Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Представник ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» - Дідух Є.О., за допомогою підсистеми «Електронний Суд», 11.11.2025 звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість загальною сумою 112538 грн 53 коп., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 25999,99 грн, суми заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором - 64438,55 грн, суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» 22099,9915 грн., а також, понесені судові витрати: судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що 01.09.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 4934670 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, в електронному вигляді з використанням електронного підпису. Сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту 20000 грн.; строк кредиту - 360 днів (з 01.09.2024 по 27.08.2025); періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів; стандартна процентна ставка 1% в день; занижена процентна ставка 0,95% день. Відповідно до зазначених умов договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 20000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. В подальшому позичальником було підписано додатковий договір від 02.09.2024 тавідповідно кошти у розмірі 6000 гривень від первісного кредитора згідно договору були надіслані платіжною системою ТОВ «ПЕЙТЕК» на картку споживача. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 02.06.2025 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 02-1/06/2025 за плату відступило, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 4934670 від 01.09.2024 (загальна сума заборгованості 103438,54 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 25999,99 грн., заборгованість за процентами 64438,55 грн., заборгованість по нарахованими штрафами/неустойками 13000,00 грн). Станом на дату укладання Договору факторингу, строк дії Договору № 4934670 про надання коштів на умовах споживчого кредиту не закінчився. Тому, в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» у період з 03.06.2025 по 26.08.2025 (85 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 22099,9915,00 грн (26000,00 грн * 1,00% = 259,9999 грн*85 календарних дні). Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до позивача, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», ані на рахунки первісного кредитора. За викладених обставин позивач вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою за захистом своїх порушених прав. Ухвалою від 01.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 10 год. 00 хв. 30.12.2025 у приміщенні суду. Ухвалою суду від 30.12.2025 для здійснення повторного виклику відповідача відкладено розгляд справи та призначено судове засідання на 13 год. 15 хв. 29.01.2026. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив таке. 01.09.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 4934670 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с.24-31). Відповідно до п. 1.2. Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 20000,00 гривень. Пунктом 1.3. Договору передбачено, що строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Відповідно до п. 1.4. Договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: 1.4.1. Стандартна процента ставка становить 1,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. 1.4.2. Знижена процентна ставка становить 0,95% за кожен день користування кредитом та застосовується на таких умовах. Якщо Клієнт до 30.09.2024 (включно) сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Клієнта, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Згідно п. 2.1. Договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Договір №4934670 про надання коштів на умовах споживчого кредиту підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 44274 (01.09.2024 06:18:28), про що свідчить розділ 10 Договору. 02.09.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Додатковий договір до Договору № 4934670 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.09.2024. Відповідно до якого сума кредиту, яка надається згідно з цим Додатковим договором складає: 6000,00 гривень, а сума кредиту (загальний розмір) складає: 26000,00 гривеньДаний додатковий договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 16287 (а.с.32-37). ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання відповідно до вказаного кредитного договору виконало у повному обсязі, перерахувавши відповідачу грошові кошти на його банківський рахунок (а.с.43,45). Згідно з повідомленням АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №20.1.0.0.0/7-251216/103388-БТ від 18.12.2025, наданим на виконання ухвали суду про витребування доказів, на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , банком було емітовано картку № [NUMBER] , по даному рахунку було зарахування коштів на суму 20000,00 грн від 01.09.2024 та на суму 6000,00 грн від 02.09.2024 (а.с.112). Доказів на спростування факту укладення вказаного кредитного договору та отримання на його підставі грошових коштів відповідачем не надано. У свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, не сплатив своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту. 02.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (клієнт) укладено договір факторингу №02-1/06/2025, за яким фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с.53, 66-70). Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 02.06.2025 до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №4934670 на загальну суму 103438,54 грн, з яких: 25999,99 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 64438,55 грн сума заборгованості за відсотками; 13000,00 грн сума заборгованості за пенею, штрафами (а.с.19). Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 02.06.2025 (дата відступлення права вимоги) заборгованість відповідача становить 103438,54 грн, з яких: 25999,99 грн - тіло кредиту; 64438,55 грн проценти за користування; 13000,00 грн штрафні санкції (а.с.21-23). Станом на дату укладення Договору факторингу №02-1/06/2025 від 02.06.2025, строк дії Договору № 4934670 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.09.2024 не закінчився. В межах строку дії договору у період з 03.06.2025 по 26.08.2025 позивач здійснив нарахування процентів за користування грошовими коштами, за стандартною процентною ставкою 1% за 85 календарних днів на суму 22100,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (а.с.20). З досліджених доказів по справі судом встановлено, що позивач правомірно набув права вимоги за договором № 4934670 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.09.2024, боржником за якими є відповідач. Договір, укладений в електронній формі є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19. Висновки стосовно правомірності укладення сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, зокрема, Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі №234/7159/20. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позову, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Суд наголошує, що відповідачем зі своєї сторони та у встановленому цивільним процесуальним законом порядку (статті 81, 83 ЦПК України) не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним кредитних зобов`язань або спростовували суму заборгованості перед позивачем або позовні вимоги взагалі. Також відповідач не скористався своїм правом надати заперечення щодо підставності та правильності проведеного і наданого позивачем розрахунку заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками. Суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010, згідно яких зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ»про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість у загальному розмірі 112538 грн 53 коп. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача суми витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При зверненні з позовом у позовній заяві було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. За умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн підтверджуються: договором №01/08/24-А від 01.08.2024 про надання юридичних послуг адвокатом Дідухом Є.О.; актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.10.2025 згідно договору №01/08/24-А від 01.08.2024, за якими вартість юридичних послуг складає 10000,00 грн. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 13.03.2025 (справа №275/1150/22) вказав наступне. Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд,

Outcome: approved