Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Представник позивача адвокат Красногор Н.В. в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту № 9016724 від 24 грудня 2008 року, накладеного на частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить померлій [INFO] [PERSON] . Вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , якій на праві приватної власності належала 1/2 частка квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт на ім`я [PERSON] , [INFO] . [PERSON] в інтересах своєї малолітньої доньки [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини за заповітом до приватного нотаріуса Прокоф`євої О.М. У вересні 2025 року позивач звернулась до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про спадщину, однак отримала усну відповідь про неможливість видачі свідоцтва, у зв`язку з наявністю арешту на квартиру. [PERSON] звернулась до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові з проханням зняти арешт та отримала відповідь, що на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження № 8559474, 7640470, 7640443, які були завершені, у зв`язку зі сплатою боргу. Станом на сьогодні немає виконавчих проваджень, де боржником була б [PERSON] , відсутня інформація про наявність відкритих виконавчих проваджень, а отже наявність обтяження арешту нерухомого майна являється безпідставним та таким, що порушує конституційне право позивача, яка діє в інтересах своєї малолітньої доньки на отримання спадкового майна. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Новозаводський районний суд міста Чернігова ухвалою від 15 січня 2026 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не надходило, відзив на позовну заяву не подав. Суд ухвалив проводити розгляд справи без участі сторін на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] належить 1/2 частка квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 березня 2015 року (а.с. 6, 10). Згідно з інформаційною довідкою № 451270071 від 10 листопада 2025 року вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про обтяження нерухомого майна, що належить [PERSON] , арешт нерухомого майна накладений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер АН № 414547, виданої Новозаводським ВДВС ЧМУЮ 24 грудня 2008 року, реєстраційний номер обтяження 8326972, номер запису про обтяження 9016724 (а.с. 6). 15 листопада 2022 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Прокоф`євою О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1456, яким все своє майно заповіла [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , народилась [INFO] , її матір`ю є [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с. 11). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Прокоф`євою О.М. зареєстрована спадкова справа за № 74049487 щодо майна померлого спадкодавця [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до відповіді в.о. начальника Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11 вересня 2025 року перевіркою даних автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження 8559474, 7640470, 7640443. Дані виконавчі провадження завершені відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку зі сплатою боргу. Відносно арешту, накладеного на все нерухоме майно [PERSON] , повідомляють, що в ході перевірки даних в автоматизованій системі виконавчого провадження, в тому числі електронного архіву виконавчих проваджень та спецрозділу, інформації щодо виконавчих проваджень, під час виконання яких винесені постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження і накладено арешт на майно [PERSON] , не знайдено. Ідентифікувати виконавчі провадження, в межах яких були винесені постанови про арешт майна боржника [PERSON] , та встановити наслідки його завершення немає можливості. У відділі відсутні виконавчі документи про стягнення заборгованості з [PERSON] . Враховуючи викладені обставини, відділ не має правових підстав та технічної можливості для зняття арештів з майна (а.с. 7). ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12, 13 ЦПК України). Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статей 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі № 904/51/19. Враховуючи, що приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з наявністю арешту нерухомого майна, позивач набула право на звернення до суду з позовом, як представник спадкоємця померлого власника арештованого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Вичерпний перелік випадків, у яких державний виконавець (виконавець) вправі чи зобов`язаний зняти арешт з майна боржника міститься у частинах 2-4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Частиною 5 ст. 59 вказаного Закону передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Верховний Суд у постанові від 13 липня 2022 року в справі № 2/0301/806/11 зауважив, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинне призводити до порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Арешт, який є об`єктом судового розгляду, перешкоджає позивачу реалізувати спадкові права та оформити спадщину. Судом встановлено, що будь-які виконавчі провадження, в яких померла [PERSON] була боржником відсутні, наявність обтяження у виді арешту нерухомого майна порушує право позивача на отримання свідоцтва про право на спадщину на ім`я своєї малолітньої доньки, яка є спадкоємцем майна померлої, тому суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та скасувати арешт, накладений постановою державного виконавця Новозаводського відділу ДВС ЧМУЮ від 24 грудня 2008 року.

Outcome: approved