Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з заявою про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна. Заява мотивована тим, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братами. [PERSON] з дитинства проживає із заявником та їх матір`ю [PERSON] . Брат з дитинства страждає на розумову відсталість та хронічне захворювання, неодноразово лікувався, стан його психічного здоров`я з часом тільки погіршився і 16.09.1997року його було визнано інвалідом дитинства ІІ групи безстроково. Внаслідок хронічного психічного розладу брат заявника не орієнтується в живому просторі, не спілкується з сторонніми людьми, буває агресивним. Просить визнати [PERSON] недієздатним та призначити опікуном. Ухвалою суду від 15.09.2025року прийнято заяву до свого провадження та відкрито провадження по справі. 22.09.2025року ухвалою суду зупинено провадження по справі до надання судового психіатричного висновку. Ухвалою суду від 09.12.2025року відновлено провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні заявник заяву підтримав, просив задовольнити. Представник виконавчого комітету Вінницької міської ради в судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо задоволення заяви. Підтримала подання про призначення [PERSON] опікуном [PERSON] , яке просила задовольнити. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що заявник [PERSON] , та [PERSON] є рідними братами та синами [PERSON] . [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, інвалідність встановлена безтерміново, (довідка до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 049408 від 3.11.1997року). Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №850 від 06.11.2025 року [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді розумової відсталості помірного ступеня із значними відхиленнями в поведінці, які потребують особливої уваги і лікування (F.71.1), внаслідок своєї хвороби не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над ним опіки. Згідно ч. 1ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Оцінюючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про визнання [PERSON] , недієздатним. Згідно ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Частиною 1 ст. 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Статтею 58 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 2-5 ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України і Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 затверджено Правила опіки та піклування, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за №387/3680 (надалі - Правила). Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Правил опіка (піклування) є особливою формою державної турботи, зокрема, про повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Опіка (піклування) встановлюється для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки. Згідно з пунктами 2.1, 2.4 Правил опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань. Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника). При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Виконавчим комітетом Вінницької міської ради як органом опіки та піклування до суду подане подання №Р/01/63403/1-0010 від 31.10.2025року про призначення [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] , в разі визнання його судом недієздатним. Із матеріалів даного подання слідує, що [PERSON] звернувся до органу опіки та піклування із заявою про призначення його опікуном [PERSON] , [INFO] , в разі визнання його судом недієздатним. [PERSON] , одружений, зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом братом. Дружина заявника, [PERSON] , 1976 р.н., як. проживає за адресою: [ADDRESS] , згідно поданою заявою від 03.10.2025 року не заперечує щодо призначення чоловік, опікуном. Мати заявника, [PERSON] , 1947 р.н., як. проживає за адресою: [ADDRESS] , згідно з поданою заявою від 03.10.202: року не заперечує щодо призначення сина опікуном, зазначаючи, що вона за віком та станом здоров`я не може доглядати сина. Батько заявника, [PERSON] , згідно з свідоцтвом про смерть № [NUMBER] помер в 2007 році. Згідно з витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомосте про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» відомості на [PERSON] про притягнення до кримінальної відповідальності, про наявність незнятої - непогашеної судимості, про розшук станом на 22.09.2025 року відсутні. Відповідно до медичної виписки ФОН [PERSON] від 24.09.2025 року та до довідки ТОВ «Начмед Поділля» від 25.09.2025 року протипоказання щодо оформлення опіки відсутні. Згідно довідки ТОВ «Світайл» від 22.09.2025 року [PERSON] займає посаду менеджера з питань розвитку території. [PERSON] ознайомлений з правами та обов`язками опікуна. [PERSON] одружений, його дружина [PERSON] не заперечує щодо призначення її чоловіка опікуном його брата [PERSON] . Мати заявника та його брата, [PERSON] не заперечує щодо призначення заявника опікуном її сина [PERSON] . При цьому вказує, що в силу стану здоров`я, фізичних можливостей та життєвих обставин не може доглядати за ним та бути його опікунами. В поданні Органу опіки та піклування Вінницької міської ради повідомила, що будь-які інші особи, крім [PERSON] не виявили бажання бути опікуном [PERSON] ; мати [PERSON] не заперечувала щодо призначення [PERSON] опікуном її сина, тобто його ж рідного брата. Виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України, обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особо є наявність подання Органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Таке поданням органу опіки та піклування, повинно відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 26 січня 2024 року у справі №742/887/23, від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20. Суд звертає увагу, що подання органу опіки та піклування про призначення опікуна має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути врахований на розсуд суду. Цьому документу може бути надана лише оцінка в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений. Надаючи оцінку поданню органу опіки та піклування про доцільність призначення [PERSON] опікуном недієздатного [PERSON] , суд дійшов висновку, що воно складене при неповному з`ясуванні усіх обставин та не може бути підставою для призначення його опікуном у судовому порядку. Його обґрунтування обмежено виконанням формальних процедур, що на переконання суду свідчить про застосування суто формального підходу до вирішення питання про призначення [PERSON] опікуном. Так, подання містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном та відсутність заперечень проти цього з боку його дружини та матері. Водночас не міститься належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність саме такого призначення. Як слідує з матеріалів справи заявник [PERSON] є рідним братом [PERSON] , одружений, працює в ТОВ «Світейл» (пров. Вю Сосюри, 5, м. Кременчук полтавська область). В своїх поясненнях в судовому засіданні заявник вказує, що він працює дистанційно. Однак доказів щодо цього матеріали справи не містять. Не містить оцінки цих обставин і подання органу опіки та піклування як особа, працюючи в іншому населеному пункті матиме можливість здійснювати обов`язки опікуна щодо особи, яка потребує постійного догляду. Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №336/5652/18 зазначив, що відповідно до ч.1ст.67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Наразі подання не містять доказів про наявність у [PERSON] позитивного ставлення, прив`язаності до заявника, що свідчило б про наявність довірливих та доброзичливих стосунків між ними і, що призначення опікуном саме заявника, відповідатиме його інтересам. Органами опіки і піклування всупереч визначеного законом порядку не з`ясовувався характер стосунків між [PERSON] та заявником. Не міститься подання й інформація про те, чи бере [PERSON] або ж продовжує брати участь у житті [PERSON] та яким чином (фізична допомога, супровід, постійний догляд, турбота, допомога під час пересування, прийомів їжі тощо). Докази щодо цього не надані і суду, не була повідомлена суду така інформація і безпосередньо під час розгляду справи. Водночас, як слідує з матеріалів справи, [PERSON] є таким, що потребує постійного стороннього догляду, та проживає, крім заявника та його дружини, разом із своєю матір`ю [PERSON] , що підтверджується виписками із медичних карток [PERSON] , де вказано місце проживання останнього [ADDRESS] . Однак, органом опіки та піклування не розглядалося та не відображено у даному поданні, питання, з урахуванням вимог пункту 3.1 Правил опіки та піклування, переважного права у призначенні опікунами батьків чи одного з них, які також проживають разом з ним та фактично здійснюють догляд і піклування за недієздатним [PERSON] , враховуючи тривалість його захворювання, зокрема й те, що останній хворіє з раннього дитинства. Як [PERSON] подала до органу опіки та піклування заяву, згідно якої не заперечує щодо призначення [PERSON] опікуном її сина [PERSON] , вказуючи, що вона невзмозі виконувати обов`язки опікуна за станом здоров`я та фізичними можливостями. Водночас матеріали справи не містять висновку про те, що [PERSON] за станом здоров`я не змозі виконувати обов`язки опікуна. Інших належних, достовірних та достатніх доказів, які б свідчили, що мати, не може здійснювати догляд за своїм сином суду не надано. Питання щодо можливості призначення мати опікуном [PERSON] взагалі не розглядалося. Крім того, в поданні не вказано про наявність чи відсутність ще дітей у [PERSON] та чоловіка, так як її чоловік помер ще у 2007році та можливість чи відсутність онуків. Суд також звертає увагу, що на момент розгляду справи в суді [PERSON] належить до категорії осіб призовного віку. Суд зауважує, що станом на сьогоднішній день саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений в державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цій сфері, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення конкретної особи опікуном та, перш за все, необхідність такого, зважаючи на наявність інших родичів. Висновок органу опіки та піклування про доцільність призначення [PERSON] опікуном, без доведення зазначених вище умов не може бути підставою для призначення його опікуном у судовому засіданні. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин). Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 754/5841/17. При цьому [PERSON] не позбавлений можливості надавати посильну допомогу та підтримку недієздатному без відповідного судового рішення, а для представництва інтересів недієздатної особи в державних органах, отримання пенсії, поміщення в медичні заклади та інше опікунство може бути оформлено іншими особами (матір`ю)за її заявою. Крім того, якщо жоден з родичів не може або не виявляє бажання бути опікуном, чинне законодавством передбачає можливість патронатного догляду, де професійний доглядач забезпечуватиме необхідну допомогу. Зважаючи на встановленні у судовому засіданні фактичні обставини та необґрунтованість висновку органу опіки та піклування, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні подання про призначення [PERSON] опікуном [PERSON] . Статтею 65 ЦК України передбачено, що до встановлення опіки або піклувальника і призначення опіки чи піклувальника, опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. З огляду на відмову в призначенні [PERSON] опікуном [PERSON] виконавчий комітет Вінницької міської ради як орган опіки і піклування має здійснювати опіку над недієздатним [PERSON] до призначення іншого опікуна. Відповідно до частиною другою статті 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Відповідно інформації Вінницької філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 17.11.2025року №1370, загальна вартість проведеної судово-психіатричної експертизи становить 9229,28 грн, які слід компенсувати експертній установі за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved