Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернувся в суд з вищевказаним позовом до [PERSON] , в кому просить: -визнати за ним про на відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином у розмірі 28000,00 грн. -стягнути з відповідача на його користь загальну суму 28000,00 грн. у рахунок компенсації майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в середині квітня 2023 року в [ADDRESS] [PERSON] , діючи за попередньою змовою групою осіб з гр. [PERSON] , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, через паркан проникли на територію вказаного домоволодіння, звідки було викрадено майно, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/119-23/7125-ТВ від 31.05.2023 склала на загальну суму 38215,00 грн. Було порушене кримінальне провадження. Вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 07.12.2023 справа №590/939/23 [PERSON] було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.4 ст.185 КК України. Після того, як факт крадіжки було викрито, деякі речі позивачу було повернуто, а [PERSON] попросив вибачення та зобов`язався компенсувати вартість викраденого майна. Цивільний позов в рамках кримінального провадження заявлено не було. Внаслідок злочинних дій відповідача позивачу було завдано значної майнової та моральної шкоди. Так, 17.10.2023 [PERSON] було складено заяву, справжність підпису на якій було посвідчено приватним нотаріусом Шосткинського районного нотаріального округу Сумської області Лях В.В. 17.10.2023, реєстровий номер 1367, про те, що він, [PERSON] зобов`язався в строк до 01.01.2024 відшкодувати майнову та моральну шкоду у сумі 28000,00 грн., чого не зробив до вказаної дати. Всупереч добровільно взятого на себе зобов`язання по відшкодуванню майнової та моральної шкоди в розмірі 28000,00 грн. Відповідач належним чином зобов`язання не виконує, що змусило Позивача [PERSON] звернутися до суду за захистом своїх прав. Рух справи в суді першої інстанції Ухвалою Ямпільського районного суду Сумської області від 02.12.2025 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Копію зазначеної ухвали надіслано відповідачу 02.12.2025 за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання /а.с.17/, яке отримано відповідачем особисто /а.с. 19/. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Будь-яких заяв або клопотань від сторін до суду не надано, зокрема відзиву на позовну заяву або клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи з повідомленням сторін. Разом з тим відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК). Фактичні обставини, встановлені судом. Оцінка Суду Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди). Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, Вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 07.12.2023 /справа №590/939/23/ [PERSON] було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст..4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України звільнити [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки та з покладанням обов`язків, передбачених п.1.п.2 ч.1 ст.76, п.2 ч.3 ст.76 КК України. Обставини справи встановлені судом при розгляді кримінального провадження: Приблизно в середині квітня 2023 року, більш точної дати та часу встановити не надалось можливим, [PERSON] , діючи за попередньою змовою групою осіб з [PERSON] , перебуваючи біля будинку [ADDRESS] , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, через паркан проникли на територію вказаного домоволодіння. З метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на таємне викрадення чужого майна, [PERSON] , діючи за попередньою змовою групою осіб з [PERSON] , через незачинені двері проникли в господарське приміщення на території домоволодіння, звідки діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (продовженого Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022), таємно викрали майно, яке належить потерпілому [PERSON] , а саме: - велосипед «Україна» з жіночою рамою зеленого кольору, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-23/7125-ТВ від 31.05.2023 становить 2317 грн.; - господарську тачку з двома колесами, заявленою вартістю 2000 грн; - бензопилу марки «ДніпроМ» китайського виробництва, у неробочому стані, яка матеріальної цінності для потерпілого [PERSON] не становить. Не зупиняючись на досягнутому, [PERSON] разом з [PERSON] , діючи єдиним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, за допомогою металевої фомки, яку взяли у господарському приміщенні, відчинили вхідні двері до будинку, де діючи за попередньою змовою групою осіб з [PERSON] , в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (продовженого Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022), таємно викрали майно, яке належить потерпілому [PERSON] , а саме: - бензопилу марки «STIHL MS230», вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-23/7125-ТВ від 31.05.2023 становить 12919 грн.; - бензопилу марки «ДніпроМ 5200», заявленою вартістю 2500 грн.; - акустичну портативну колонку «SAMSUNG Giga Party Audio MX-T70», вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-23/7125-ТВ від 31.05.2023 становить 12479 грн.; - два металошукачі «Кощей», заявленою вартістю 3000 грн. за 1 шт., на загальну суму 6000 грн. Після цього [PERSON] разом з [PERSON] з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинили потерпілому [PERSON] матеріальну шкоду на загальну суму 38215 грн. Потерпілий [PERSON] в судовому засіданні погодився з кваліфікацією дій [PERSON] та [PERSON] за ч.4 ст.185 КК України, цивільний позов не заявляв. Долю речових доказів було вирішено у відповідності до ст.100 КПК України, так корпус від колонки «SAMSUNG MX-T70»; три акустичні динаміки від колонки «SAMSUNG MX-T70»; два колеса в зборі від велосипеду «Україна»; бензопилу марки «STIHL MS230»; бензопилу марки «ДніпроМ 5200»; раму від жіночого велосипеду «Україна» зеленого кольору; два металошукача; господарську тачку, що передано на зберігання потерпілому [PERSON] вирішено вважати повернутими власнику /копія вироку а.с. 5-8/. Вирок набув законної сили 09.01.2024, та відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою встановлені обставини доказуванню не підлягають. Згідно із Заявою складеною 17.10.2023 [PERSON] , справжність підпису якого було посвідчено приватним нотаріусом Шосткинського районного нотаріального округу Сумської області Лях В.В. 17.10.2023, реєстровий номер 1367, [PERSON] визнав факт заподіяння вчиненим ним кримінальним правопорушенням майнової та моральної шкоді в сумі 28000,00 грн. [PERSON] та зобов`язався в строк до 01.01.2024 відшкодувати йому майнову та моральну шкоду у вказаній сумі - 28000,00 грн. /а.с. 4/. Подані позивачем медичні документи, зокрема копії Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №7033, час госпіталізації: 21.10.2025-04.11.2025 /а.с. 9-10/, та Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №288, час госпіталізації: 04.02.2025-25.02.2025 /а.с. 11/ відповідно до відомостей, зазначених у медичній документації, підтверджують проходження [PERSON] лікування з приводу поранення, отриманого ним 05.08.2022 під час виконання обов`язків військової служби при захисті Батьківщині. Водночас зазначені документи не містять відомостей, які б підтвердили причинно-наслідковий зв`язок між вчиненим [PERSON] злочином /відповідно до вироку Ямпільського районного суду Сумської області від 07.12.2023/ та завданою моральною шкодою. Відповідно до частин першої, четвертої та сьомої статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Висновки суду Враховуючи вищевикладені вимоги закону та встановлені обставини справи, на підставі наявних у справі доказів суд вважає установленим, що розмір шкоди, який підлягає відшкодуванню [PERSON] , становить 28000,00 грн., оскільки саме такий розмір шкоди, заподіяний з вини [PERSON] , та визначений в заяві, що була ним складена 17.10.2023, справжність підпису якого було посвідчено приватним нотаріусом Шосткинського районного нотаріального округу Сумської області Лях В.В. 17.10.2023, реєстровий номер 1367. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої кримінальним порушенням. При цьому суд погоджується з її розміром, наведеним позивачем в позовній заяві. Суд погоджується з доводами позивача стосовно завдання йому моральної шкоди відповідачем, оскільки позивач відчуває моральні страждання, переживання та пригнічений стан в зв`язку з втратою майна та ухилення відповідача від відшкодування завданої злочином шкоди. Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, заявляючи вимогу про визнання за ним права на відшкодування матеріальної шкоди, позивач фактично підміняє передбачений законом спосіб захисту вимогу про стягнення шкоди декларативною вимогою, яка не породжує правових наслідків та не передбачена цивільним законодавством. Обрання неналежного способу захисту порушеного права є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Частиною 3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Таким чином, оскільки рішення у справі було ухвалено частково на користь позивача, якого звільнено від сплати судового збору, то відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за ставками 2025 року в розмірі 1211,20 грн. (за вимогу майнового характеру, що задоволено судом). З цих підстав,

Outcome: partial