Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

У вересні 2025 року позивач [PERSON] звернулася до Зарічного районного суду м. Суми з позовною заявою до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми про звільнення майна з-під арешту, у якому просить зняти арешт накладений на підставі постанови 11199136 виданої державним виконавцем Зарічного ВДВС СМУЮ Монукало Л.І. на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ( [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] ; [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] ; [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] ). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду. У поданій до суду заяві позивач позовну заяву підтримав із зазначених у ній підстав, просить справу розглядати у його відсутність. В судове засідання відповідач не з`явився, правом на подання відзиву не скористався. Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на підставі права власності №422577225 від 14.04.2025 квартира за адресою: [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить позивачу [PERSON] . Державна реєстрація права власності в Державному реєстрі речових прав була здійснена 10.04.2025. З листа від 01.07.2025 за вихідним №17/58 вбачається, що Зарічним відділом державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомлено [PERSON] , що згідно інформації про державну реєстрацію обтяжень за боржником [PERSON] наявне обтяження за №59461818, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника №11199136. Термін зберігання виконавчих проваджень переданих до архіву становить три роки. У державного виконаця відсутні правові підстави для зняття арешту з майна боржника. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно достатті 41Конституції Україникожен маєправо володіти,користуватися ірозпоряджатися своєювласністю,результатами своєїінтелектуальної,творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Протоколу І до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Судом встановлено, що на квартиру на підставі постанови державного виконавця було накладено арешт у виконавчому провадженні, в якому боржником є позивач, яка не є та на момент винесення постанови про арешт майна була власником квартири на праві спільної часткової власності. Відкриті виконавчі провадження щодо [PERSON] у Відділі ДВС на час подання позовної зави до суду не перебувають. Продовження дії цього арешту є невиправданим втручанням у право власника володіти та розпоряджатися власним майном. На даний час обтяження продовжує діяти, що унеможливлює реалізацію позивачем своїх прав на розпорядження належним йому нерухомим майном. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним скасувати арешт накладений на майно позивача, припинити обтяження речових прав на його майно.

Outcome: approved