової будівлі загальною площею 226.5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] вартістю 51564,74грн., тобто 25782,37 грн.) Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 9030,00 грн. та витрати за проведення експертної оцінки в розмірі 2500 грн.

Outcome: dismissed