Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») Ткаченко Ю.О. звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики з [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 75817572 від 08.07.2021 року у розмірі 21 344,40 грн та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 4 500,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступним: 08 липня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики №?75817572 на умовах повернення позики в кінці строку. Згідно з договором позикодавець передав відповідачці грошові кошти в розмірі 6 300,00 грн строком на 30 днів із нарахуванням процентів у розмірі 1,99?% на день (базова процентна ставка є фіксованою). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним за допомогою одноразового ідентифікатора th04134F8S, та надіслано на електронну адресу відповідачки: [INFO]. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики № 75817572 від 08.07.2021, заборгованість [PERSON] складає 21 344,40 грн, у тому числі: 6 300,00 грн - основна сума боргу; 15 044,40 грн - сума заборгованості за процентами. У подальшому первісний позикодавець відступив право вимоги за договором позики №?75817572. 19 листопада 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладено договір факторингу №?1911, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло право вимоги до боржника за договором позики №?75817572 від 08.07.2021. 03 квітня 2023 року між ТОВ «ФК УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу №?030423-ФК, відповідно до якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право вимоги до боржника за за договором позики №?75817572 від 08.07.2021. Ухвалою судді від 11 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» документи, що підтверджують перерахування кредитних коштів відповідачці. Відповідачу надано строк для подання відзиву. 23 грудня 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» надіслав до суду витребувані документи. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи він був належним чином повідомлений. У позовній заяві зазначено клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку, із клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталася, відзив на позовну заяву не подала. На підставі статей 280, 281 ЦПК України суд вирішив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані суду докази як у сукупності та взаємозв`язку, так і окремо на предмет їх достатності, належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. 08 липня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики №?75817572 (на умовах повернення позики у кінці строку), за яким позикодавець передав відповідачці грошові кошти в сумі 6 300,00 грн строком на 30 днів із сплатою процентів за ставкою 1,99 % на день (базова процентна ставка фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора th04134F8S. Відповідно до пункту 1 договору позики, позикодавець зобов`язувався передати позичальнику грошові кошти у власність на погоджений строк шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник - повернути отриману суму у день закінчення строку позики або достроково та сплатити належні проценти. Пунктом 2.3 договору передбачено застосування базової процентної ставки 1,99 % на день. Проценти нараховувалися щоденно, включно з датами отримання та повернення позики. Згідно з пунктом 5.1 договору, позичальник підтвердив ознайомлення з повною інформацією про позикодавця та його послуги, розміщеною на вебсайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, що відповідає статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Правила надання позик ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» є загальнодоступними на вебсайті www.mycredit.ua. Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», клієнт [PERSON] була ідентифікована при укладенні договору № 75817572. Кошти в сумі 6 300,00 грн були перераховані на картковий рахунок № [NUMBER] 08.07.2021. Встановлено, що первісний позикодавець передав право вимоги за договором позики №?75817572 іншим особам. Так, 19 листопада 2021 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло права вимоги до боржника на підставі договору факторингу №?1911 з первісним кредитором. Надалі, 03 квітня 2023 року права вимоги за цим договором були відступлені ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на підставі договору факторингу №?030423-ФК. Згідно з нормами законодавства, електронний договір має таку ж юридичну силу, як і письмовий, якщо він достовірно відображає волю сторін та містить усі необхідні реквізити. Матеріали справи свідчать, що договір позики №?75817572 від 08.07.2021 укладено в електронній формі та підписано електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора th04134F8S, що підтверджує його волевиявлення та прийняття умов договору. Суд враховує, що відповідно до ст. 629 ЦК України та ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» сторона, яка укладає договір, повинна бути ознайомлена з умовами надання фінансових послуг, що було підтверджено шляхом доступу до інформації на вебсайті позикодавця та підтверджено підписанням договору позичальником. Таким чином, договір позики №?75817572 від 08.07.2021 є дійсним електронним правочином, що підтверджує виникнення правових відносин між сторонами. Будь-які додаткові угоди, укладені після цього договору, є його невід`ємною частиною та підтверджують продовження строку кредитування або зміну процентної ставки. Відповідно до ст. 526, 625-628 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», умови договору та додаткових угод є обов`язковими для виконання сторонами, а права та обов`язки сторін виникли у встановленому законодавством порядку. Враховуючи наведене, суд встановлює, що договір позики №?75817572 від 08.07.2021 є дійсним електронним правочином, оскільки відповідає вимогам законодавства щодо електронних документів, містить усі обов`язкові реквізити, включно з електронним підписом сторін, що підтверджує їхню волю та намір набувати цивільних прав і обов`язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним у разі досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов, що підтверджується фактом підписання договору та додаткових угод у електронній формі. Суд також керується ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання є правовідносинами, у яких боржник зобов`язаний виконати певні дії на користь кредитора, а кредитор має право вимагати їх виконання. У випадку договору позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики та сплатити проценти у визначений строк. Згідно з положеннями ст. 525, 526 та 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Матеріали справи та надані суду докази підтверджують, що позикодавець належним чином виконав свої обов`язки, передавши позичальнику грошові кошти у розмірі 6 300,00 грн, а позичальник неналежно виконав обов`язок щодо повернення позики та сплати процентів. Відповідно до статей 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строки та у порядку, встановлені договором. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності навіть у разі неможливості виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таке відступлення може здійснюватися з метою забезпечення виконання клієнтом своїх зобов`язань перед фактором. При цьому зобов`язання фактора може передбачати надання послуг, пов`язаних із правом вимоги, що передбачено ст. 1077 ЦК України. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у межах та на умовах, що існували на момент переходу прав, якщо інше не передбачено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, передбачені договором. Положення ст. 81 ЦПК України встановлюють, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 зазначила, що одночасне стягнення кредитором як процентів за користування кредитом, так і процентів як міри відповідальності може призводити до зацікавленості кредитора у збільшенні заборгованості позичальника після спливу строку кредитування. Якщо умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності за період прострочення виконання зобов`язання, застосовуються положення ст. 625 ЦК України та інше законодавство, що регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначене свідчить, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту залежить від підстави їх нарахування згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України. Судам необхідно тлумачити умови договору та визначати, чи сторони передбачали нарахування процентів як міри відповідальності за період прострочення, чи лише проценти за користування кредитом. У разі сумнівів застосовується принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem), тобто умови договору тлумачаться проти того, хто їх уклав. Таким чином, враховуючи наведені обставини справи та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд встановив, що за договором позики №?75817572 від 08.07.2021 відповідачка отримала грошові кошти у сумі 6 300,00 грн строком на 30 днів із нарахуванням процентів за ставкою 1,99?% на день. Відтак суд приходить до висновку, що загальний розмір процентів, які підлягають до стягнення з відповідачки, -- 3 761,10 грн, а загальний розмір заборгованості - 10 061,10 грн, які підлягають стягненню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (47,14?%), відтак із відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 141,92 грн. Витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4?500,00 грн також стягуються пропорційно задоволеним позовним вимогам (47,14 %), що становить 2 121,30 грн.

Outcome: partial