Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , [PERSON] , Затоківська селищна рада, Білгород - Дністровська місцева прокуратура, у якому просять визнати об`єкт нерухомості магазин загальною площею 25,5 кв. м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , таким, що не існує; скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності на будівлю магазина, загальною площею 25,5 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1822316751103, який зареєстрований на ім`я [PERSON] , стягнути з [PERSON] на користь позивачів судові витрати. Стислий виклад вимог позивача та заперечень відповідача На підставі договору оренди від 21.04.2000 між Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області (надалі - орендодавець) та приватним підприємцем [PERSON] (надалі - орендар) укладений договір оренди земельної ділянки. У даному договорі зазначено, що орендодавець із земель загального користування, на підставі рішення VI сесії Затоківській селищної ради міста БілгородДністровськ від 30.12.1998 року під № 14-ХХ111 надає, а орендар набуває право оренди земельної ділянки, яка знаходиться у смт. Затока м Білгород-Дністровського, Сонячний курортний район, під розташування промислово-продовольчого ринка «Сонячний-2», в оренду передається земельна ділянка площею 0,24 га, в тому числі піски - 0,24га. Орендарю надається право зводити будівлі і споруди, проводити поліпшення стану земельної ділянки з метою ефективного користування нею за обраним видом використання. Відповідно до п. 2.2.1. Договір укладається на термін 25 років. Відповідно до п.2.2.2. по закінченню терміну договору орендар, який належно виконував обов?язки відповідно до умов договору має переважне право на поновлення договору на новий термін. Даний договір оренди є дійсним. Фізична особа-підприємець [PERSON] збудував на даній земельній ділянці цілісний майновий комплекс промислово-продовольчого ринку "Сонячний-2" у складі: магазин літ. "А" площею 83,12 кв.м., підсобне приміщення літ. "а" площею 21,0 кв.м.; вбиральня літ. "Б" площею 6,84 кв.м., підсобне приміщення літ. "В" площею 18,39 кв.м., навіс літ. "Ж" площею 81, 0 кв.м., навіс літ. "Д" площею 115,0 кв.м., навіс літ. "П" площею 32,92 кв.м., критий ринок з цегляними прилавками літ. "О" площею 858,0 кв.м., огорожа №1. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками (по частині) цілісного майнового комплексу промислово-продовольчого ринку «Сонячний-2», загальною площею 858,0 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вказаний комплекс продовольчого ринку «Сонячний-2» належить Позивачам на підставі договору дарування від 02.03.2015, укладеного між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] , [PERSON] (обдаровувані). Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Рязанцевою О. Ю., зареєстровано в реєстрі за № 225. На підставі вищевказаного посвідченого нотаріального договору дарування від 02.03.2015, здійснено державну реєстрацію права власності за [PERSON] на частину цілісного майнового комплексу промислово-продовольчого ринку «Сонячний-2», загальною площею 858,0 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , у складі з: магазин літ. «А», площею 83,12 кв.м., підсобне приміщення літ. «а» площею 21,0 кв.м.; вбиральня літ. «Б» площею 6,84 кв.м., підсобне приміщення літ. «В» площею 18,39 кв.м., навіс літ. «Ж» площею 81,0 кв.м., навіс літ. «Д» площею 115,0 кв.м., навіс літ. «П» площею 32,92 кв.м., критий ринок з цегляними прилавками літ. «О» площею 858,0 кв.м., огорожа № 1. На підставі вищевказаного посвідченого нотаріального договору дарування від 02.03 2015, здійснено державну реєстрацію права власності за [PERSON] на частину цілісного майнового комплексу промислово-продовольчого ринку «Сонячний-2», загальною площею 858,0 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , у складі з: магазин літ. «А», площею 83,12 кв.м., підсобне приміщення літ. «а» площею 21,0 кв.м.; вбиральня літ. «Б» площею 6,84 кв.м., підсобне приміщення літ. «В» площею 18,39 кв.м., навіс літ. «Ж» площею 81,0 кв.м., навіс літ. «Д» площею 115,0 кв.м., навіс літ. «П» площею 32,92 кв.м., критий ринок з цегляними прилавками літ. «О» площею 858,0 кв.м., огорожа № 1. На підставі Договору суборенди земельної ділянки від 15.06.2018, укладеного між [PERSON] (суборендодавець) та [PERSON] , [PERSON] (суборендарі), Позивачі отримали у платне, строкове користування та володіння строком до 21 квітня 2025 року земельну ділянку, площею 0,2400 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури, категорія земель: землі житлової та громадської забудови. Кадастровий номер земельної ділянки: 5110300000:02:019:0116, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: 1574729951103. Вказаний договір суборенди земельної ділянки посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Янковською О.С., зареєстрований в реєстрі за № 2021. На підставі вказаного Договору суборенди земельної ділянки від 15.06.2018, приватним нотаріусом здійснено державну реєстрацію речового права (користування) на земельну ділянку площею 0,2400 га, кадастровий номер 5110300000:02:019:0116, за адресою: [ADDRESS] - за Позивачами. Номер запису про речове право - 26651864. Усі об?єкти нерухомого майна цілісного майнового комплексу промислово-продовольчого ринку «Сонячний-2», належного позивачам на праві спільної часткової власності фактично знаходяться на території суборендованої земельної ділянки, площею 0,2400 га, кадастровий номер 5110300000:02:019:0116, за адресою: [ADDRESS] . Вказана обставина в тому числі підтверджується умовами договору дарування цілісного майнового комплексу промислово-продовольчого ринку «Сонячний-2» від 02.03.2015 (п. 1 Договору). З моменту отримання у власність цілісного майнового комплексу промислово-продовольчого ринку «Сонячний-2» та в суборенду земельної ділянки площею 0,2400 га, кадастровий номер 5110300000:02:019:0116, за адресою: [ADDRESS] , Позивачі відкрито здійснювали використання вказаних об?єктів нерухомого майна. Так само Позивачі сплачували відповідні місцеві податки та збори (в тому числі податок на землю), підтвердженням чого є відсутність будь-яких претензій та майнових вимог з боку Затоківської селищної ради. За адресою: [ADDRESS] , за реєстраційним номером нерухомого майна: 1804282651103, дата та час державної реєстрації 03.04.2019 15:07:29 зареєстрований магазин загальною площею 25,5 кв.м за [PERSON] , також зареєстрована земельна ділянка, кадастровий номер земельної ділянки: 5110300000:02:019:0229, загальною площею 0,0717 га, в межах згідно з планом, у тому числі з них за земельними угіддями: землі під соціально-культурними зареєстровано право користування об?єктами - 0,0717 га, яка перебуває у комунальній власності територіальної громади, на якій нібито був побудований спочатку дачний будинок, а на цей час там магазин, та внесено у реєстр прав власності лише 03.04.2019 року. Позивачі замовили експертизу та отримали висновок №087/2019 будівельно-технічного та земельно-технічного експертного дослідження, складеного 02.08.2019 судовим експертом Скибінською Тетяною Михайлівною (свідоцтво №1210 від 28.04.2017, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України, дійсне до 28.04.2020) ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.», з урахуванням якого можна дійти висновку, що державна реєстрація права власності за відповідачем на не існуючу будівлю магазину є недійсною. Крім того, позивачі звернулись до правоохоронних органів із заявою про кримінальне правопорушення. На даний час здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження №12019160240002263 від 29.08.2019. Так, слідчім було отримано відповідь від ТОВ «АН Експерт», який нібито виготовляв технічний паспорт для відповідача, в якому зазначено, що працівники ТОВ «АН Експерт» не виготовляли технічний паспорт для відповідача, та просить вважати цей технічний паспорт сфабрикованим. Тобто підставою реєстрації майна, як зазначено у Інформаційній довідці у графі: підстава виникнення права власності: висновок, серія та номер: б/н, виданий 10.04.2019, видавник ТОВ «АН ЕКСПЕРТ»; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 10.04.2019, видавник ТОВ «АН ЕКСПЕРТ» - є підробленним та сфабрикованим. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, з огляду на те, що стороною позивача обрано неналежний спосіб захисту порушеного права. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі 10 березня 2020 року ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі відкрито загальне позовне провадження. 25 червня 2020 року ухвалою Одеського апеляційного суду апеляційна скарга [PERSON] на ухвалу суду від 10 березня 2020 року повернута апелянту. 01 лютого 2021 року ухвалами Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області клопотання про виклик свідків задоволено, по справі закрито підготовче провадження. 27 липня 2021 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області провадження по справі зупинено. 19 січня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області провадження по справі поновлено. 18 вересня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі постановлено витребувати докази. 07.10.2024 витребувані докази надійшли до суду. 30 жовтня 2024 ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області третю особу замінено правонаступником. Учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом дійсно встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне. Відповідно до висновку експерта № 087/2019 будівельно-технічного та земельно-технічного експертного дослідження, складеного 02.08.2019 судовим експертом Скибінською Тетяною Михайлівною (свідоцтво №1210 від 28.04.2017, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України, дійсне до 28.04.2020) ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.» на підставі заяви [PERSON] та [PERSON] від 21.06.2019, земельна ділянка, площею 0,0717 га, кадастровий номер 5110300000:02:019:0229, розташована по [ADDRESS] повністю накладається на земельну ділянку, площею 0,24 га, кадастровий номер 5110300000:02:019:0116, розташовану по [ADDRESS] . Площа накладання становить 0,0717 га. Земельна ділянка площею 0,0452 га, кадастровий номер 5110300000:02:019:0227, розташована по [ADDRESS] повністю накладається на земельну ділянку, площею 0,24 га, кадастровий номер 5110300000:02:019:0116, розташовану по [ADDRESS] . Площа накладення становить 0,0452 га. Земельна ділянка площею 0,0110 га, кадастровий номер 5110300000:02:019:0228, розташована по [ADDRESS] повністю накладається на земельну ділянку, площею 0,24 га, кадастровий номер 5110300000:02:019:0116, розташовану по [ADDRESS] . Площа накладення становить 0,0110 га. Земельна ділянка площею 0,1121 га, кадастровий номер 5110300000:02:019:0226, розташована по [ADDRESS] повністю накладається на земельну ділянку, площею 0,24 га, кадастровий номер 5110300000:02:019:0116, розташовану по [ADDRESS] . Площа накладення становить 0,1121 га. Загальна площа накладання земельних ділянок кадастровий номер 5110300000:02:019:0229, кадастровий номер 5110300000:02:019:0227, кадастровий номер 5110300000:02:019:0228, кадастровий номер 5110300000:02:019:0226, на земельну ділянку кадастровий номер 5110300000:02:019:0116, становить 0,24 га, що відповідає площі земельної ділянки, кадастровий номер 5110300000:02:019:0116, розташованої по [ADDRESS] . В результаті виносу меж в натурі земельних ділянок, кадастрові номери 5110300000:02:019:0229, 5110300000:02:019:0227, 5110300000:02:019:0228, 5110300000:02:019:0226, відповідно до даних, вказаних в наданому Технічному звіті по кадастровому зніманню земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , та результатів проведення візуального огляду 26.06.2019, на земельних ділянках, 5110300000:02:019:0229, 5110300000:02:019:0227, 5110300000:02:019:0228, 5110300000:02:019:0226, розташовані споруди, які відображені в наданій копії Технічного паспорту на цілісний майновий комплекс промислово-продовольчий ринок «Сонячний-2» по [ADDRESS] , інвентаризаційна справа № 397, виготовленого КП «Білгород-Дністровське БТІ» станом на 25.06.2019. Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 21 квітня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Тітовою Т.С. та зареєстрованого у реєстрі за № 2394 Затоківська селищна рада, на підставі рішення У1 сесії Затоківської селищної Ради від 30.12.1998 року № 14-ХХ111, надала у користування [PERSON] земельну ділянку площею 0,24 га, яка знаходиться у смт. Затока, м. Білгород-Дністровського, Сонячний курортний район, під розташування промислово-продовольчого ринку «Сонячний-2». Відповідно до копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.03.2015 № 34338122, [PERSON] на праві приватної власності (розмір частки ) належить цілісний майновий комплекс промислово-продовольчого ринку «Сонячний-2», який розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 538990951103. З копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.03.2015 № 34338490, [PERSON] на праві приватної власності (розмір частки ) належить цілісний майновий комплекс промислово-продовольчого ринку «Сонячний-2», який розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 538990951103. З копії договору суборенди земельної ділянки від 15 червня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Янковською О.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 2021, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 15.06.2018 № 127828789, земельна ділянка з кадастровим номером 5110300000:02:019:0116, площею 0,24 га, перебуває у суборенді [PERSON] та [PERSON] . Згідно із копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 15.06.2018 № 127828789, земельна ділянка, площею 0,24 га, кадастровий номер 5110300000:02:019:0116, належить на праві оренди (суборенди) [PERSON] та [PERSON] до 21.04.2025. 25 червня 2019 року на замовлення [PERSON] та [PERSON] КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, а саме на цілісний майновий комплекс промислово-продовольчий ринок «Сонячний -2», що розташований у [ADDRESS] . Позивачі систематично сплачують орендну плату за земельну ділянку, що підтверджується копіями квитанцій, наданими до суду. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.04.2019 № 162488542 зареєстровано право приватної власності [PERSON] на дачний будинок, загальною площею 25,5 кв.м., житловою площею 13,3, який розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1804282651103. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46334509 від 05.04.2019, [PERSON] , КП «Будинок юстиції», Одеська область. Підстава виникнення права власності: технічний паспорт, серія та номер: -, виданий 22.03.2019, видавник: ТОВ «АН Експерт». Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.04.2019 № 163651046 зареєстровано право приватної власності [PERSON] на дачний будинок, загальною площею 25,5 кв.м., житловою площею 13,3, який розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1804282651103. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46334509 від 05.04.2019, [PERSON] , КП «Будинок юстиції», Одеська область. Підстава виникнення права власності: висновок, серія та номер: б/н, виданий 10.04.2019, видавник: ТОВ «АН Експерт», технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 10.04.2019, видавник: ТОВ «АН Експерт». Відповідно до листа Директора ТОВ «АН Експерт» від 16.01.2020 № 95 ТОВ «АН Експерт» та його працівники не виготовляли та не мають відношення до виготовлення технічного паспорту від 10.04.2019 на будівлю магазину, загальною площею 25,5 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна 1804299151103, розташованого за адресою: [ADDRESS] - а, замовник [PERSON] . Враховуючи викладене, вказаний документ є сфабрикованим. З висновку експерта № 948/2020 судової земельно-технічної експертизи, складеного судовим експертом Дзінька Анатолієм Івановичем, свідоцтво №1681 від 11.04.2014, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, фактичне розташування будівель та споруд які знаходяться в межах земельної ділянки з кадастровим номером 5110300000:02:019:0229 відповідає інформації відображеній в технічному паспорті на об?єкт нерухомості цілісного майнового комплексу промислово-продовольчого ринку «Сонячний-2» розташованого за адресою: [ADDRESS] . Крім об?єктів нерухомості цілісного майнового комплексу промислово-продовольчого ринку «Сонячний-2», розташованого за адресою: [ADDRESS] , в межах земельної ділянки з кадастровим номером 5110300000:02:019:0229 знаходиться частина будівлі, розташованої сумісно з межами продовольчого ринку. Інформація щодо забудови в наданій технічній документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки - відсутня. Фактично будівля, що розташована в межах земельної ділянки площею 0,0717 га кадастровий номер 5110300000:02:019:0229, за адресою: [ADDRESS] , з характеристиками які відповідають інформації відображеної в технічному паспорті виконаному ТОВ «АН ЕКСПЕРТ» (виконаним станом на 10.04.2019), відсутня. З висновку експерта № 944/2020 судової земельно-технічної експертизи, складеного судовим експертом Дзінька Анатолієм Івановичем, свідоцтво №1681 від 11.04.2014, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, функціональне призначення приміщень, технічний стан та ступінь будівельної готовності будинку, який знаходиться на земельній ділянці, площею 0,0717 га, кадастровий номер 5110300000:02:019:0229, за адресою: [ADDRESS] , встановити не вбачається можливим з причини фактичної відсутності будинку. Період будівництва та ознак проведення року конструкції зі зміною функціонального призначення будинку за адресою: [ADDRESS] встановити не вбачається можливим, з причини фактичної відсутності будинку. Нормативне обґрунтування Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України). Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Непорушність права власності закріплено в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин право реалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції. (Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2023 у справі №927/322/14) Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно частин першої, третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, що встановлено ч. 1 ст. 182 ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав, на чому акцентував увагу Верховний Суд у постанові від 03 червня 2020 року по справі № 363/4852/17. У такий спосіб, внесення державним реєстратором до реєстру запису про право власності є офіційним підтвердженням існування юридичного факту права власності відповідно до підстав, передбачених положеннями чинного законодавства, але такий факт не створюється реєстраційною дією реєстратора. Оцінка аргументів сторін. Висновки суду Щодо позовної вимоги про визнання об`єкту нерухомості таким, що не існує Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд, враховує висновки щодо застосування відповідних норма права, викладених в постановах Верховного Суду. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту її права чи інтересу. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15, від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16, від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19, від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20, від 08, 09, 22 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, у справі № 910/6939/20, у справі № 761/36873/18 та ін.) Якщо обраний позивачем спосіб захисту порушеного права враховує зміст порушеного права, характер його порушення, наслідки, які спричинило порушення, правову мету, якої прагне позивач, обставини, наслідки порушення, такий спосіб захисту відповідає властивості (критерію) належності. Важливою також є така властивість (критерій) способу захисту порушених прав та інтересів, як ефективність, тобто можливість за наслідком застосування засобу захисту відновити, наскільки це можливо, порушені права та інтереси позивача. Ефективним є спосіб захисту, який забезпечує відновлення порушеного права позивача (спричиняє потрібні результати) без необхідності вчинення інших дій з метою захисту такого права, повторного звернення до суду задля відновлення порушеного права. Тобто спосіб захисту, який, враховуючи характер спірних правовідносин та обставини справи, здатен призвести до відновлення порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів (має найбільший ефект у відновленні) (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17 листопада 2023 року у справі № 910/12832/21). Ефективність означає як попередження стверджуваного порушення чи його продовження, так і надання відповідного відшкодування за будь-яке порушення, яке вже відбулося (рішення ЄСПЛ від 26.10.2000 у справі Кудла проти Польщі (Kudla v. Poland)). У рішенні Європейського суду з прав людини від 05.04.2005 у справі Афанасьєв проти України зазначено, що засіб захисту, що вимагається, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003). Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, необхідно виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі № 923/364/19 та від 16 червня 2020 року у справі № 904/1221/19. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18; від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18; від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18; від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, провадження № 14-364цс19; від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19, провадження № 12-84гс20 та інших). Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. Верховний Суд зазначає, що, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах (див. зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), на які посилається прокурор, постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (провадження № 12-46гс19), від 09 лютого 2021 року у справі № 381/622/17 (провадження № 14-98цс20), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20). Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц, провадження № 14-545цс19, від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, провадження № 12-61гс21 (пункт 148). З матеріалів справи встановлено, що за [PERSON] зареєстровано право власності на дачний будинок, загальною площею 25,5 кв.м., житловою площею 13,3, який розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1804282651103. Разом з тим, з висновку експерта № 948/2020 судової земельно-технічної експертизи, складеного судовим експертом Дзінька Анатолієм Івановичем, свідоцтво №1681 від 11.04.2014, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, встановлено, що фактично будівля, що розташована в межах земельної ділянки площею 0,0717 га кадастровий номер 5110300000:02:019:0229, за адресою: [ADDRESS] , з характеристиками які відповідають інформації відображеної в технічному паспорті виконаному ТОВ «АН ЕКСПЕРТ» (виконаним станом на 10.04.2019), відсутня. Функціональне призначення приміщень, технічний стан та ступінь будівельної готовності будинку, який знаходиться на земельній ділянці, площею 0,0717 га, кадастровий номер 5110300000:02:019:0229, за адресою: [ADDRESS] встановити не вбачається можливим з причини фактичної відсутності будинку. Тобто, матеріалами справи підтверджено фактичну відсутність такого об`єкта нерухомого майна як дачний будинок, загальною площею 25,5 кв.м., житловою площею 13,3, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, суд звертає увагу, що, по-перше, законодавство не передбачає такого способу захисту як визнання об`єкту нерухомості таким, що не існує. По-друге, задоволення вказаної вимоги не призведе до відновлення порушеного права позивачів, яке полягає у тому, що відповідач, зареєструвавши право власності на нерухоме майно, якого не існує, отримала в оренду земельну ділянку, що знаходиться в оренді позивачів. Враховуючи викладене, суд приходить переконання, що обраний позивачами спосіб захисту порушеного права, в частині визнання об`єкта права власності таким, що не існує, є неефективним та очевидно не забезпечить поновлення порушеного права. Щодо вимоги про скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції чинній станом на 05.04.2019) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи. Відповідно до ч. 1 ст. З Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції чинній станом на 05.04.2019) загальними засадами державної реєстрації прав є, серед іншого: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції чинній станом на 05.04.2019) державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором з урахуванням вимог, встановлених абзацами першим - третім цієї частини, крім випадку, передбаченого абзацом п`ятим цієї частини. Згідно ст.ст. 10, 11 Закону № 1952-IV (у редакції чинній станом на 05.04.2019) державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. У пунктах 40, 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015р. №1127, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком. Для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності). Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. З матеріалів справи, а саме витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.04.2019, встановлено, що державна реєстрація права власності на дачний будинок, загальною площею 25,5 кв.м., житловою площею 13,3 кв.м., проведеня на підставі технічного паспорта, серія та номер: -, виданий 22.03.2019, видавник ТОВ «АН Експерт». Інформація про надання інших документів для проведення державної реєстрації права власності відсутня. Більше того, відповідно до листа Директора ТОВ «АН Експерт» від 16.01.2020 № 95 ТОВ «АН Експерт» та його працівники не виготовляли та не мають відношення до виготовлення технічного паспорту від 10.04.2019 на будівлю магазину, загальною площею 25,5 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна 1804299151103, розташованого за адресою: [ADDRESS] , замовник [PERSON] . Враховуючи викладене, вказаний документ є сфабрикованим. Також, як вже зазначалось судом, об`єкт нерухомості дачний будинок, загальною площею 25,5 кв.м., житловою площею 13,3 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , фактично відсутній за вказаною адресою, що підтверджується висновком експерта № 948/2020 судової земельно-технічної експертизи, складеного судовим експертом Дзінька Анатолієм Івановичем, свідоцтво №1681 від 11.04.2014, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України. Фактичне розташування будівель та споруд, які знаходяться в межах земельної ділянки з кадастровим номером 5110300000:02:019:0229, відповідає інформації відображеній в технічному паспорті на об?єкт нерухомості цілісного майнового комплексу промислово-продовольчого ринку «Сонячний-2» розташованого за адресою: [ADDRESS] . Крім об?єктів нерухомості цілісного майнового комплексу промислово-продовольчого ринку «Сонячний-2» розташованого за адресою: [ADDRESS] , в межах земельної ділянки з кадастровим номером 5110300000:02:019:0229 знаходиться частина будівлі, розташованої сумісно з межами продовольчого ринку. Інформація щодо забудови в наданій технічній документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки - відсутня. Отже, позивач довів, що спірне майно відсутнє за вказаною адресою. Відтак, державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна - дачний будинок, загальною площею 25,5 кв.м., житловою площею 13,3 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] та подальша державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 5110300000:02:019:0229, здійснені з порушенням вимог законодавства, оскільки фактично зареєстровано право власності на неіснуючий дачний будинок. Аналізуючи фактичні обставини справи у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку, що відповідач не міг набути у законний спосіб право власності на дачний будинок, який фактично відсутній на земельній ділянці, а отже право власності у відповідача на це майно не виникло та не могло виникнути. Подальше вчинення дій щодо формування земельної ділянки за адресою: 5110300000:02:019:0229, з присвоєнням їй кадастрового номеру, порушує визначений законодавством порядок державної реєстрації земельних ділянок. Водночас, матеріалами справи підтверджено, що нерухоме майно - цілісний майновий комплекс промислово-продовольчого ринку "Сонячний-2", що складається з: магазин літ. "А" площею 83,12 кв.м., підсобне приміщення літ. "а" площею 21,0 кв.м.; вбиральня літ. "Б" площею 6,84 кв.м., підсобне приміщення літ. "В" площею 18,39 кв.м., навіс літ. "Ж" площею 81, 0 кв.м., навіс літ. "Д" площею 115,0 кв.м., навіс літ. "П" площею 32,92 кв.м., критий ринок з цегляними прилавками літ. "О" площею 858,0 кв.м., огорожа №1, перебуває у спільній частковій власності позивачів, не вибувало з їхнього володіння. Суд звертає увагу, що відповідно до редакції ст. 26 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (чинної станом на час звернення до суду із позовом) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав. Таким чином, у редакції чинній до 26.07.2022, ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора могло відбуватися винятково з одночасним вирішенням спору про визнання, зміну чи припинення речових прав. Однак, редакція вказаної статті була змінена і наразі встановлює, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Тим самим законодавець спростив процедуру захисту права власності та визначив, що скасування незаконного рішення про державну реєстрацію прав є належним та достатнім способом захисту права власності і не вимагає одночасного визнання права власності чи витребування майна, адже порушене право власності поновлюється автоматично в зв`язку із скасуванням незаконного запису. Враховуючи вищевикладене, на підставі повно та всебічно досліджених доказів, надавши оцінку їх належності, допустимості, достатності, об`єктивності, та у їх логічному взаємозв`язку, виходячи із норм права, що врегульовують дані правовідносини, з огляду на те, що дачний будинок, загальною площею 25,5 кв.м., житловою площею 13,3 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , фактично відсутній за вказаною адресою, право власності на нього зареєстровано на підставі технічного паспорта, який згідно відповіді ТОВ "АН ЕКСПЕРТ" не виготавлявся працівниками товариства, наявність реєстрації наділяє власника привілейованим правом на земельну ділянку, у матеріалах справи наявні як докази набуття позивачами права власності на цілісний майновий комплекс промислово-продовольчий ринок та права користування (суборенди) на земельну ділянку із кадастровим номером 5110300000:02:019:0116, що зареєстровані у встановленому законодавством порядку, так і відсутні докази на підтвердження того, що промислово-продовольчий ринок вибув із права власності позивачів, з урахуванням того, що скасування державної реєстрації права власності на неіснуючий об`єкт нерухомості, у ситуації, яка має місце, є ефективним способом захисту прав позивачів, суд вважає, що вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Згідно ч.1ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За умовами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ч. 8 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Таким чином, питання розподілу судових витрат буде вирішено після надання відповідної заяви.

Outcome: partial