Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі ТОВ «Факторинг Партнерс») звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 лютого 2022 року між ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та [PERSON] укладено договір № 96213, за умовами якого кредит надається з метою задоволення потреб позичальника окремими траншами. Перший транш у сумі 40000,00 грн надається не пізніше наступного дня після укладення договору шляхом перерахування на рахунок/карту позичальника. Проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 120,0 % річних. Загальний строк кредитування 730 днів. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору. Відповідач ж не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування кредитними коштами не сплачує. 28 січня 2025 року укладено договір № 28012025, відповідно до якого ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" відступило на користь ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором № 96213. Заборгованість відповідача за договором № 96213 від 01.02.2022 становить 97430,88 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 40000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 54030,88 грн, заборгованість за комісіями - 3400 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вищевказаним договором у розмірі 97 430,88 грн, та понесені позивачем судові витрати, які складається з судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 25 000,00 грн. Рух справи 30 травня 2025 року у порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Олійнику К. І. 10 червня 2025 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області відкрито провадження у справі та призначено її у підготовче судове засідання. 10 вересня 2025 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором залишено без руху. 15 вересня 2025 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області продовжено розгляд цивільної справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Призначене підготовче судове засідання. 15 жовтня 2025 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області закрито підготовче провадження у справі. Аргументи, доводи, клопотання учасників справи ТОВ «Факторинг Партнерс» просило провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності представника, зазначивши, що підтримує позовні вимоги та не заперечує відносно заочного розгляду справи. [PERSON] не скористався правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, зокрема й через оголошення на веб-сайті суду. Поштова кореспонденція, яка направлялась на адресу відповідача, повернута до суду із відміткою поштової служби «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Повернення поштової кореспонденції з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», є належним повідомленням учасника справи (постанова Верховного Суду від 13 травня 2024 року у справі № 755/4829/23). Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постанови Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19 та від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки (постанова Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18). Суд виконав обов`язок щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце слухання справи та приймаючи до уваги практику Верховного Суду, щодо питання оповіщення учасника справи про розгляд справи, вважає, що відповідач у цій справі є таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами. Суд, зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04). У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом Порядок надання фінансових послуг ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та погодження основних умов кредитування визначені у Правилах надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" (а.с. 20-32) та договорі про споживчий кредит (публічна частина) (а.с. 14-19). [PERSON] 01.02.2022 ознайомився з основними умовами кредитування у ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС", на підтвердження чого суду надано Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), який власноруч підписано на кожній сторінці позичальником (а.с. 41-42). 29 січня 2022 року [PERSON] заповнив Заявку на видачу кредиту № 100357737, власноручно підписавши її, в якій вказав свої персональні дані та в якій визначені основні параметри кредиту (а.с. 43). Після ознайомлення з основними умовами кредитування, [PERSON] та ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" уклали договір про споживчий кредит № 96213 від 01.02.2022, який складається з індивідуальної та публічної частин. Індивідуальна частина договору містить персональні умови кредитування, а саме: -п.2.1. типом кредитування є кредитна лінія; ліміт кредитної лінії не може перевищувати 95556,00 грн.; -п. 2.2. кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника та інші не заборонені законом цілі, окремим траншами (частинами); - п.2.2.2. перший транш в сумі 40000,00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 40000,00 грн. на рахунок/картку позичальника № [NUMBER] у національній валюті; - п. 2.2.3. другий транш, в сумі, що не може перевищувати 55556.00 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят шість гривень 00 копійок), надається не пізніше наступного дня після погодження кредитодавцем заяви про отримання другого траншу; - п.2.3. проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 120,00% річних; - п. 2.4. знижений тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 1,00 гривень; стандартний (базовий) тариф за управління та обслуговування першого траншу складає 200,00 грн.: -п. 2.5. комісія за надання першого траншу складає 0,00 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 00,00% від загальної суми першого траншу за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту; -п.2.6. загальний строк кредитування за цим договором складає 1462 днів; -п. 2.6.1. строк на який надається перший транш складає 730 днів; строк на який надається окрема частина кредиту за першим траншем встановлюється графіком платежів; - п. 2.8. орієнтована реальна річна процентна ставка не перевищує 14846,78 % річних п.2.8.1( за першим траншем 216,22% річних; п.2.8.2.за другим траншем не перевищить 14864% річних). Договір на кожній сторінці підписаний позичальником власноручно. Підписуючи кредитний договір, [PERSON] ознайомився та підписав і Графік платежів, у якому визначена сума кредиту 40000,00 грн, якого 40000,00 грн сума чистого кредиту. Графіком також визначені конкретні дати та суми погашень за кредитом (а.с. 38). На підставі укладеного договору № 96213 від 01.02.2022 ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" перерахувало 40 000, 00 грн на користь відповідача на рахунок № [NUMBER] , про що свідчить платіжне доручення № CRD_382745 від 01.02.2022 (а.с. 77). Згідно із розрахунком заборгованості, який проведений ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС", заборгованість [PERSON] , ІПН [NUMBER] , за договором № 96213 від 01.02.2022 становила 97430,88 грн (а.с.68-73), з них: 40000,00 грн - за кредитом, 54030,88 грн - за відсотками, 3400 грн комісія. Відповідач погашень не здійснював. 28 січня 2025 року між ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" (клієнт) та ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" (фактор) було укладено договір факторингу № 28012025, за умовами якого клієнт передає фактору за плату, а фактор приймає належні клієнту права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між клієнтом та боржниками (портфель заборгованості) (а.с. 59-63) Згідно з актами прийому-передачі Реєстру боржників в електронному вигляді від 28.01.2025 до договору факторингу № 28012025 від 28.01.2025 та платіжною інструкцією кредитного переказу коштів, ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" передав, а ТОВ "ФАКТОР ПАРТНЕРС" прийняв Реєстр боржників в електронному вигляді та здійснив сплату згідно договору факторингу № 28012025 від 28.01.2025 (а.с. 46-49). Відповідно до Реєстру боржників для друку (та витягу з нього), який є додатком № 1 до договору факторингу № 28012025 від 28.01.2025, до ТОВ "ФАКТОР ПАРТНЕРС" перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 96213 від 01.02.2022 на загальну суму 97430,88 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 40000,00 грн, за процентами 54030,88 грн, за комісією 3400,00 грн (а.с. 50, 53-55). Як слідує із розрахунку заборгованості, який проведений ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС", загальна сума заборгованості становить 97 430,88 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 40 000,00 грн, за процентами 54 030,88 грн, за комісією 3 400,00 грн (а.с. 75). Мотивувальна частина Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зав`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. За загальним правилом (частина 1 статті 12 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вивчивши доводи позовної заяви, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Судом встановлено, що 01.02.2022 ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та [PERSON] уклали договір про споживчий кредит № 96213, який підписаний останнім власноручно. Тобто між ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та [PERSON] виникли кредитні правовідносини, а відтак до цих правовідносин суд застосовує положення ст.ст. 509, 626, 628, 1054 ЦК України. Частинами 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" свої зобов`язання за договором № 96213 від 01.02.2022 виконало в повному обсязі, перерахувавши відповідачу на вказаний ним рахунок кредитні кошти в розмірі 40000,00 грн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Як указано вище та підтверджується розрахунками заборгованостей, на підставі укладеного кредитного договору [PERSON] , отримавши кредитні кошти, не повернув їх, хоча, згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. З урахуванням положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за якими позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, банк нараховував позичальнику відсотки, що передбачені умовами кредитного договору, з розміром яких відповідач погодився. [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором, при цьому заперечень від останнього з даного приводу до суду не надходило. Відповідач не підтвердив факту належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту, як і не подав будь-яких доказів на спростування користування наданими йому кредитними коштами. Факт переходу права вимоги до [PERSON] від ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" до ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" підтверджується договором факторингу, реєстром боржників, актами прийому-передачі та платіжною інструкцією, та відповідає вимогам ст. 1077, 1078 ЦК України, відповідно до яких за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, договір факторингу, укладені між первісним кредитором та ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст. 204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаних правочинів. Таким чином, позивач підтвердив своє право вимоги до відповідача за спірним кредитним договором. Після отримання права вимоги до [PERSON] ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" не здійснював будь-яких інших нарахувань, а долучений розрахунок заборгованості, проведений ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" в межах строку дії кредитного договору, відповідно до його умов. З огляду на те, що ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем виконало у повному обсязі, будь-яких доказів на спростування вказаного суд не встановив, а відповідач не надав, факт переходу прав вимоги знайшов своє підтвердження, тому, враховуючи правомірність набуття прав вимоги ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС", суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог до [PERSON] в частині стягнення заборгованості, однак в сумі 94 030,88 грн (96,51% від заявлених позовних вимог), з яких: заборгованість за тілом кредиту 40 000,00 грн та за процентами 54 030,88 грн, за вирахуванням нарахованої комісії в розмірі 3 400,00 грн, оскільки така нарахована як плата за обслуговування кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена ч. 1 ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування". Відповідач не спростував належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем щодо тіла кредиту та нарахованих процентів, будь-якого контррозрахунку заборгованості він суду не надав, як і не заперечив щодо порядку та підставності їх нарахування. Висновки за результатами розгляду справи Враховуючи, що боржник, отримавши кошти у кредит, не виконував належним чином взяті за кредитним договором зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості, та приймаючи до уваги те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, боржник має нести цивільно-правову відповідальність за не виконання чи неналежне виконання зобов`язання. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, зважаючи, що [PERSON] порушив умови договору про споживчий кредит № 96213 від 01.02.2022, у встановленому порядку та строки не погашав кредит і проценти за користування ним, позивач набув права вимоги за вказаним зобов`язанням на підставі описаного вище договору факторингу, суд дійшов висновку, що позовну заяву ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 94 030,88 грн, складові якої описано вище. Розподіл судових витрат Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Факторинг Партнерс» (96,51%), то із [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 2 337,86 грн судового збору за подання позовної заяви до суду. Разом з цим, позивач просив відшкодувати витрати на правничу допомогу. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Нормами ч. 3 цієї статті Кодексу передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача було надано копію договору № 02-07/2024 від 02.07.2024 року про надання правової допомоги, укладеного між ТОВ «Факторинг Партнерс» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; заявку на надання юридичної допомоги № 405 від 01.04.2025 року; копію витягу з акту № 9 про надання правничої допомоги від 30.04.2025 року, відповідно до якого на складання позовної заяви затрачено 5 години, вартість послуги 15000,00 грн, надання усної консультації з вивченням документів 2 години вартістю 4000 грн. та підготовка пропозицій 3 години вартістю 6000,00 грн. Всього витрати на професійну правову допомогу складають 25 000,00 грн (а.с.33-35,37,39,40). Оцінка судом вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт (постанова Верховного Суду від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22). Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено на 96,51% (пропорційність) суд вважає, за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» 24 127, 50 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених при розгляді справи в суді першої інстанції.

Outcome: partial