Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи вимоги тим, що 09.10.2021р. [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку і отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8% на рік на суму залишку заборгованості, а також отримав платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з умовами та правилами, які викладені на банківському сайті, складають укладений між ним та банком кредитний договір, а також погодився, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який в будь-який момент може його змінити (зменшити, збільшити або анулювати). Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, внаслідок чого станом на 29.09.2025р. в нього виникла заборгованість в розмірі 15237,85грн., у тому числі: 9573,52грн. заборгованість за кредитом, 5664,33грн. заборгованість по відсоткам. Вказану заборгованість, а також сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 2422,40грн. позивач просить стягнути з відповідача на його користь. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання, в якому позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, а справу просив розглянути за його відсутності (а.с.39-зворот). Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. За таких обставин, враховуючи неявку відповідача, повідомленого належним чином, приймаючи до уваги згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку. Встановлено, що 09.10.2021р. [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви своїм кваліфікованим електронним підписом приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку (а.с.10). Підписавши вказану анкету-заяву відповідач підтвердив свою згоду на те, що вона разом з Умовами та Правилами, які викладені на банківському сайті, складають укладений між ним та банком кредитний договір. Своїм електронним підписом відповідач підписав також паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена» (а.с.11-12). Відповідач погодився, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який в будь-який момент може його змінити (зменшити, збільшити або анулювати). На ім`я відповідача було відкрито рахунок та видано платіжну картку зі строком дії до жовтня 2028 року (а.с.18), а також встановлено кредитний ліміт, розмір якого змінювався (а.с.17). Факт користування відповідачем кредитними коштами підтверджується наданою позивачем випискою по картці за період з 09.10.2021р. по 29.09.2025р. (а.с.13-16). Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, внаслідок чого станом на 29.09.2025р. в нього виникла заборгованість в розмірі 15237,85грн., у тому числі: 9573,52грн. заборгованість за кредитом, 5664,33грн. заборгованість по відсоткам, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.8-9). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). 30.09.2015р. набрав чинності Закон України «Про електронну комерцію», яким встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Частиною 4 цієї статті визначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Разом з цим, відповідно до ч.6 цієї статті відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Також, ч.12 цієї статті визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За змістом ст.12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021р. у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021р. у справі №234/7159/20. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували його заборгованість перед позивачем за кредитним договором. З заявами та клопотаннями про витребування доказів, які могли б свідчити про відсутність заборгованості, відповідач до суду не звертався, відзив на позов не подав. Щодо наданого позивачем розрахунку заборгованості, як доказу, який підтверджує наявність боргу, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості. Відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.03.2020р. у справі №331/7975/13-ц. З огляду на зазначене, суд вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом, що підтверджує розмір заборгованості відповідача перед позивачем. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. При зверненні до суду з цією позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40грн., що підтверджується платіжним дорученням №6005315511006 від 29.09.2025р. (а.с.1), який в силу ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved