Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 09.02.1985 в Бершадському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 07. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що сторони 09.02.1985 зареєстрували шлюб в Бершадському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 07. На час подання позову у сторін неповнолітніх дітей немає. Незважаючи на тривалий час перебування у шлюбі сімейні стосунки сторін фактично припинилися, вони не проживають разом як подружжя, не спілкуються, кожен з них має різні погляди на сімейне життя. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому вона просить не надавати строк на примирення. Позивачка [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу в її відсутність, та залишити прізвище набуте в шлюбі " [PERSON] ". Відповідач [PERSON] подав до суду письмову заяву про визнання позовних вимог і розгляд справи у його відсутність. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 09.02.1985 сторони зареєстрували шлюб в Бершадському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №07, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . На час подання позову до суду у сторін неповнолітніх дітей не має. Незважаючи на тривалий час перебування у шлюбі сімейні стосунки сторін фактично припинилися, вони не проживають разом як подружжя, не спілкуються, кожен з них має різні погляди на сімейне життя. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому вона просить не надавати строк на примирення. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з засад сімейного законодавства, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Враховуючи те, що у сторін відсутнє бажання проживати однією сім`єю, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти його розірвання, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення, а також зважаючи на відсутність майнового спору, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу. Ст. 113 СК України визначає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка виявила бажання залишити прізвище набуте в шлюбі. Судові витрати залишити за позивачкою, згідно її клопотання.

Outcome: approved