Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Позивач подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати між сторонами шлюб, який був зареєстрований 06.07.2023 Кам`янка-Бузьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 72. В обґрунтування позову зазначає, що 06.07.2023 року сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований Кам`янка-Бузьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 72. Від спільного подружнього життя дітей не мають. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між нами, розходження поглядів на сімейні відносини. Відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки. Фактичні шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинені. Спільне господарство не ведуть, тривалий час не підтримують шлюбних відносин. На даний час шлюб носить формальний характер. Згідно автоматизованого розподілу судової справи, оформленого відповідним протоколом від 11.12.2025, для розгляду вказаної справи визначено суддю Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Ляшко О.П.. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом 29.12.2025 отримано відповідь з відділу обліку і моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЗМУ ДМС України щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 30.12.2025 ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області було відкрито провадження у справі, розгляд визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала клопотання щодо розгляду справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку, в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомляв, відзиву на позовну заяву не подавав. Згідно ч. 4ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи проведено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 06.07.2023 року Кам`янка-Бузьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 72, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . (а.с.3) Від спільного подружнього життя дітей не мають. Сторони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Будь - яких доказів, які б спростовували позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу, відповідачем суду не надано. Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач [PERSON] звертаючись до суду з даним позов зазначає, що спільне життя і збереження її шлюбу з відповідачем є неможливим і суперечить її інтересам. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористувалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Враховуючи те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач в судове засідання не прибув, відзиву на позовну заяву не подав, причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем не заявлено вимогу про стягнення судового збору з відповідача, суд вважає можливим залишити судові витрати за позивачем.

Outcome: approved