Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в особі представника звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №103517607 від 08.09.2022 року в сумі 12499,40 грн., а також понесені судові витрати: зі сплати судового збору в сумі - 2422, 40 грн.; та на професійну правничу допомогу в сумі 8000, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено. 08.09.2022 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №103517607. відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в сумі 6000,00 гривень на умовах строковості , зворотності , платності. Відповідно до Договору відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т від 30.05.2023 ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». Відповідач належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплаті процентів за користування ним, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальній сумі 12499,40 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту 2150,00 грн., заборгованості за процентами 9749,40 грн. та заборгованості за комісією - 600,00 грн. У зв`язку з вищезазначеним, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 08.12.2025 року відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення сторін. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 08.12.2025 року витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію, що містить банківську таємницю , а саме щодо належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; інформацію щодо зарахування 08.09.2022 грошових коштів в сумі 6000,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] . 23.12.2025 від АТ КБ «ПриватБанк» на адресу суду надійшла витребувана інформація. У відповідності до ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. Представник позивачав позовній заяві просив розглядати справу в порядку спрощеного провадження. Відповідачем 12.01.2026 на адресу суду подано відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] повідомляє , що визнає позовні вимоги частково , лише в частині заборгованості за тілом кредиту в сумі 2150,00 грн., решти позовних вимог не визнає. В обгрунтування своїх заперечкень проти позову зазначає , що вона при укладенні кредитного договору підписувала лише Анкету-заяву про видачу кредиту № 103517607 на 15 днів , в якій була зазначена сума кредиту до повернення 7500,00 грн. Вона не погоджується з сумою нарахованих їй відсотків, оскільки вони нараховані після закінчення строку кредитування , не погоджується із сумою комісії за видачу кредиту , оскільки позивач не довів реального надання послуг, за які стягується комісія. Також не погоджується з сумою витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 8000,00 грн. , вважає її необгрунтовано завищеною і просить зменшити. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст.3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ст. 638, 640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Так, згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК). Судом встановлено, що 08.09.2022 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №103517607, відповідно до якого Кредитор надав, а відповідач отримала в кредит грошові кошти у розмірі 6000,00 грн., дані обставини підтверджуються анкетою-заявою, договором про споживчий кредит, паспортом споживчого кредиту, що є додатком до договору і не оспорюються відповідачем. Згідно Договору про споживчий кредит №103517607 від 08.09.2022 , сума кредиту складає 6000,00 грн, строком на 105 днів, пільговий період 15 днів, поточний період 90 днів, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в пільговий період за ставкою 1,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування, в поточний період за стандартною ставкою 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування, комісія за надання кредиту 10% від суми кредиту, що складає 600,00 грн.. Відповідач, підписавши вказаний договір за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора U73858, який їй було напралено 08.09.2022 о 11:30 год. на номер телефону [NUMBER] , прийняла на себе зобов`язання за вказаним договором, зокрема, здійснювати погашення кредиту обов`язковими щомісячними платежами. Анкета-заява, Договір про споживчий кредит з додатками та Паспорт споживчого кредиту в сукупності складають Договір про споживчий кредит, а тому твердження відповідача [PERSON] про те , що вона підписала Анкету-заяву , але не підписувала договору про споживчий кредит є неспроможними і спростовуються доказами долученими до позовної заяви. Так за алгоритмом дій для отримання кредитних коштів Відповідач здійснив заповнення заяви на отримання кредиту на Веб-сайті Кредитодавця. Після прийняття рішення надати кредит Відповідачу, Товариство надіслало в Особистий кабінет Відповідача проєкт Кредитного договору (оферта). Відповідач ознайомившись з умовами кредитування визначеними в проєкті договору підтвердив його підписання (акцепт). Для підписання договору інформаційно-комунікаційна система надіслала Відповідачу одноразовий ідентифікатор із кодом для підписання договору, отриманий код Відповідач використав для підписання відповіді про прийняття пропозиції Кредитодавця щодо укладення Договору про споживчий кредит. І лише після підписання кредитного договору , а не Анкети-заяви , позичальнику перераховуються кредитні кошти на його банківський рахунок. Первісний кредитор ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в загальному розмірі 6000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням №50664436 від 08.09.2022 та довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 10.12.2025 за якою на картковий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) емітованої в АТ КБ «ПриватБанк» 08.09.2022 було зараховано 6000,00 грн. Відповідно до Договору відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т від 30.05.2022 ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №103517607 від 08.09.2022, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»», що підтверджується договором відступлання прав вимоги , витягом з реєстру боржників та іншими матеріалами. Згідно розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в сумі 12499,00 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту 2150,00 грн., заборгованості за процентами 9749,40 грн. та заборгованості за комісією - 600,00 грн., яка прямо передбачена умовами договру. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним, що ТОВ «Мілоан» та [PERSON] діючи вільно, на власний розсуд, уклали кредитний договір. При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредитні кошти, які остання повинна була повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки і на умовах, передбачених цим договором. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач порушила умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконувала свого зобов`язання щодо сплати в рахунок повернення кредиту щомісячних платежів, вносила платежі в меншому розмірі та несвоєчасно, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач має права вимагати в судовому порядку. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується відповідним розрахунком, наданим позивачем, який суд вважає повним, чітким, об`єктивним, він узгоджується з умовами кредитного договору, тому суд вважає його належним та допустимим доказом і бере за основу при ухваленні цього рішення. Крім того суд враховує, що відбулась заміна кредитора, до позивача перейшли права ТОВ «Мілоан» і позивач має право вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором. Вище викладені обставини повністю підтверджуються наданими позивачем та дослідженими судом доказами , які є належними та допустимими і повністю спростовують доводи відповідача викладені у відзиві. Доводи відповідача про не підписання договору про споживчий кредит , спростовані дослідженими доказами , комісія в сумі 600,00 грн. за видачу кредиту , прямо передбачена умовами договору, а тому підлягає стягненню, проценти за користування кредитними коштами нараховані в межах строку дії кредитного договору в розмірі і на умовах, погоджених сторонами в Кредитному договорі та додатках до нього. Натомість відповідач на підтвердження своїх заперечень проти позову не надала доказів , які б спростовували доводи позивача. На підставі вищевикладеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 12499,40 грн. Відповідно ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Верховний Суд у своїй постанові від 03.05.2018 року у справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження вказаних витрат позивачем до суду надано: - копію договору про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025 року; - акт №Д/8823 наданих послуг правничої допомоги від 12.11.2025 на суму 8000,00 грн.. - детальний опис наданих послуг до акту №Д/8823 за договором про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025. - ордер на надання правничої допомоги адвокатом Усенко М.І. від 20.10.2025. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 року у справі № 927/237/20). Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). Крім того, у рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження. Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат. Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правову допомогу в зазначеному розмірі в сумі 8000,00 грн., адже цей розмір, окрім іншого має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд вважає за необхідне врахувати ціну позову, що матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання яких адвокат витратив би значний час, та те, що даний спір є малозначним, типовим і особливої складності не представляє. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422,40 грн. судового збору сплаченого за подання позовної заяви.

Outcome: approved