Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з означеною заявою. Просить визнати племінника заявника, [PERSON] , [INFO] недієздатним та призначити заявника опікуном над останнім, посилаючись на те, що племінник [PERSON] , має першу групу «Б» інвалідності з дитинства, внаслідок психічної хвороби, періодично проходить медичні обстеження та лікування, однак стан його здоров`я не покращується тому потребує постійного стороннього догляду. Внаслідок захворювання, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, не здатний самостійно вживати ліки, приготувати їжу, орієнтуватися в просторі, та потребує постійного стороннього догляду. Заявник здійснює догляд за племінником, піклується про нього, тому просить призначити його опікуном над останнім. Заявник в судове засідання не з`явився, забезпечив явку представника, адвоката Германа М.Б., який заявлені вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені у заяві та додаткових поясненнях, просить такі задоволити, дане засідання проводити без застосування засобів звукозапису. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, інших клопотань, пояснень, заперечень проти позовних вимог, не подав. Вислухавши думку представника заявника, вивчивши матеріали справи, дослідивши такі у їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Частиною 3 ст. 296 ЦПК України визначено, що заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є рідним дядьком [PERSON] , [INFO] , сином сестри [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. Проживають в [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] має інвалідність першої групи у зв`язку з психічними захворюваннями, що підтверджується довідкою до акта МСЕК Серія 12 ААГ № 609406. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 2119 Львівської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» м. Львів від 08.12.2025 року, [PERSON] , [INFO] , страждає хронічним стійким психічним розладом у формі розладу особистості та поведінки, внаслідок раннього органічного ураження головного мозку з вираженим психоорганічним синдромом з емоційно вольовими та когнітивними розладами, вираженим інтелектуальним зниженням із змінами особи по епітипу, за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У ч.1 ст.39 ЦК України зазначено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Враховуючи, що у суду є достатньо належних та допустимих доказів щодо стійкого розладу психічного стану та неможливістю усвідомлення значення своїх дій [PERSON] , суд дійшов переконання, що такого необхідно визнати недієздатним. Відповідно до вимог ст. 41, 60 ЦК України, над недієздатною особою встановлюється опіка. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку, і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Беручи до уваги те, що [PERSON] , [INFO] визнаний судом недієздатним, то суд дійшов висновку про необхідність встановлення над ним опіки. Разом з тим, вирішуючи вимогу заявника [PERSON] про призначення його опікуном племінника [PERSON] , суд встановив наступне. Опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (ст. 55 ЦК). Відповідно до ч. 1ст. 60 ЦК суд установлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. При призначенні опікуна важливі й обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються Органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Виходячи з аналізу ч. 1 ст. 60 ЦК та ч. 1 ст. 300 ЦПК, обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання Органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подане в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод (абз. 3 п.п. 2.2 п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 № 2-рп/2016). У частинах 2 5 ст. 63 ЦК визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах із підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Згідно з ч. 1 ст. 67 ЦК опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом і лікуванням. При призначенні опікуна важливі й обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Відповідно до ст. 63 ЦК України, опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених ст. 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Згідно рішення виконавчого комітету Буської міської ради Золочівського району Львівської області № 33 від 30.01.2025, у такому вирішено доцільно та рекомендовано призначити [PERSON] опікуном [PERSON] , у разі визнання його судом недієздатним. Крім того зазначено, що є інші родичі [PERSON] , які мають можливість опікуватися ним, однак до Опікунської ради з відповідними заявами не зверталися. Так, відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. В той же час необхідно зазначити, що згідно ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Виходячи з аналізу ч.1 ст. 60 ЦК України та ч. 1 ст. ст. 300 ЦПК України, обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07 квітня 2022 року № 712/10043/20. Суд зазначає, що подання органу опіки та піклування про призначення опікуна не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути врахований на розсуд суду. Однак, дослідивши долучене до матеріалів справи рішення опікунської ради виконавчого комітету Буської міської ради Львівської області, щодо призначення заявника опікуном недієздатного племінника, суд дійшов висновку, що таке рішення видане без повного з`ясування обставин справи, оскільки не було врахованого наявність інших родичів недієздатного, які б могли здійснювати опіку над ним, не містить належної мотивації, а також належних обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном. Зокрема, із показів даних представником в судовому засіданні встановлено, що мати хворого [PERSON] та сестра [PERSON] проживають та зареєстровані разом з ним в с. Топорів, подали письмові заяви про те, що дають згоду на призначення опікуном [PERSON] , оскільки не дають ради з хворим, який часто буває агресивним. Хоча [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , фактично проживає разом з племінником [PERSON] в с. Топорів, має вплив на нього. Крім того заявник має хороший стан здоров`я, має можливість та бажання бути опікуном над племінником. Такі пояснення представника заявника про те, що останній здійснює постійний догляд за племінником, а також неможливість інших осіб (матері та сестри) опікуватись про [PERSON] , оскільки хворий їх не слухає, не дають з ним раду, суд оцінює критично та до уваги не бере. Водночас, як видно з довідки УСЗН Золочівської РДА № 71 від 14.01.2025 року, [PERSON] перебуває на обліку та в період з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року отримувала соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю. Суд звертає увагу на той факт, що заявник [PERSON] офіційно не працює, являється особою, яка підлягає призову під час мобілізації на особливий період, виявив бажання стати опікуном свого племінника лише зараз, під час проведення загальної мобілізації, яка оголошення у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України. Суд дійшов висновку, що рішення опікунської ради виконавчого комітету Буської міської ради Золочівського району Львівської області щодо доцільності призначення заявника опікуном [PERSON] , належним чином не мотивовано, що, на переконання суду, свідчить про застосування суто формального підходу до вирішення питання про призначення заявника [PERSON] опікуном [PERSON] .. Відтак, зважаючи на встановленні у судовому засіданні фактичні обставини та необґрунтованість рішення опікунської ради виконавчого комітету, суд вважає неможливим призначення заявника опікуном над племінником та вважає за необхідне відмовити в задоволенні даної вимоги. Таким чином, заява підлягає до часткового задоволення. Крім цього, відповідно до ст. 69 Цивільного кодексу України, до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. А тому, зважаючи на те, що суд в задоволенні заяви в частині призначення опікуна відмовляє, обов`язки опікуна над недієздатною тимчасово покладаються на орган опіки і піклування за місцем проживання (перебування) недієздатної, до вирішення питання про призначення опікуна в порядку визначеному законом. Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави. На підставі статей 30, 36, 60 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial