Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Представник позивача Стафієвська-Мясоєдова К.В., звернулась через підсистему «Електронний суд» до Індустріального районного суду м.Харкова з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Харківенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію, що утворилась за адресою: [ADDRESS] , в розмірі 50682,48 грн. за період з 01.10.2022 по 01.06.2025, сплачений судовий збір у розмірі 2 422 грн 00 коп. та судові витрати на отримання інформації з Державного реєстру речових прав у розмірі 41 грн 00 коп. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що ПрАТ Харківенергозбут має ліцензію з постачання електричної енергії (постанова НКРЕКП від 19.06.2018 №505). Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі Договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі Споживач) постачальником універсальних послуг (далі - Постачальник) та складається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до цього Договору. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії (далі Закон) та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 (далі ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів. Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, комерційна пропозиція, копія ліцензії на провадження відповідної діяльності та копії інших документів ПрАТ Харківенергозбут розміщені на його сайті для публічного доступу: zbutenergo.kharkov.ua. Відповідач [PERSON] є побутовим споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до вимог пунктів 4.3, 4.12, 4.13 ПРРЕЕ та пункту 9.1.1 ККОЕЕ, згідно переданих від оператора системи розподілу AT Харківобленерго даних щодо обсягів спожитої електричної енергії за адресою: [ADDRESS] у період з 01.10.2022 по 01.06.2025, постачальником проведено нарахування заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 50682,48 грн. У відповідності до інформаційної довідки № 442397043 від 05.09.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідачка є власником будинку за вказаною адресою від 09.11.2019 розмір частки 1/1. Між сторонами на підставі публічного договору склались фактичні договірні відносини щодо послуг з постачання електричної енергії. Також в позові зазначено, що для надання доказів фактичного споживання електричної енергії за відповідний період по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , ПрАТ Харківенергозбут було направлено відповідний запит до АТ Харківобленерго. На підставі запиту ПрАТ Харківенергозбут до АТ Харківобленерго було виконано перевірку обсягів розподіленої електричної енергії та виконано контрольні знімання показів засобів вимірювальної техніки за адресою: [ADDRESS] . Станом на 09.10.2025 показання засобу комерційного обліку становили 067640, також з останніми знятими персоналом АТ Харківобленерго показами на 30.09.2025 становлять 067640. Тобто, це підтверджує фактичні покази споживання електричної енергії за вказаною адресою. Оскільки вказану суму боргу за виставленими рахунками відповідачка не сплатила, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за електричну енергію у вказаному розмірі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 03 листопада 2025 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача ПрАТ «Харківенергозбут» не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. 03.02.2026 надійшла заява від представника позивача, в якій вона просить розглянути справу без участі представника позивача; позовні вимоги підтримують в повному обсязі; проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена неодноразово за зареєстрованим місцем проживання та за місцем проживання як ВПО, судові повістки повернулись із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини неявки в судове засідання відповідачка не повідомила, тому суд виходить з того, що її неявка відбулась за неповажних причин. Заяви про перенесення розгляду справи, відзиву відповідачка до суду не подавала. Ухвалою суду від 03.02.2026 року, суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутністю відповідачки заочно. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Інформаційної довідки № 442397043 від 05.09.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, власником квартири з 09.11.2009 за адресою: [ADDRESS] є відповідачка [PERSON] , в розмірі частки 1/1, на підставі свідоцтва про право власності. Постановою НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної-послуги на закріпленій території. Згідно Переліку постачальників універсальних послуг на території Харківської області, таким постачальником визначено ПрАТ «Харківенергозбут». Позивач має ліцензію з постачання електричної енергії (постанова НКРЕКП від 19.06.2018 №505). ПрАТ «Харківенергозбут» надає послуги з постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам. На ім`я відповідачки за адресою: [ADDRESS] , відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , вона є побутовим споживачем електричної енергії, що постачає ПрАТ «Харківенергозбут». За вказаною адресою фактично спожито електричну енергію. 09.09.2025 було направлено лист «щодо надання інформації», адресований начальнику Шевченківського РРЕ АТ «Харківобленерго», в якому просили надати докази фактичного споживання електричної енергії, обсяги розподіленої електричної енергії по особовому рахунку № [NUMBER] , [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.10.2022 по 30.07.2025 року. На зазначений лист АТ «Харківобленерго» надано відповідь та долучено довідку станом на 09.10.2025, що підтверджує фактичне споживання розподіленої електричної енергії за особовим рахунком № [NUMBER] , [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з розрахунку основного боргу за електроенергію до позовної заяви ПрАТ «Харківенергозбут», про стягнення заборгованості по договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ), станом на 01.06.2025 наявна заборгованість за використану електричну енергію в сумі 50682,48 грн. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії», які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Частиною 1 статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Правилами ч 1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь - якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Положеннями ст. 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця діє є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі - споживач) постачальником універсальних послуг (далі - постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору. Умови цього договору є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку. Відповідно до п. 7 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Абзацом п`ятим пункту 13 Перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Відповідно до п. 13 Перехідних положень вказаного закону, передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам. Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, комерційна пропозиція, копія ліцензії на провадження відповідної діяльності та копії інших документів ПрАТ «Харківенергозбут» розміщені на його сайті для публічного доступу: zbutenergo.kharkov.ua. Відтак, між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг. Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Крім того, за п.6.2 договору про постачання електричної енергії споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору. Відповідно до п. 9.1. договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством. Аналіз наведених вище положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно з ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Положеннями ст. 322 ЦК України передбачено, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів за комунальні послуги незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено законом. В ухвалі ВССУ від 20.11.2013 по справі № 6-29503св13 зазначено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім. Згідно з п. 4.1. ПРРЕЕ, розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Відповідно до п. 4.7. ПРРЕЕ, оплата електричної енергії здійснюється побутовим споживачем, виходячи з умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг і може, зокрема бути у формі оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. Згідно з п. 4.8. ПРРЕЕ, форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору). Пунктом 4.12 ПРРЕЕ передбачено, що плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Враховуючи, що за адресою: [ADDRESS] , фактично спожито електричну енергію, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вважається укладеним на умовах типового договору та комерційної пропозиції, що розміщені на сайті zbutenergo.kharkov.ua. Згідно з п. 5.10 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком 3 до цього договору. За умовами п. 3 комерційної пропозиції розрахунковим періодом є календарний місяць; оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунку споживачу постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії. Відповідно до п. 6.2 Договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору. За правилами ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Розрахунок боргу, наданий позивачем, сумніву не викликає та приймається судом. Виходячи з наведеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за електричну енергію за період з 01.10.2022 по 01.06.2025 в розмірі 50682,48 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України cудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов судом задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн. та витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 41 грн 00 коп.

Outcome: approved