Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

10 квітня 2025 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Миколаївської міської ради, третя особа Обслуговуючий гаражний кооператив ГК «Промінь» про визнання права власності в порядку спадкування за законом на кооперативний гараж. В своєму позові позивач зазначає, що відповідно до довідки ОК «ГК «Промінь» № 1 від 26.10.2024 року [PERSON] є власником гаражного боксу № [NUMBER] по вул. Ольжича, буд.48 в Шевченківському районі м.Києва , гараж побудований господарським способом та введений в експлуатацію у 1071 році, сума пайового внеску за гаражний бокс в розмірі 320 карбованців сплачена в 1970 році у повному обсязі. Згідно з Архівним Витягом №068/05-12/2423 від 21.10.2024 року, рішенням Шевченківської районної ради депутатів трудящих м.Києва від 28.09.1970 року № 1237 затверджено додаткові списки членів автокооперативу «Луч» («Промінь»), де під номером 69 зазначено прізвище спадкодавця [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.09.2019 року, виданого відділом реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м.Києві. Позивач є дочкою спадкодавця та, відповідно, спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . До спадкової маси крім успадкованого майна, також належав гаражний бокс № [NUMBER] в Обслуговуючому гаражному кооперативі ГК «Промінь», однак постановою державного нотаріуса Другої Київської державної нотаріальної контори від 28.03.2025 року №1342/02-31 [PERSON] , позивачі було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину вказане майно, оскільки право власності на нерухоме майно не було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухому майно та їх обтяжень. Позивачка зазначає, що відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно, позбавляє її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадщину, що відкрилася після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , яке складається з гаражного боксу № [NUMBER] в Обслуговуючому гаражному кооперативі ГК «Промінь» в місті Миколаєві по вулиці Привільній, 87-А. Відзив на позовну заяву Відповідачем не надавався. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2025 року визначено головуючого по справі суддю Савчук Ю.Н. Ухвалою судді від 16.04.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання призначити на 25.06.2025 року на 13.00 годин., витребувати з Другої Київської державної нотаріальної контори завірену належним чином копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В зв`язку з неявкою сторін 25.06.2025 року в судове засідання, судовий розгляд було відкладено на 13.08.2025 року на 11.00 годин. Ухвалою Суду від 13.08.2025 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Позивачкою до Суду було подано заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити, позовні вимоги підтримала. Представником Відповідача було подано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника Київської міської ради та прийняття рішення за наявними в суді матеріалами, про прийняте рішення просили повідомити належним чином. Таким чином, учасники судового процесу та їх представники подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Статтею 223 ЦПК України передбачає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за наявними у справі матеріалами за відсутності сторін. Суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням вимогам ст. ст. 263, 264 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.02.1964 року, актовий запис №329, виданого Шевченківським бюро ЗАГСу [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] . Згідно Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01.08.1987 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, актовий запис 3 37.08. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.09.2019 року, виданого відділом реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м.Києві. Відповідно до довідки Другої Київської державної нотаріальної контори № 412/02-14 від 18.02.2025 року 30.01.2020 року дочка померлого [PERSON] . [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою №163 про прийняття спадщини. Інші спадкоємці із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не зверталися. Отже, позивачка [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину. Відповідно до довідки ОК «ГК «Промінь» № 1 від 26.10.2024 року [PERSON] є власником гаражного боксу № [NUMBER] по вул. Ольжича, буд.48 в Шевченківському районі м.Києва , гараж побудований господарським способом та введений в експлуатацію у 1071 році, сума пайового внеску за гаражний бокс в розмірі 320 карбованців сплачена в 1970 році у повному обсязі. Рішенням ВК Київміськради за №1392 від 12.08.1969 року про відведення земельної ділянки для будівництва гаражів 1,0 га. Як вбачається із Витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку від 04.04.2025 року № НВ-9957310792025, земельна ділянка площею 3,5872 га з кадастровим номером 8000000000:91262:0016, цільове призначення для колективного гаражного будівництва за адресою: м.Київ, вул.Ольжича, буд.48 . Згідно з Архівним Витягом №068/05-12/2423 від 21.10.2024 року, рішенням Шевченківської районної ради депутатів трудящих м.Києва від 28.09.1970 року № 1237 затверджено додаткові списки членів автокооперативу «Луч» («Промінь»), де під номером 69 зазначено прізвище спадкодавця [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. В порядку спадкування за законом, його дочка [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] . Відповідно до довідки Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації» ГЖ-2024 № 2823 від 18.09.2024року згідно з даними реєстрових книг Бюро гаражний бокс № [NUMBER] в ОК «Гаражний кооператив ГК « Промінь» на вул.Ольжича. 48 у м.Києві на праві власності не зареєстрований. Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Кожна особа має в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.4 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси у спосіб, визначений законом або договором.(ст.5 ЦПК України). У відповідності до приписівст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Однією із засад судочинства, регламентованих п.3 ч. 1 ст.129 Конституції, є змагальність сторін та свободи в наданні своїх доказів у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, та є достатніми, якщо у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ст.ст.79,80 ЦПК України). За приписами ст.82 ЦПК України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування, за ч.4 цієї ж норми, обставини, встановлені рішенням суду , що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у розгляді якої беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. У відповідності до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 2) забезпечення доведеності вини; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 4) підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; 5) забезпечення обвинуваченому права на захист; 6) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 7) розумні строки розгляду справи судом; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; 9) обов`язковість судового рішення. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частинами першою, другою статті 19-1 Закону України «Про кооперацію»(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Частинами першою, другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 ЦК України. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у судових справах про спадкування» роз`яснено, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Порядок надання у власність майна, яке належить особі, яка є членом гаражно-будівельного кооперативу, регулюється нормами Закону України «Про кооперацію» та Статутом гаражно-будівельного кооперативу. За приписами ст. 19-1 ЗУ «Про кооперацію», Член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Згідно ст.21 вказаного Закону, Пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду. Майнові внески оцінюються у грошовій формі. Розмір паю члена кооперативу залежить від фактичного його внеску до пайового фонду. Паї, в тому числі резервного і спеціального фондів, є персоніфікованими і у сумі визначають загальну частку кожного члена кооперативу у майні кооперативу. У разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки - у натурі. Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу. Право власності членів кооперативу - фізичних осіб на свою загальну частку успадковується. За вищевказаними приписами закону в експлуатацію закінчених будівництвом гаражів здійснюється правлінням з оформленням технічної документації/ оціночна вартість/, розмір паю при вступі до кооперативу не може бути меншою балансової вартості гаражу. У матеріалах справи наявний технічний паспорт на гараж, Витяг з Реєстру будівельної діяльності, сформований в Електронній системі у сфері будівництва 09.01.2025 року та докази сплати пайових внесків в повному об`ємі. За змістом ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до вимог ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Так, згідно з вимогами ст. 15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з вимогами ч.2ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу(спадкування за законом). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ч.1 ст.271 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. З матеріалів спадкової справи вбачається, що єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] , є його дочка [PERSON] . Позивач, як спадкоємець першої черги за законом звернулася до нотаріальної контори 30.01.2020 року із заявою про прийняття спадщини, а відтак відповідно до статей 1270,1272 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 постанови ПВС України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту вказаної статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Оскільки спадкодавець за життя повністю сплатив пайовий внесок за гараж в ОГК «Промінь», що підтверджується довідкою виданою ОГК «Промінь», то він набув право власності на неї, а відтак таке право увійшло до складу спадщини, що залишилась після його смерті. Враховуючи той факт, що гараж входить до складу спадщини, а позивачка є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину, суд приходить до висновку про визнання за нею права власності на гаражний бокс № [NUMBER] в Обслуговуючому кооперативі Гаражний кооператив ГК «Промінь» в місті Києві по вулиці Ольжича, буд.48 в порядку спадкування за законом. З врахуванням приписів ст.141 ЦПК України та беручи до уваги те, що відповідачем по справі є орган місцевого самоврядування, який жодних прав позивача не порушив, проти задоволення позову не заперечив, суд приходить до висновку, що спір виник внаслідок неправильних дій спадкодавця, який за життя не виготовив правовстановоюючі документи на гараж та не зареєстрував право власності на нього , а відтак судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved