Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 16.12.2020 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладений договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №363511, відповідно до умов якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти в сумі 2550 грн. на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. На виконання умов договору позики № 363511 від 16.12.2020 року позикодавець виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 2550 грн. за посередництвом платіжної системи ТОВ «ФК Фінекспрес». Відповідачем не здійснювались платежі за договором позики, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складає 8589,25 грн.,з них: 2550 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 6039,25грн. - заборгованість за відсотками. 21.06.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу № 2106 від 21.06.2021 року, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі до відповідача за договором позики № 363511 від 16.12.2020 року. 03.04.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 363511 від 16.12.2020 року. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 8639,40 грн., з них: 2550 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 6089,40 грн. - заборгованість за відсотками. Оскільки відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення сум боргу за договором позики не виконав ані перед первісним кредитором, ані перед позивачем, останній просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 363511 від 16.12.2020 року в розмірі 8589,25 грн., з них: 2550 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 6039,25 грн. - заборгованість за відсотками, а також просить стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 4500 грн. Ухвалою суду від 04.11.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача, адвокат Ткаченко Ю.О., не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій також частково визнав позовні вимоги, просив врахувати його тяжке матеріальне становище. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 16.12.2020 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 363511, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором yxokin5Hat. Відповідно до п. 1 договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «позику»), на погоджений умовами договору строк (надалі «строк позики»), шляхом її перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строкупозитки, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. За умовами п. 2 договору, сума позики 2550 грн., строк позики - 30 днів, процентна ставка (базова) 1,99 % (день). До позовної заяви додані Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», затверджені рішенням загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», протокол № 14/08/20 від 14.08.2020 року. Згідно з довідкою про [PERSON] , ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» шляхом використання одноразового ідентифікатора yxokin5Hat, який відправлений позичальнику 16.12.2020 о 15:05:00 на адресу електронної пошти, зазначеної в договорі позики. Довідкоювід 06.10.2025 року вих. №КД-000056801/ТНПП ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» підтверджує прийняття від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до виконання платіжної інструкції відповідно до умов договору про переказ коштів від 23.01.2018 року № 23-01-18/5 та завершення наступної платіжної операції: дата 16.12.2020 року, сума 2550 грн., отримувач Гусєв Руслан, ЕПЗ номер [NUMBER] . Згідно з копією платіжної інструкції від 16.12.2020 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» через ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» перераховано 16.12.2020 року на картку номер маски картки [NUMBER] грошові кошти у розмірі 2550 грн. 21.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» був укладений договір факторингу №2106, згідно з яким клієнт відступає фактору права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей. Сторони погодити, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому передачі реєстру заборгованостей, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Згідно з актом прийому-передачі реєстру заборгованостей за договором факторингу №2106 від 21.06.2021 року (додаток №4 до договору факторингу) ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» прийняло реєстр заборгованостей у повному обсязі відповідно до умов договору факторингу № 2106 від 21.06.2021 року. З реєстру прав вимог вбачається, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право вимоги заборгованостей до боржників у тому числі і до [PERSON] за договором позики №363511 від 16.12.2020 року в загальній сумі8589,25 грн., з них: 2550 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 6039,25 грн. - заборгованість за відсотками. 03.04.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» був укладений договір факторингу № 030423-ФК з додатками (актами прийому-передачі), згідно з яким клієнт відступає фактору права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей. Сторони погодити, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами. Перехід від клієнта до фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Згідно з актом прийому-передачі реєстру заборгованостей за договором факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року (додаток №4 до договору факторингу),ТОВ «Фінансова компанія управління активами» передало, а ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» прийняло реєстр заборгованостей у повному обсязі відповідно до умов договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року. Відповідно до реєстру боржників (додаток №1 до Договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023року), ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики № 363511 від 16.12.2020 року в загальнійсумі 8589,25 грн., з них: 2550 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 6039,25 грн. - заборгованість за відсотками. З наданого позивачем розрахунку суми заборгованості за договором позики № 363511 від 16.12.2020 року вбачається, що відповідач заборгованість за договором не погашав, внаслідок чого станом на 15.10.2025 року заборгованість складає 8589,25 грн., з них: 2550 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 6039,25 грн. - заборгованість за відсотками. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст. 527 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За приписами ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію). Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається із матеріалів справи, 16.12.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 3635311, який підписаний сторонами електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що підтверджується розділом «Юридичні адреси та реквізити сторін». ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало своє зобов`язання за договором та здійснило переказ грошових коштів у розмірі 2550 грн. на картку номер маски картки [NUMBER] , яка зазначена [PERSON] у договорі позики. Ці обставини відповідач не заперечує. Отже, даний договір є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. 21.06.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу № 2106 від 21.06.2021, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі до відповідача за договором позики № 3635311 від 16.12.2020 року. До договору факторингу № 2106 від 21.06.2021 року додано реєстр прав вимог, з якого вбачається, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право вимоги заборгованостей до боржників у тому числі і до [PERSON] за договором позики № 3635311 від 16.12.2020 року від загальній сумі 8589,25 грн., з них: 2550 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 6039,25 грн. - заборгованість за відсотками. 03.04.2023 року між ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу №030423-ФК за умовами якого останній набув право грошової вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] за договором позики № 3635311 від 16.12.2020 року. До договору факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року додано реєстр прав вимог, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступає ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» право вимоги заборгованостей до боржників у тому числі і до [PERSON] за договором позики № 3635311 від 16.12.2020 року від загальній сумі 8589,25 грн., з них: 2550 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 6039,25 грн. - заборгованість за відсотками. Обидва договори факторингу та реєстри прав вимог містять чітку інформацію щодо боржника, номеру та дати договору позики, укладеному між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] та суми заборгованості. Договори факторингу та реєстри прав вимог містять підписи сторін, є належними та допустимими доказами. Отже, суду надані докази, які підтверджують факт відступлення права грошової вимоги за договором позики № 3635311 від 16.12.2020 року від первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та в подальшому - до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Згідно з ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, суд доходить висновку, що позивач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» має право грошової вимоги до відповідача [PERSON] щодо стягнення з нього заборгованості за договором позики № 3635311 від 16.12.2020 року. Проте суд не погоджується із визначеним розміром заборгованості в частині стягнення з відповідача суми заборгованості 6039,25 грн. за відсотками. Згідно з умовами договору позики № 3635311 від 16.12.2020 року, строк договору - 30 днів, дата надання позики 16.12.2020 року, дата повернення 15.01.2021 (останній день). Отже, строк кредитування сплив 15.01.2021. Відповідно до пункту 4.2 Договору позики, позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua.documentslicense/ (надалі правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Так, розділ 7 Правил надання грошових коштів у позику містить певні умови продовження строку користування позикою. Однак матеріали справи не містять підтвердження, що саме надані суду фінансовою установою Правила надання грошових коштів у позику були надані під час укладення договору позичальнику та який ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації договору. Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому правил приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації по кредиту. Зазначені правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 . До того ж, позивачем не надано доказів звернення позичальника за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб, чи то визначений Договором, чи законом. Тому, у позикодавця виникло право нарахування процентів за Договором тільки у межах строку його дії - до 08.01.2021. Таких же висновків дійшов Верховний Суд у правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, де зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові від 05 квітня 2023 року, справа №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до з статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, враховуючи наведене, підстави для нарахування та сплати відсотків з 16.01.2021 відсутні. Розрахувати відсотки необхідно в межах строку дії договору, тобто за 30 днів, починаючи з 16.12.2020 до 15.01.2021, розмір яких складає 1522,35 грн. (2550 грн. х 1,99%/100%х 30 днів). Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути за договором позики № 3635311 від 16.12.2020 року заборгованість у сумі 4072,35 грн., з яких: 2550 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 1522,35 грн. - заборгованість за відсотками. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені на 47%, з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1138,52 грн. (2422, 40 грн. х 47 %). Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України). На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надані: договір № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги, укладений між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною 25.08.2025 року; витяг з акту від 13.10.2025 №4-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги, із зазначенням переліку послуг та їх вартості, на суму 4500 грн.; акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги; довіреність в порядку передоручення від 04.09.2025 року копія платіжної інструкції №579939276.1 від 15.10.2025, відповідно до якої ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перераховано [PERSON] 157500 грн. в рахунок оплати згідно з актом №4-ФП приймання наданої правничої допомоги від 13.10.2025 за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 року. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Разом з тим, дослідивши матеріали справи, враховуючи висновки щодо застосування норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, кількість поданих адвокатом заяв по суті справи, а також те, що справа незначної складності, в такій категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, участі в судових засіданнях адвокат не брав, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що відповідає критерію об`єктивності та буде співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.

Outcome: partial