Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

05.02.2024 [PERSON] , інтереси якої представляє представник-адвокат Шевчук-Філімон Н. М. звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Більшівцівської селищної ради з вимогою визначення місця проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю. Як підставу позову зазначила, що 28.11.2023 рішенням Галицького районного суду шлюб з відповідачем розірвано. Вони є батьками малолітніх: сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з нею та перебувати на її утриманні. Відповідач підтримує контакт з дітьми, однак не бере фактичної участі у їх вихованні. Крім цього, відповідач чинить перешкоду у виготовленні дітям різного роду документів, які стосуються соціальних виплат, навчання. Також не надає згоди на отримання певних документів, що змушує її звернутись з даним позовом до суду. 12.02.2024 судом направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідача [PERSON] . Відповідь до суду надійшла 04.03.2024. Ухвалою суду провадження у справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15.08.2024 провадження у справі зупинено до фактичного звільнення [PERSON] з військової служби. 12.06.2025 ухвалою суду поновлено провадження у вказаній справі та призначено до розгляду на 06.08.2025, з викликом сторін. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують, просять задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заяочного рішення. Відповідач у судові засідання неодноразово не з`являвся, про день, час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений. Поштове повідомлення отримав особисто. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Більшівцівської селищної ради у судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду подали заяву щодо розгляду справи у відсутності представника. Долучили рішення виконкому селищної ради про затвердження висновку щодо доцільності визначення місця проживання дітей, а також висновок комісії з питань захисту прав дитини. Участь у судовому засідання це право, а не обов`язок сторін у справі. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, та інші обставини , що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 28.11.2023 розірвано (а. с. 21). Після розірвання шлюбу малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , залишились проживати з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Витягом з реєстру територіальної громади зареєстровані по [ADDRESS] . За змістом висновку комісії з питань захисту прав дитини Більшівцівської селищної ради комісія вважає за можливе визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, [PERSON] . За проведеним обстеженням умов проживання за адресою: [ADDRESS] , умови проживання дітей хороші, діти забезпечені всім необхідним для їх повноцінного розвитку та виховання. Згідно з характеристикою з місця навчання, виданою директором школи Грибик Н. Г., [PERSON] навчається в ліцеї п`ятий рік. За час навчання проявила достатній рівень навчальних досягнень. Інтерес до навчання на достатньому рівні. На уроках сором`язлива, несмілива, невпевнена, однак дуже уважна і старанна. Дисциплінована, відповідально ставиться до виконання навчально-трудових завдань. Бере активну участь у житті класу. Дитина проживає в іншому населеному пункті і щодня доїжджає на навчання шкільним автобусом, ніколи не пропускає уроки без поважних причин. Іванна є активним учасником усіх позакласних та позашкільних заходів, у чому є велика заслуга матері, яка робить все можливе для забезпечення повноцінного навчання та розвитку дівчинки. Мати відповідально ставиться до навчально-виховних аспектів життя дитини. Вдома створені усі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини. Мати підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, постійно відвідує батьківські збори та шкільні заходи, адекватно і вчасно реагує на зауваження та рекомендації вчителів, є однією із найактивніших батьків, що допомагають в проведенні позакласних заходів, екскурсій та виступів. Відповідно до характеристики [PERSON] , учня 3 класу Більшівцівського ліцею, неповнолітній [PERSON] навчається у ліцеї з 1 класу. Зарекомендував себе як дисциплінований учень. Має навчальні досягнення достатнього і середнього рівня. Навчається в неповну міру своїх сил, потребує постійного контролю. На уроках не завжди уважний, домашні завдання виконує. Мама [PERSON] приділяє належну увагу вихованню сина. У характеристиці, виданій завідувачем ДНЗ [PERSON] щодо [PERSON] зазначено, що [PERSON] відвідувала ДНЗ «Вербиченька» з лютого 2024 року. За час занять у дошкільному закладі проявила себе як добра, життєрадісна дитина, яка контактує з дорослими та однолітками. В діяльність включається відразу, зовнішній вигляд дитини охайний, без виражених особливостей. Дитина фізично розвинута добре, соціально-побутові навички, самообслуговування достатньо сформовані. Пам`ять розвинена добре, дитина запам`ятовує та переказує почуте. Мати підтримує зв`язок з дитячим садком, відвідує батьківські збори, святкові виступи та інші заходи, відповідально ставиться до всіх рекомендацій педагогів, психолога та керівника закладу. Відповідно до характеристики від 03.09.2025, виданої старостою Більшівцівської селищної ради, [PERSON] проживає в сім`ї без реєстрації місця проживання, яка складається: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , сестра [PERSON] , [INFO] , племінниця [PERSON] , [INFO] , племінник [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту обстеження умов проживання № 13 від 02.09.2025 по [ADDRESS] [PERSON] разом з дітьми проживає у двох кімнатах, у яких чисто, затишно, відсутній неприємний запах, речі розкладені акуратно. У дітей відсутня окрема кімната, наявне окреме місце для виконання домашнього завдання, діти чисті та доглянуті. Під час відвідування діти спокійні, доброзичливі, у розмові йдуть на контакт, до доручень мами ставляться відповідально. За актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання від 27.08.2025 [PERSON] фактично проживає по [ADDRESS] , хоч зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] не піклується належним чином про здоров`я малолітніх дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, батько дітей не приймає участь у вихованні малолітніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавство України не містить норма, які б наділяли будь-кого із батьків пріоритетним правом на проживання із дитиною. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Також, відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатні для її фізичного, інтелектуального, духовного, соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність із створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно з п. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась із батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне у якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною, або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327 цс18). У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна коли це можливо рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення пункту 1 статті 3, статті 9 Конвенції, частин другої, третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Отже, при вирішенні питань про місце проживання дітей у випадку, коли їх батьки проживають окремо, необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дітям повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Відповідно до положень частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Враховуючи те, що умови проживання позивача є належними для проживання дитини, та те, що судом не встановлено, що позивач зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами, або веде аморальний спосіб життя, суд, вважає, що відсутні виняткові обставини, коли малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю. Проживання дитини із позивачем саме по собі не є підставою для визнання позову таким, що підлягає задоволенню, оскільки такий факт не позбавляє права позивача вимагати визначення місця проживання дитини в судовому порядку. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з визначенням місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , із матір`ю. Крім того, суд зауважує, що батько дитини, у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботі відносно малолітніх дітей та участі у вихованні дітей і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. На підставі ст. ст. 7, 19, 141, 153, 155, 160, 161 СК України, ст. ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved