Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

ТОВ «Факторинг Партнерс» через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» звернулося до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. На обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 15.08.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 1698467, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит у розмірі 20000,00 грн. на умовах визначених кредитним договором, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Натомість відповідачка не виконала своїх зобов`язань щодо повернення грошових коштів, сплати процентів за користування коштами та інших платежів, передбачених умовами договору. 21.07.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 21-07/25 відповідно до якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 1698467 від 15.08.2024 року. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №1698467 від 15.08.2024 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 94399,96 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 15999,97 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 63840,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 4559,99 грн.; заборгованість за пенею та/або штрафами 10000,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати. Ухвалою судді від 09.12.2025 року постановлено відкрити провадження в даній цивільній справі, розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом до суду сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві міститься клопотання позивача про розгляд справи за відсутності його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, відзив на позовну заяву чи будь-яких клопотань до суду не подавала, про поважність причин своєї неявки в судове засідання не повідомляла. У зв`язку з неявкою в судові засідання відповідача та неповідомленням суду про поважність причин своєї неявки, ненаданням відповідачем відзиву на позов судом застосовано відповідно до ст. 280 ЦПК України заочний розгляд справи. Розглянувши позов в межах заявлених вимог, вивчивши матеріали справи, надавши належну оцінку представленим доказам, судом встановлено наступне. 15.08.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір № 1698467 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 20000,00 грн. на строк 360 днів з періодичністю сплати процентів кожні 30 днів, зі сплатою процентної ставки у розмірі 1,5% в день (стандартна) та яка застосовується в межах строку кредиту, зі зниженою процентною ставкою 0,3 % в день, яка застосовується, якщо споживач до 14.09.2024 року або протягом трьох календарних дів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі платежів не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього договору. Інформація про споживчий кредит, яка надавалась споживачу до укладання договору, зазначена у паспорті споживчого кредиту. Укладення цього договору здійснювалося сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача здійснювалася при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. Зі змісту зазначених документів вбачається, що в них визначені основні істотні умови, характерні для кредитного договору, зазначено суму кредиту, строк кредитування, розмір процентів, умови надання коштів у кредит, з якими відповідачка в свою чергу погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить їх підписання, тому зазначені документи мають силу договору та вважаються такими, що вчинені у письмовій формі. На виконання умов укладеного договору кредитодавцем перераховано грошові кошти у розмірі 20000,00 грн. на рахунок позичальника, вказаний нею при укладанні договору, що підтверджується довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК» № 20250722-116 від 22.07.2025 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «Селфі Кредит» за договором № 1698467 від 15.08.2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 21.07.2025 року [PERSON] своїх зобов`язань за договором не виконала, внаслідок чого має заборгованість у загальному розмірі 89839,97 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 15999,97 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 63840,00 грн.; заборгованість за пенею та/або штрафами 10000,00 грн. 21.07.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 21-07/25, відповідно до якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором № 1698467 про надання споживчого кредиту, що укладений між ТОВ «Селфі Крелит» та [PERSON] , а ТОВ «Факторинг Партнерс» одержало право вимагати від боржника виконання всіх грошових зобов`язань за договором, право вимоги за яким передано. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 21-07/25 від 21.07.2025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до відповідачки за договором № 1698467 в загальному розмірі 89839,97 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 15999,97 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 63840,00 грн.; заборгованість за пенею та/або штрафами 10000,00 грн. Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Факторинг Партнерс» станом на 19.11.2025 року заборгованість [PERSON] не погашена та складає 94399,96 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 15999,97 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 63840,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 4559,99 грн.; заборгованість за пенею та/або штрафами 10000,00 грн. Правильність наданих позивачем розрахунків заборгованості не спростована відповідачем в установленому законом порядку. Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами пов`язані з виконанням умов кредитного договору, вирішуючи які, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідно до ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч.7 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Зі змісту абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» вбачається, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч. 3 цієї статті). Ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положеннями ч.1 та 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що між сторонами існували договірні зобов`язання внаслідок укладання 15.08.2024 року договору № 1698467 про надання споживчого кредиту. Ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За правилами статей 525, 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, останньою не вчинено жодної дії, направленої на погашення заборгованості ні на рахунки попереднього кредитора, ні на рахунки позивача. Враховуючи невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, розмір боргу відповідачкою не спростовано, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст.. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача належить стягнути на користь позивача, понесені ним та документально підтверджені, судові витрати на сплату судового збору за подання до суду позовної заяви в електронній формі через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» в сумі 2422,40 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК Україниінші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано заявку на отримання юридичної допомоги № 320 від 01.10.2025 року; договір № 02-07/2024 про надання правової (правничої) допомоги від 02.07.2024 року; прас-лист АО «Лігал Ассістанс», згідно з якими вартість наданих послуг становить 25000,00 грн. Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач, суд, врахувавши обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), ціну позову, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи, що позови даної категорії є масовими та не є складними за своєю суттю для підготовки, а також те, що заявлені представником позивача витрати у сумі 25000,00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved