Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» в особі директора Полякова О.В. звернулось з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 356507057 від 25.10.2023 в загальному розмірі 25 116,00 грн. Також просило стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати по справі: 2 422,40 грн судового збору; 7 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог представник послався на те, що 25.10.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали договір кредитної лінії № 356507057 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Відповідно до умов договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі 5 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ». У кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. Згідно умов кредитного договору первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу шляхом ініціювання через банк провайдер грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн на банківську картку відповідача, номер якої був зазначений ним у заявці при укладенні договору, що підтверджується платіжним дорученням. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 зі строком дії до 28.11.2019. У подальшому строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 щороку продовжувався додатковими угодами, якими затверджувалась «нова редакція п. 8.2» Договору факторингу, а саме: угодою № 19 від 28.11.2019 строк дії договору факторингу продовжено до 31.12.2020; угодою № 26 від 31.12.2020 строк дії договору факторингу продовжено до 31.12.2021; угодою № 27 від 31.12.2021 строк дії договору факторингу продовжено до 31.12.2022; угодою № 31 від 31.12.2022 строк дії договору факторингу продовжено до 31.12.2023; угодою № 32 від 31.12.2023 строк дії договору факторингу продовжено до 31.12.2024. Вважаючи договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 «рамковою угодою», якою підтверджується співпраця двох сторін: ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) протягом визначеного додатковими угодами періоду часу з 28.11.2018 по 31.12.2024, відбулось відступлення прав вимоги на підставі Реєстрів прав вимоги до боржників за кредитними договорами, укладеними після укладання Договору факторингу. Відступлення права вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором № 356507057 від 25.10.2023 відбулось на підставі Реєстру прав вимоги № 269 від 30.01.2024 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням продовженого строку його дії). Згідно Реєстру первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступив новому кредитору ТОВ «Таліон Плюс» право грошової вимоги до боржника [PERSON] на загальну суму 12 898,00 грн. Крім того, за договором факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024, що був укладений між ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор), додатком якого є Реєстр прав вимоги № 1 від 31.07.2024, відбулось наступне відступлення права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 356507057 від 25.10.2023 на загальну суму 25 116,00 грн. Востаннє відступлення права вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором № 356507057 від 25.10.2023 відбулось 08.07.2025 шляхом укладення договору факторингу № 08/07/25-Е між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» (фактор), відповідно до якого та згідно Реєстру боржників до позивача ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги на загальну суму 25 116,00 грн. Розрахунки заборгованості підготовлені первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» за відповідні періоди перебування у них прав вимог. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором. У період перебування вимоги у ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відповідачем погашення заборгованості не здійснювалось. Станом на дату звернення до суду представник позивача вважає, що кредитна заборгованість відповідача становить 25 116,00 грн, з яких: 5 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 20 116,00 грн несплачені проценти. Одночасно із поданням позову представник позивача звернулась до суду із клопотанням про витребування від ПАТ «БАНК ВОСТОК» доказів, що містять банківську таємницю, та підтверджують факт перерахування коштів відповідачу за кредитним договором № 356507057 від 25.10.2023. Ухвалою від 05.09.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та роз`яснено право подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні. Цією ж ухвалою клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено та витребувано від ПАТ «БАНК ВОСТОК» інформацію, що є банківською таємницею. Поштове відправлення на ім`я відповідача [PERSON] з копією ухвали про відкриття провадження у справі, надіслане за встановленою згідно інформації з ЄДДР адресою місця реєстрації відповідача, повернулося до суду без вручення з відміткою працівника поштового зв`язку : «Адресат відсутній за вказаною адресою». Інформація про інші адреси відповідача у суду відсутня. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи. 15.10.2025 на виконання ухвали про витребування доказів на адресу суду від АТ «ВСТ Банк» надійшли витребувані судом докази. У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. За приписами ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 25.10.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 356507057. Відповідно до умов договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 7 900,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п. 2.1. Договору). Договір укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи та підписано електронним підписом позичальника, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Кредитодавець надає перший Транш за Договором в сумі 5 000,00 грн 25.10.2023, що є датою надання Кредиту (п. 2.3. Договору). Відповідно до п.3.1. Договору Позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може збільшувати суму Кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення Договору строк дисконтного періоду користування кредитом складає 30 днів від дати отримання Позичальником першого траншу. Згідно п.7.1. Договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 24.11.2023. Кінцева дата повернення (виплати) Кредиту 24.11.2028 (п.7.3. Договору). Умовами договору погоджені умови кредитування щодо нарахування процентів за користування кредитом, їх розмір та строки нарахування. Відповідно до п.8.3. Договору за користування кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: - протягом дисконтного періоду та у випадку його пролонгації з ініціативи Позичальника - за процентною ставкою 1,59 % в день за кожний день користування кредитом; - після закінчення дисконтного періоду за процентною ставкою 2,98 % в день за кожний день користування кредитом. Пунктом 3.2. Договору передбачено, що строк дисконтного періоду може бути Продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо Позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження дисконтного періоду. Крім копії договору кредитної лінії № 356507057 від 25.10.2023, представником позивача подано копію заявки на отримання грошових коштів в кредит від 25.10.2023, в якій зазначено особисті дані відповідача, номер карти, на яку слід перераховувати кредитні кошти (5168-18ХХ-ХХХХ-2337), фінансовий номер телефону ( [NUMBER] ); довідку щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»; копію Паспорта споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору № 356507057 від 25.10.2023. Із копії платіжного доручення від 25.10.2023 вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 25.10.2023 на карту № [NUMBER] , емітовану на ім`я [PERSON] , були перераховані грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн згідно Договору № 356507057 від 25.10.2023. На виконання ухвали суду про витребування доказів від 05.09.2025 до суду надійшла відповідь АТ «ВСТ Банк» № 3529-БТ від 07.10.2025, з якої вбачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) відкритий рахунок № [NUMBER] , до якого емітовано платіжну карту № [NUMBER] . У даній відповіді також зазначено про здійснення 25.10.2023 фінансової операції по безготівковому зарахуванню коштів в розмірі 5 000,00 грн на рахунок № [NUMBER] (карта № [NUMBER] ). Матеріали справи містять розрахунок заборгованості за договором кредитної лінії № 356507057 від 25.10.2023, складений ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», яким кредитодавець засвідчив, що розмір заборгованості за Договором станом на 30.01.2024 визначений в розмірі 12 898,00 грн: заборгованість за тілом кредиту 5 000,00 грн, заборгованість за процентами 7 898,00 грн. З даного розрахунку вбачається, що відповідачем 24.11.2023 було здійснено часткове погашення процентів за Договором на суму 2 385,00 грн. 28.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначених у відповідних Реєстрах. 28.11.2019, 31.12.2020, 31.12.2021, 31.12.2022, 31.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено ряд додаткових угод про продовження строків дії договору факторингу. З урахуванням визначених строків дії договору факторингу та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось протягом всього часу його дії з 28.11.2018 по 31.12.2024. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимог № 269 від 30.01.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 356507057 від 25.10.2023 в загальному розмірі 12 898,00 грн, з яких 5 000,00 грн ? сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 898,00 грн ? сума заборгованості за процентами. Із розрахунку, складеного ТОВ «Таліон Плюс», вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором № 356507057 від 25.10.2023 станом на 21.04.2024 складає 26 116,00 грн, в тому числі заборгованість за основною сумою боргу 5 000,00 грн, заборгованість за процентами 20 116,00 грн. 31.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 31/0724-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» за плату права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників до Договору. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 1 від 31.07.2024 ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», на виконання укладеного між ними договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024, права вимоги до боржників, в тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 356507057 від 25.10.2023 в розмірі 25 116,00 грн, з яких: 5 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 20 116,00 грн заборгованість за процентами. 08.07.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступило право вимоги заборгованостей до боржників ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», в тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 356507057 від 25.10.2023, який має заборгованість в загальному розмірі 25 116,00 грн, з яких 5 000,00 грн ? сума заборгованості за основною сумою боргу; 20 116,00 грн ? сума заборгованості за процентами. В матеріалах справи також наявний акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025, яким підтверджено передачу від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та прийняття ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» Реєстру боржників. Надаючи оцінку зібраним доказам, суд виходить з наступного. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 628, 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України). За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір ? це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). За правилами ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Судом встановлено, що 25.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 356507057, відповідно до умов якого товариство зобов`язувалося надати позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язалась повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов`язання передбачені договором. Позичальник за допомогою інструменту ідентифікації пройшла автентифікацію, ідентифікацію та верифікацію як фізична особа відповідно до законодавства. Договір укладався дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи відповідно до умов договору. Встановлено, що оспорюваний кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладення між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачкою не був би укладений. Таким чином, судом встановлено, що кредитний договір був укладений та підписаний в електронній формі і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Товариство належним чином виконало свої договірні зобов`язання, перерахувавши 25.10.2023 кошти в сумі 5 000,00 грн на платіжну картку, що зазначена відповідачем особисто в заявці на отримання коштів в кредит від 25.10.2023, що підтверджується інформацією АТ «ВСТ Банк», наданою на виконання ухвали суду про витребування доказів. З урахуванням встановлених фактичних обставин, відсутності будь-яких заперечень відповідача щодо факту укладення вказаного договору та надання кредитних коштів в безготівковій формі шляхом переказу коштів на картку позичальника, номер якої він зазначив при укладенні кредитного договору, що також підтверджено доказами наданими АТ «ВСТ Банк» дає суду підстави вважати, що фактичні обставини зазначені позивачем щодо договору № 356507057 від 25.10.2023 підтверджені належними доказами та є доведеними. Представником позивача також долучено належні та допустимі докази, що підтверджують набуття у відповідності до вимог закону Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» статусу нового кредитора та отримання права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 356507057 від 25.10.2023. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання за договором та не повернув кредитні кошти, а також частково вносив плату (проценти) за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. Тому з нього на користь позивача, як нового кредитора, підлягає стягненню сума неповернутого кредиту у розмірі 5 000,00 грн та проценти, як плата за користування кредитом, розмір яких суд вважає за необхідне зменшити, виходячи з наступного. 22.11.2023 було прийнято Закон України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023. Вказаним Законом внесено зміни та доповнення і до Закону України № 1734-VIII від 15.11.2016 «Про споживче кредитування». Зокрема, ст.8 Закону України № 1734-VIII від 15.11.2016 «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів (тобто з 24.12.2023 по 22.04.2024) - 2,5 %; протягом наступних 120 днів (тобто з 23.04.2024 по 21.08.2024) - 1,5 %. Кредитний договір № 356507057 був укладений 25.10.2023, тобто до набрання чинності Законом України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення п.17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування». Слід зазначити, що за період із 25.10.2023 по 24.12.2023 розмір нарахованих ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» процентів (1,59 %) відповідає умовам Договору кредитної лінії № 356507057 від 25.10.2023 та вимогам пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»: 79,50 грн х 61 день = 4 849,50 грн. Судом у відповідності до вимог зазначеного Закону та в межах строку, протягом якого здійснено нарахування процентів первісним кредитором (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та його правонаступником (ТОВ «Таліон Плюс») визначено суму заборгованості за процентами за періоди: -з 25.12.2023 по 30.01.2024 125,00 грн х 37 днів = 4 625,00 грн; -з 31.01.2024 по 21.04.2024 125,00 грн х 82 дні = 10 250,00. Загальний розмір процентів за ці періоди складає 19 724,50 грн. З врахуванням здійсненого відповідачем 24.11.2023 часткового погашення заборгованості за процентами в розмірі 2 385,00 грн, розмір процентів, що підлягають стягненню із відповідача, складає 17 339,50 грн. Враховуючи вищевикладене, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором № 356507057 від 25.10.2023 в розмірі 22 339,50 грн, в тому числі заборгованість за тілом кредиту 5 000,00 грн, заборгованість за відсотками 17 339,50 грн. За правилами ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати: на професійну правничу допомогу. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір 2 422,40 грн, у розмірі визначеному у ст. 4 Закону про судовий збір, що підтверджується банківською квитанцією та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету. Позивачем визначено ціну позову сумою стягнення 25 116,00 грн. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги частково на суму 22 339,50 грн, що становить 88,95 % від ціни позову, то з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 154,72 грн (2 422,40 грн х 88,95 %). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача були подані наступні докази: копію Договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери»; копію Додаткової угоди № 25770739773 від 09.07.2025 до Договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025; копію акту прийому-передачі наданих послуг від 17.07.2025 на суму 7 000,00 грн; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4956, виданого 24.04.2012 на ім`я Тараненка А.І.; копію довіреності від 05.06.2025 на ім`я адвоката Тараненка А.І. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з положень щодо пропорційності такого відшкодування та керується положеннями частини 2 статті 141 ЦПК України. Беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог, суд зменшує заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу та визначає їх в сумі 6 226,50 грн (7 000,00 грн х 88,95 %).

Outcome: partial