Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. Представник ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 19.03.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено Кредитний договір (оферти) №19.03.2024-100000049. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 5000,00 грн. строком на 42 дні. Процентна ставка у розмірі 2,0% за один день користування кредитом перші 14 днів з дня отримання чергового траншу, 2,5% за один день користування кредитом протягом всього іншого строку кредиту. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором не виконує належним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі розмірі 9900,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5000,00 грн, по процентам в розмірі 4900,00 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача, а також сплачений судовий збір. Відповідач у відзиві позовні вимоги не визнає повністю, оскільки жодних договорів з позивачем не укладав. Повідомив, що невідома особа зловживаючи довірою відповідача з використанням мережі інтернет шляхом вчинення шахрайських дій незаконно заволоділа грошовими коштами, які зберігалися на картковому рахунку [PERSON] і від його імені оформила кредит у «Споживчому центрі». За заявою відповідача 04.04.2024 року Дубенським районним відділом поліції ГУНП в Рівненській області відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190 КК України, яке на даний час триває. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 19.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 19.11.2025 витребувано в АТ КБ «Приватбанк» інформацію по банківському рахунку відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач та його представник адвокат Шевчук В.М. в судовому засіданні підтвердили свою позицію, викладену у заявах по суті спору. Зокрема, відповідач повідомив, що невідома особа під приводом торгівлі крипто валютою від його імені отримала кредит, а потім виманила у нього відповідні кошти. Заслухавши відповідача та його представника, дослідивши докази, суд дійшов наступного висновку. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 19.03.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено Кредитний договір (оферти) №19.03.2024-100000049, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Даний Договір складається з Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) та заявки позичальника. Відповідно до умов вказаного Договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 5000,00 грн. строком на 42 дні. Процентна ставка у розмірі 2,0% за один день користування кредитом перші 14 днів з дня отримання чергового траншу, 2,5% за один день користування кредитом протягом всього іншого строку кредиту. Договір підписаний одноразовим ідентифікатором Е334 отриманим на мобільний номер [NUMBER] , в ньому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки. [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 5000,00 грн на картку [NUMBER] яка вказана в договорі, що підтверджується довідкою та випискою по банківському рахунку АТ КБ «Приватбанк» від 28.11.2025. У порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором своєчасно не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 9900,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5000,00 грн, по процентах в розмірі 4900,00 грн. Згідно витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань у провадженні №12024186040000101, [PERSON] 04.04.2024 звернувся до Дубенського РВП з повідомленням, що в період з 15.03.2024 по 19.03.2024 невідома особа через мобільний додаток телеграм, шляхом довіри, під приводом надання послуг з підробітку в мережі інтернет, заволоділа його грошовими кредитними коштами 21709,00 грн, які він самостійно перерахував зі своєї банківської картки [NUMBER] на банківські картки особи. IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. У відповідності дост.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Суд робить висновок, що 19.03.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням Договору про надання кредиту. [PERSON] будучи вільним в укладенні кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписав електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. [PERSON] отримав кредитні кошти і в нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Заперечуючи факт укладення договору та отримання коштів відповідач не надав жодних доказів, які б спростовували аргументи позивача. Зокрема, відповідач не спростував того факту, що банківська картка [NUMBER] належить йому, як і номер мобільного телефону [NUMBER] . Також відповідач не надав доказів того, що його персональні дані були використані кредитором чи іншими особами для укладення кредитного договору від його імені та без його згоди. У витягу з реєстру досудових розслідувань вказано, що власні кошти [PERSON] перерахував невідомій особі самостійно. Також відповідач не надав власного розрахунку заборгованості. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повній мірі. Відповідно до статті ст.141ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved