Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

03 жовтня 2025 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що останні роки сторони не можуть проживати разом як сім`я, не можемо знайти спільну мову. Фактично шлюбні відносини припинилися з початку квітня 2023 року, спільне господарство не ведеться. Примирення та подальше спільне життя як подружжя є неможливим. Спільна дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачкою. Оскільки збереження подружніх відносин неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому вона звертається до суду із цим позовом. 07 жовтня 2025 року вказаний позов прийнято до розгляду, призначено судове засідання. Представник позивача адвокат Нирков Є.В., подав заяву, в якій просив про розгляд справи за його відсутності та позивача. Також зазначив, що позов підтримує і просить задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, причину не повідомив, відзиву не подав. Враховуючи викладене, суд розглядає справу за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 29 листопада 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №705. Місце державної реєстрації: Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Подружжя має неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки сторони припинили в квітні 2023 року, спільне господарство не ведуть. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач заперечень не подав, суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. [PERSON] не висловила бажання відновити дошлюбне прізвище. За змістом ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. (ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України). Розподіляючи судові витрати, суд дійшов висновку, що відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved