Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал» (Позивач), звернулося до суду з позовом до [PERSON] (Відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 21955,50 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19.07.2024 року ТОВ «Макс Кредит» та Відповідач уклали Кредитний договір №00-9862485 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. Кредитний договір підписано Відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора - 13795. Для отримання кредиту Відповідач зареєструвався на сайті Кредитодавця та отримав доступ до Особистого кабінету. У процесі реєстрації він пройшов процедуру ідентифікації та верифікації, дотримуючись підказок відповідного сайту Кредитодавця. Після цього Відповідач ознайомився з 3 чинною редакцією Правил надання коштів у позику, заповнив свої персональні ідентифікаційні дані, визначені як обов`язкові, та вказав суму коштів, яку бажає отримати.Позивач додає, щопервісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через Товариство з обмеженою відповідальністю «Профітгід» на платіжну картку № [NUMBER], що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію Кредитодавця. 17.02.2025 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 17022025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.Таким чином, відповідно до Реєстру Боржників №Б/Н від 17.02.2025 до Договору Факторингу 1 та Акту приймання-передачі, до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Бродівського районного суду Львівської області від 29.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, судове засідання призначене на 26.11.2025 року та задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Представник позивача 26.11.2025 року у судове засіданні не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ухвали Бродівського районного суду Львівської області від 26.11.2025 року судове засідання у справі відкладено на 19.12.2025 року. Від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із наданням додаткового строку для ознайомлення із матеріалами справи. Ухвалою суду від 19.12.2025 року судове засідання відкладено на 30.01.2026 року. У судове засідання 30.01.2026 року відповідач повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Враховуючи те, що в судове засідання відповідач повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, суд проводить розгляд справи згідно ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд встановив такі фактичні обставини справи. Суд встановив, що 19.07.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачем укладено Договір кредитної лінії №00-9862485. Згідно з умовами договору (п.1.1-1.9) кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі 7000,00 грн, строк дії кредитної лінії: 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування - 14 липня 2025 року. Позичальник зобов`язаний здійснювати оплату нарахованих процентів в періодичну дату оплати процентів, а саме: 13 серпня 2024р., та на кожний 25 день після цієї дати протягом строку кредитування. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процента ставка складає 1,45% (один цілих 45 сотих) від Суми кредиту за кожний день користування Кредитом, застосовується у межах Строку дії кредитної лінії. Кредитодавець одноразово нараховує Комісію за надання кредиту у розмірі 15,00% від Суми кредиту, що складає: 1050.00 (одна тисяча п`ятдесят гривень нуль копійок) грн. Денна процентна ставка за цим Договором при застосуванні Стандартної процентної ставки з урахуванням Комісії (у разі її наявності) дорівнює 1.5%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за Стандартною процентною ставкою на дату укладання цього Договору становить 9115,87%. Орієнтовна загальна вартість Кредиту за Стандартною процентною ставкою на дату укладання цього Договору становить 44590,00 грн. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 7000,00 грн на рахунок Позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу [NUMBER] (п. 2.8 Договору). Договір кредитної лінії, додаток 1 до договору Графік платежів, відповідач підписав одноразовим ідентифікатором 13795. 19.07.2024 ТОВ «Макс Кредит» перерахувало [PERSON] 7000,00 грн по кредитному договору №00-9862485, що підтверджується довідкою ТОВ «Провіфт Гід» 03.03.2025 року. Також, відповідно до відповіді АТ «УКРСИББАНК» від 18.11.2025 року встановлено, що 22.07.2024 року була здійсненна фінансова операція, а саме зарахування грошових коштів з картки № [NUMBER] на картковий рахунок № [NUMBER] в сумі 7000,00 грн. Окрім цього, платіжна картка № [NUMBER] та номер телефону [NUMBER] знаходяться в анкетних даних клієнта [PERSON] . На виконання ухвали суду від 29.10.2025 про витребування доказів АТ «УКРСИББАНК» надало інформацію, відповідно до якої 22.07.2024 року була здійсненна фінансова операція, а саме зарахування грошових коштів з картки № [NUMBER] на картковий рахунок № [NUMBER] в сумі 7000,00 грн. Платіжна картка № [NUMBER] та номер телефону [NUMBER] знаходяться в анкетних даних клієнта [PERSON] . З Детального розрахунку заборгованості по кредитному договору № 00-9862485 від 19.07.2024 вбачається, що станом на 17.02.2025 за [PERSON] по даному кредитному договору є заборгованість в сумі 21 955,50 грн, а саме: сума заборгованості за основним зобов`язанням 7000,00 грн, сума заборгованості за нарахованими процентами 13 905,50 грн, сума заборгованості за нарахованими комісіями 1050,00 грн, штрафні санкції 1000,00 грн. 17.02.2025 року між ТОВ «Макс Кредит» та позивачем укладено Договір факторингу №17022025-МК/ЮнітКапітал. Відповідно до умов цього договору, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові право вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до п. 2.2. договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно з Додатком 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно боргів та набуває відповідні права вимоги. Підписаний та скріплений їх печатками акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги відповідно до реєстру боржників. Відповідно до Акта прийому-передачі Реєстру боржників по Договору факторингу №17022025-МК/ЮнітКапітал від 17.02.2025, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників вклієнта від 17.02.205. Згідно з Реєстром боржників від 17.02.2025 року за договором факторингу №17022025-МК/ЮнітКапітал, ТОВ «Юніт Капітал» набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №00-9862485 на загальну суму 21 955,50 грн. Платіжна інструкція № 288 від 21.02.2025 підтверджує оплату за відступлення прав вимоги згідно з Договором факторингу №17022025-МК/ЮнітКапітал від 17.02.2025. З Виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 00-9862485 від 19.07.2024 станом на 01.10.2025 заборгованість за кредитним договором не погашена. Заборгованість відповідача перед ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» складає 22 955,50 грн, а саме: прострочена заборгованість за сумою кредиту 8050,00 грн; прострочена заборгованість за процентами 13 905,50 грн; заборгованість за штрафними санкціями 1 000,00 грн. У зв`язку із невиконанням відповідачем узятих на себе зобов`язань, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача 21955,50 грн заборгованості за кредитним договором. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд встановив, що між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, які регулюються такими нормами законодавства. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд встановив, що між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, які регулюються такими нормами законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно положень статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами частин 3, 6, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Застосовуючи до правовідносин зазначені норми права, суд дійшов такого висновку. 19.07.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням Договору кредитної лінії №00-98862485. Відповідач будучи вільним в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписав кредитні документи. Отже, сторонами договору в належній формі було погоджено умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання і повернення, розмір відсотків за користування кредитом. Кредитодавець за вказаним договором виконав взяті на себе зобов`язання, натомість відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, яка відповідно до розрахунків заборгованості позивача складає 21 955,50,00 грн. За зобов`язаннями відповідача перед ТОВ «Макс Кредит» за Договором кредитної лінії №00-9862485 від 19.07.2024, право вимоги у встановленому законом порядку перейшло до ТОВ «Юніт Капітал» відповідно до Договору факторингу № 17022025-МК/ЮнітКапітал від 17.02.2025, суд вважає такі обставини доведеними належними та допустимими доказами, яких достатньо для висновку про дійсність укладеного договору факторингу. Відповідно до розрахунків позивача, заборгованість відповідача за Договором кредитної лінії №00-9862485 від 19.07.2024 становить 21 955,50 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 8050,00 грн; прострочена заборгованість за процентами 13 905,50 грн. Враховуючи, що доказів належного виконання своїх зобов`язань відповідач суду не надав, факт отримання кредиту та розмір заборгованості не спростовано належними та допустимими доказами, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» про стягнення з [PERSON] 21955,50 грн заборгованості за Договором кредитної лінії №00-9862485 від 19.07.2024. Відповідно суд доходить до висновку про необхідність задоволення позову. Судові витрати в цій справі, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат на професійну правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Щодо витрат на професійну правову допомогу, то в позовній заяві позивач просив стягнути такі з відповідача в розмірі 7000,00 грн. 10.09.2025 року між Адвокатським Бюро «Соломко та партнери» та Позивачем укладено договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн позивач подав такі докази: Договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року; додаткова угода №25770866483 до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 11.09.2025; Акт прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 01.10.2025), з яких: складання позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» до боржника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9862485 від 19.07.2024 - 2 години - 5000,00 грн; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9862485- 2 години - 1000,00 грн; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 00-9862485 від 19.07.2024 на рахунок позичальника, яким є [PERSON] - 1 година - 500,00 грн; підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 00-9862485 від 19.07.2024 на рахунок позичальника, яким є [PERSON] - 1 година - 500 грн. При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу, суд застосовує критерії реальності адвокатських витрат. Як виснував Верховний Суд у справі №756/2114/17 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Верховний Суд зазначає, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17). Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24. Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема, неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved