Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на те, що 25.10.2021 року [PERSON] уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» (надалі за текстом ТОВ «СЛОН КРЕДИТ») договір № 736309 про надання споживчого кредиту, згідно умов якого отримав кредит у розмірі 12500,00 грн на строк 365 днів, з кінцевим терміном повернення 25.10.2022 року включно. 28.08.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (надалі за текстом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») було укладено договір факторингу № 2808-23, згідно умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 736309 від 25.10.2021 року. В свою чергу відповідач належним чином не виконує умови взятого на себе кредитного зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, внаслідок чого має заборгованість, яка становить 13521,01 грн, яка складається з 8338,54 грн заборгованості за тілом кредиту та 5182,47 грн заборгованість за відсотками. У зв`язку з чим позивач пред`явив до відповідача позов шляхом подання до суду через свого керівника з використанням системи «Електронний суд» позовної заяви, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 736309 від 25.10.2021 року у розмірі 13521,01 грн, а також в порядку розподілу судових витрат стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Також в змісті позовної заяви представник позивача заявив клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності представника позивача та зазначив про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи, а до самої позовної заяви додано доказ надсилання іншому учаснику справи відповідачу копій поданих до суду документів у паперовій формі листом з описом вкладення, у відповідності до вимог абзаців першого і другого ч.7 ст. 43 та абзацу другого ч.1 ст. 177 ЦПК України, а саме копію опису вкладення до цінного листа на ім`я [PERSON] (а.с.23), копію накладної № 0740600267560 від 28.07.2025 року та копію фіскального чеку про оплату послуг за пересилання (а.с.23 на звороті). 01.09.2025 року ухвалою Подільського міськрайонного суду Одеської області (а.с.42) дана справа була передана за територіальною підсудністю до Кодимського районного суду Одеської області. 14.10.2025 року матеріали цивільної справи надійшли поштою до Кодимського районного суду Одеської області (а.с.46). 27.11.2025 року ухвалою суду (а.с.56-57) відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу його право подати у 5-денний строк з дня одержання цієї ухвали заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (ч.4 ст. 277 ЦПК України), а у 15-денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.7 ст. 279 ЦПК України) та відзив на позовну заяву (відзив). Копію ухвали направлено сторонам у відповідності до вимог ст. 190 ЦПК України та отримано позивачем і його керівником, у порядку встановленому пунктом 2 ч.6 ст. 272 ЦПК України, шляхом її доставки до їх електронних кабінетів 28.11.2025 року, про що свідчать довідки про доставку електронного документа (а.с.59-60), а відповідачу, у порядку встановленому пунктом 5 ч.6 ст. 272 ЦПК України, за адресою його зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно інформаційного листа-відповіді Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 05.11.2025 року №6.2-15372/6-25 та інформації Крутівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 26.11.2025 року № 1017/03-37 (а.с.53), отриманих судом в порядку ч.6 ст. 187 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № R067046986846, яке 17.12.2025 року було повернуто поштою до суду неврученим із відміткою про причини повернення, що адресат відсутній. У встановлений судом строк відповідач не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, зокрема клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву (відзив) не подав. У зв`язку з чим та після закінчення тридцяти денного строку з дня відкриття провадження у справі, передбаченого ч.2 ст. 279 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу, згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Зі згоди керівника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Ураховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. 25.10.2021 року [PERSON] уклав з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» договір № 736309 про надання споживчого кредиту (а.с.17-18), шляхом використанням для його підписання електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатору «А074», відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 12500,00 грн на строк 365 днів, з кінцевим терміном повернення 25.10.2022 року (включно), з фіксованою процентною ставкою. При цьому, процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня й до кінця строку надання кредиту 100% річних (поточні проценти). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 331,82% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 22747,39 грн. В свою чергу у пункті 2.1 зазначеного договору (а.с.17) сторонами було узгоджено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 10000,00 грн за реквізитами платіжної карти [NUMBER] або іншої платіжної карти, реквізити якої зазначені споживачем в особистому кабінеті, або надані товариству іншим шляхом, в тому числі, через засоби зв`язку; а у розмірі 2500,00 грн на користь товариства з метою виконання зобов`язання з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 Договору. На підтвердження виконання товариством пункту 2.1 кредитного договору позивач надав лист-відповідь ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 27.09.2023 року Вих. № 2646_230927155027 (а.с.22), відповідно до якої 25.10.2021 року о 19:01:41 годині на платіжну картку з маскою [NUMBER] було успішно перераховано кошти у сумі 10000,00 грн, номер транзакції в системі iPay.ua 116273994, із зазначенням призначення платежу: Зачисление 10000 грн на карту [NUMBER] . 28.08.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 2808-23 (а.с.19-20), згідно умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» передало (відступає) ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 736309 від 25.10.2021 року укладеним з [PERSON] , що підтверджується сформованим витягом з Додатку до Договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 року (а.с.12), в якому зазначено право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 736309 від 25.10.2021 року, реєстром прав вимоги за Договором факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 року (а.с.20 на звороті) та копією акту приймання-передачі реєстру прав вимоги за Договором факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 (а.с.21 на звороті, 32). При цьому, суд відзначає те, що у змісті витягу з Додатку до Договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 року (а.с.12) було зазначено, що залишок боргу на момент відступлення прав вимоги за кредитним договором № 736309 від 25.10.2021 року відступається в загальній сумі заборгованості в розмірі 13521,01 грн, з яких 8338,54 грн сума заборгованості за тілом, а 5182,47 грн сума заборгованості за відсотками. Відповідно до платіжної інструкцій АТ «СЕНС БАНК» № 4565 від 28.08.2023 року (а.с.26) ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було здійснено оплату ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» за договором факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 року. Станом на день укладення вищезазначеного договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 року, відповідач [PERSON] за договором № 736309 від 25.10.2021 року за період з 25.11.2021 року по 28.08.2023 року кошти в рахунок погашення заборгованості сплатив лише частково в загальній сумі платежів 5076 грн, у зв`язку з чим у нього наявна заборгованість в сумі 13521,01 грн, з яких 10421,54 грн заборгованість за тілом кредиту, а 3099,47 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом (які були нараховані виключно протягом строку кредитування / строку дії договору тривалістю 365 днів в період з 25.10.2021 року по 25.10.2022 року та в межах розрахункової їх суми 22747,39 грн, яка була узгоджена сторонами при укладенні кредитного договору та зазначена у змісті п. 1.8 договору № 736309 про надання споживчого кредиту від 25.10.2021 року, що підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» від 28.08.2023 року (а.с.13). При цьому, з метою досудового врегулювання спору представником ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» адвокатом Міньковською А.В. було складено на ім`я [PERSON] досудову вимогу від 31.07.2024 року за Вих.№ 3303413137-АВ про погашення кредитної заборгованості (а.с.24), в якій зазначено про відступлення прав вимоги та зміну кредитора з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а також про необхідність погасити заборгованість за кредитним договором в сумі 13521,01 грн. Водночас суд відзначає, що позивачем суду не надано доказів отримання відповідачем цієї досудової вимоги та/або принаймні її дійсного відправлення поштою. Нормативно-правове застосування Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону, регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч.1 ст. 3 Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно абзацу першого ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Також у відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Висновки суду - щодо обґрунтованості позову На підставі наведених положень, суд зазначає, що відступлення прав грошових вимог до відповідача та набуття таких прав ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відбулося відповідно до норм чинного законодавства та договірних умов. Згідно із статтями 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 736309 від 25.10.2021 року, укладеними з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», а також враховуючи те, що відповідач не надав відзив на позовну заяву (відзиву) та/або доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, то суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до [PERSON] ґрунтуються на законі та укладених договорах, а відтак є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню. - щодо судових витрат Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В свою чергу пунктом 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги, що позов задоволено повністю, то відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2422,40 грн, сплаченого останнім за подання до суду позовної заяви, згідно платіжної інструкції в національній валюті ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» № 736309 від 01.08.2025 року (а.с.8). Стосовно витрат, пов`язаних з розглядом справи, - на професійну правничу допомогу, судом встановлені наступні обставини. Згідно абзаців 1 і 2 ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). Згідно з частинами першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з частинами першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Аналогічний висновок зазначений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 червня 2020 року справа № 466/9758/16-ц (провадження № 61-39474св18). Відповідно до договору № 42649746 про надання правничої допомоги, укладеного 01.01.2025 року між позивачем ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Лівак Іванною Миколаївною (а.с.15-16), додаткової угоди №736309 від 30.05.2025 року до Договору №42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025 року (а.с.33), детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Лівак І.М. (а.с.14) та акту № 736309 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 30.05.2025 року (а.с.10), згідно яким вартість наданих юридичних послуг становить 6000,00 грн. Таким чином матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката в суді першої інстанції, а саме надання правового аналізу обставин спірних првовідносин (консультації), складання позовної заяви про стягнення заборгованості та формування додатків до позовної заяви (письмових доказів). Водночас із цим від відповідача [PERSON] до суду не надходило клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, в порядку передбаченому ч.5 ст. 137 ЦПК України. При цьому, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24) висловлено позицію, згідно якої суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Ураховуючи зазначене вище суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» підлягають стягненню також судові витрати на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі 6000,00 грн.

Outcome: approved