Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Позивач в.о. керівника Шептицької окружної прокуратури звернувся до суду із даною позовною заявою в інтересах держави в особі Великомостівської міської ради Львівської області до відповідача [PERSON] , свої вимоги мотивує тим, що рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 03.08.2018р. в справі №454/2147/18 вирішено визнати за відповідачем [PERSON] право власності на самочинне будівництво, а саме нежитлове приміщення (магазину) загальною площею 36,6 кв.м. та навісу 13,3 кв.м. по [ADDRESS] . В червні 2019 року заступник прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Великомостівської міської ради, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області та Головного управління Держгеокадастру у Львівській області подав апеляційну скаргу на вищевказане рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03.08.2018р. Постановою Львівського апеляційного суду від 16.03.2020р. рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03.08.2018р. скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову [PERSON] до Великомостівської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво відмовлено. Постановою Верховного Суду від 11.08.2021р. касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Ухвалу Львівського апеляційного суду від 12.08.2019р. про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокуратури Львівської області на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03.08.2018р. та постанову Львівського апеляційного суду від 16.03.2020р. скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. 20.09.2022р. постановою Львівського апеляційного суду вирішено рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03.08.2018р. скасована. Ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позову [PERSON] до Великомостівської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво відмовлено. Згідно інформації Великомостівської міської ради Львівської області №1291/02-12 від 25.07.2023, 16.06.2019р. на черговій 22 сесії 8 скликання Великомостівської міської ради Львівської області прийнято рішення №531 «Про затвердження проекту детального плану території для впорядкування забудови в районі будинку [ADDRESS] », яким вирішено затвердити проект «Детальний план території для впорядкування забудови в районі будинку [ADDRESS] ». Рішенням 23 сесії 8 скликання Великомостівської міської ради №605 від 28.05.2019 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування нежитлової будівлі (магазину) з метою надання в довгострокову оренду ПП [PERSON] », вирішено надати дозвіл ПП [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] , на розроблення, з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил землеустрою, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0152га. для обслуговування нежитлової будівлі (магазину) по [ADDRESS] з метою надання в довгострокову оренду. Рішенням 25 сесії 8 скликання Великомостівської міської ради №680 від 23.07.2019р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування нежитлової будівлі (магазину) та надання у довгострокову оренду ФОП [PERSON] », вирішено пунктом 1, затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0152 га. кадастровий номер 4624810300:10:002:0353 в [ADDRESS] для обслуговування нежитлової будівлі (магазину) ФОП [PERSON] мешканцю [ADDRESS] . Пунктом 3 рішення, вирішено надати у довгострокову оренду ФОП [PERSON] земельну ділянку площею 0,0152 га. кадастровий номер 4624810600:10:002:0353 в [ADDRESS] , для обслуговування нежитлової будівлі (магазину) терміном на 8 років. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 09.06.2020р. державним реєстратором зареєстроване право власності територіальної громади в особі Великомостівської міської ради (код ЄДРПОУ 04056316), на земельну ділянку кадастровий номер 4624810600:10:002:0353 площею 0,0152 га. В подальшому, 01.06.2020р. між Великомостівською міською радою (орендодавцем) та ФОП [PERSON] (орендар) укладено договір оренди землі кадастровий номер 4624810600:10:002:0353 площею 0,0152 га. Згідно п.1 вказаного договору оренди землі, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування нежитлової будівлі (магазину), що знаходиться в [ADDRESS] на території Великомостівської міської ради, Сокальського району, Львівської області, кадастровий номер 4624810600:10:002:0353. Згідно п.2 Договору оренди землі, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0152 га, у тому числі під будівлею 56 кв.м. Пунктом 3 Договору зазначено, на земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна нежитлова будівля, на яку визнано право власності, згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області по справі №454/2147/18 за [PERSON] .. Пунктом 4 Договору встановлено, що земельна ділянка передається в оренду разом з нежитловими будівлями. Договір укладено на 8 років - до 01.06.2028р. Земельна ділянка передається в оренду для обслуговування нежитлової будівлі (магазину) - п.15 Договору. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 09.06.2020р. державним реєстратором внесені відомості у вказаний реєстр щодо укладеного договору оренди землі від 01.06.2020р. між Великомостівською міською радою та ФОП [PERSON] . Таким чином, між Великомостівською міською радою Сокальського району Львівської області та ФОП [PERSON] , 01.06.2020р. укладено договір оренди землі кадастровий номер 4624810600:10:002:0353, площею 0,0152га, що знаходиться за адресою місцерозташування спірного самочинного будівництва, а саме нежитлового приміщення (магазину) по [ADDRESS] , всупереч вимог чинного законодавства. Оскільки, рішенням Львівського апеляційного суду у справі №454/2147/18 від 16.03.2020р., скасовано рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03.08.2018р. та ухвалено новее, яким у задоволенні позову [PERSON] до Великомостівської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво відмовлено, та вказане рішення набрало законної сили 16.03.2020р.. Крім цього, зазначає, що в ході розгляду Львівським апеляційним судом апеляційної скарги прокуратури Львівської області на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03.08.2018р., представник Великомостівської міської ради подав до суду заяву, в якій просив у задоволенні скарги прокурора відмовити, рішення суду залишити без змін. Таким чином, Великомостівській міській раді Львівської області було відомо про вказані обставини, однак такі факти були проігноровані при укладені спірного договору оренди землі від 01.06.2020р.. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за адресою: [ADDRESS] , жодного нерухомого майна не зареєстровано. Окрім цього, рішенням суду апеляційної інстанції [PERSON] відмовлено у визнанні права власності на самочинне будівництво. Відтак, станом на момент укладення договору оренди землі від 01.06.2020р. між Великомостівською міською радою Львівської області та ФОП [PERSON] , рішення Сокальського районного суду Львівської області №454/2147/18 від 03.08.2018р., яким визнано за [PERSON] право власності на самочинне будівництво, а саме нежитлове приміщення (магазину) загальною площею 36,6 м.кв. та навісу 13,3 м.кв. по [ADDRESS] , було скасоване. Таким чином, Великомостівською міською радою незаконно укладено спірний договір оренди землі із ФОП [PERSON] від 01.06.2020р.. Окрім цього, у вказаному договорі оренди зазначено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0152 га, у тому числі під будівлею 56 м.кв., та на земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна нежитлова будівля, на яку визнано право власності, згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області по справі №454/2147/18 за [PERSON] . Водночас, згідно вказаного рішення Сокальського районного суду Львівської області, за [PERSON] визнано право власності на самочинне будівництво, а саме нежитлове приміщення (магазину) загальною площею 36,6 кв.м. та навісу 13,3 кв.м. Враховуючи вищевикладене, договір оренди землі від 01.06.2020р. укладений між Великомостівською міською радою та ФОП [PERSON] підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка поверненню. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 13.01.2023 проведена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] (місцезнаходження: [ADDRESS] ). ФОП [PERSON] не міг законно набути право оренди на спірну земельну ділянку, оскільки здійснив самочинне будівництво на землях комунальної власності, натомість, набув таке право оренди в спосіб, який за формальними ознаками має вигляд законного: юридичне оформлення права оренди ФОП [PERSON] на землю стало можливим через укладення органом місцевого самоврядування договору оренди землі, який порушує закон. Зазначає, що згідно ч.1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст. 134 ЗК України не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Враховуючи той факт, що апеляційним судом Львівської області відмовлено [PERSON] , у визнанні права власності на самочинне будівництво, відтак правові підстави для укладення договору оренди землі поза конкурентними засадами (земельними торгами) відсутні. За таких обставин, підлягає повернення у комунальну власність Великомостівської міської ради Львівської області земельна ділянка площею 0,0152 га з кадастровим номером 4624810600:10:002:0353. Крім цього, у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. За таких обставин, відновлення становища, яке існувало до передачі у оренду ФОП [PERSON] земельної ділянки площею 0,0152 га з кадастровим номером 4624810600:10:002:0353 можливе шляхом скасування судом державної реєстрації прав та їх обтяжень з номером 36832122 від 09.06.2020р. Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що власником земельної ділянки (кадастровий номер 4624810600:10:002:0353) на якій здійснено самочинне будівництво, на даний час є Великомостівська міська рада. Таким чином, Великомостівська міська рада є особою, права якої порушено, оскільки з врахуванням вимог Земельного кодексу України остання від імені територіальної громади передає, зокрема, у користування земельні ділянки комунальної власності та наділена повноваженнями щодо розпоряджання цими ділянками. Зокрема, порушення права власника може бути усунуте шляхом демонтажу споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці. Такий спосіб судового захисту спрямований на припинення порушення прав осіб, які є власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких здійснено самочинне будівництво, а також відновлює становище, яке існувало до здійснення протиправної забудови. Тому, у даному випадку наявні правові підстави для звернення Великомостівської міської ради до суду за захистом порушеного права, як власника земельної ділянки, та єдиним способом захисту передбачено саме знесення самочинно збудованого майна. Просить суд зобов`язати [PERSON] звільнити земельну ділянку кадастровий номер 4624810600:10:002:0353 площею 0,0152 га від самочинно збудованої споруди та привести її у первинний стан шляхом знесення за власний рахунок об`єкта самочинного будівництва, а саме нежитлового приміщення (магазину) загальною площею 36,6 м2 та навісу 13,3 м2 по [ADDRESS] , шляхом демонтажу об`єкта самочинного будівництва. Визнати недійсним Договір оренди землі б/н від 01.06.2020 укладений між Великомостівською міською радою та ФОП [PERSON] щодо земельної ділянки кадастровий номер 4624810600:10:002:0353 площею 0,0152 га. Скасувати державну реєстрацію речового права оренди за ФОП [PERSON] (номер відомостей про речове право 36832122 від 09.06.2020) на земельну ділянку кадастровий номер 4624810600:10:002:0353 площею 0,0152 га. Зобов`язати [PERSON] повернути територіальній громаді в особі Великомостівської міської ради земельну ділянку площею 0,0152 га з кадастровим номером 4624810600:10:002:0353, яка знаходиться по [ADDRESS] з приведенням її у стан придатний для подальшого використання за цільовим призначенням. Стягнути з [PERSON] на користь Львівської обласної прокуратури судовий збір в сумі 9 689грн 60коп. сплачений за подання позовної заяви. У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Пилипів В.І. зазначив, що прокурор вважає, що Великомостівською міською радою Львівської області незаконно укладено спірний договір оренди землі із ФОП [PERSON] від 01.06.2020р. чим порушено права Великомостівської міської ради Львівської області. Звертає увагу на те, що підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Одночасно у своєму позові прокурор посилається на дотримання ним процедура, передбаченої абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», яка застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження такого захисту. Зазначає, що прокурор, вимагаючи визнати недійсним договір оренди земелі, не довів яким чином оспорюваний договір порушує або загрожує порушенню інтересів держави, зокрема, інтересів територіальної громади. Прокурор самостійно обґрунтував, що необхідність захисту інтересів держави у цій справі полягає в необхідності захисту Великомостівської міської ради Львівської області, яка є особою, права якої порушено. Однак, захист інтересів Великомостівської міської ради Львівської області не зачіпає інтереси великого числа громадян та не потребує захисту інтересів держави. Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 03.08.2018 року визнано за відповідачем право власності на самочинне будівництво, а саме нежитлове приміщення (магазину) загальною площею 36,6 м2 та навісу 13,3 м2 по [ADDRESS] . Постановою Львівського апеляційного суду від 16.03.2020 року скасовано рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03.08.2018 року та ухвалено нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Великомостівської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво. Однак постанова Львівського апеляційного суду від 16.03.2020 року не набрала законної сиди, оскільки скасована постановою Верховного Суду від 11.08.2021 року, а справу передано до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. 20.09.2022 року постановою Львівського апеляційного суду скасовано рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03.08.2018 року та ухвалено нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Великомостівської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво. Постанова набрала законної сили 30.09.2022 року. Тобто лише 30.09.2022 року скасовано рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03.08.2018 року. Отже, безпідставними є доводи прокурора про те, що 01.06.2020 року на момент укладення спірного договору оренди, рішення Сокальського району Львівської області від 03.08.2018 року скасовано постановою Львівського апеляційного суду, яка набрала законної сили 16.03.2020 року. Таким чином на момент вчинення спірного договору оренди землі, було чинне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03.08.2018 року, що спростовує відповідні доводи прокурора у позовній заяві. З огляду на те, що спірна земельна ділянка передана в оренду для обслуговування не житлової будівлі (магазину) право власності на яку визнано чинним на той момент рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 03.08.2018 року, для цього існували законодавчі підстави, а тому поведінка обох його сторін була добросовісною. За таких обставин, відсутні факти порушення передбаченої законом процедури отримання відповідачем у оренду спірної земельної ділянки. Рішення 25 сесії 8 скликання Великомостівської міської ради № 680 від 23.07.2019 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у довгострокову оренду ФОП [PERSON] » залишається чинним. Отже, відсутні підстави для задоволення позову в частині визнання недійсним оспорюваного договору оренди та інших позовних вимог, як похідних. У постанові Львівського апеляційного суду від 20.09.2022 року вказано про те, що позивач не звертався у компетентні органи з метою узаконення самочинного будівництва та не отримав відмову таких органів в його узаконенні. Отже, відповідач не вичерпав передбачені законом можливості позасудового визнання права власності на новостворене нерухоме майно, шляхом звернення у компетентні органи для набуття права власності та введення об`єкта в експлуатацію у встановленому законом порядку. Також зазначає, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проєкту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проєкту), допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проєкту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Також зазначає, що у разі, якщо суд не знайде підстав для відмови у задоволенні позову по суті, підставою відмови у задоволенні позову є пропуск прокурором строку позовної давності та не подання заяви про поновлення такого строку з обгрунтуванням поважності причин пропуску. Вважає, що безпідставним є посилання прокурора у позовній заяві на те, що порушення, які стали підставою для заявлення цього позову тривають, а тому позивачами не пропущено строк звернення до суду. Просить відмовити у задоволенні позову. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у випадках і в порядку, що визначені Законом. Статтею 1 ЗУ «Про прокуратуру» визначено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. Зокрема зазначає, що звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Факт не звернення до суду суб`єкта владних повноважень з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та, відповідно, мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що такий суб`єкт неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. В даному випадку прокурор звернувся до суду в інтересах Великомостівської міської ради з позовом про визнання недійсним договору оренди землі, зазначивши Великомостівську міську раду як Позивача у справі. Також зазначає, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави і в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Тому в даному випадку Великомостівською міською радою з порушення вищенаведених норм права укладено спірний договір оренди землі, на підставі якого в оренду передана земельна ділянка комунальної форми власності, та на якій знаходиться об`єкт самочинного будівництва, у визнанні права власності на який судом відмовлено, що є підставою для визнання недійсним укладеного договору оренди земельної ділянки, який суперечить інтересам держави. У разі якщо представницький орган територіальної громади, яким є орган місцевого самоврядування, діє всупереч інтересів територіальної громади, то прокурор наділений повноваженнями захищати такі інтереси територіальної громади як складову інтересів держави, за умови відсутності іншого державного органу з відповідними повноваженнями, спрямованими на здійснення такого захисту. Щодо наведених аргументів представника відповідача, про те, що постанова Львівського апеляційного суду від 16.03.2020 року не набрала законної сили, оскільки скасована постановою Верховного Суду від 11.08.2021 року, заперечуємо з наступних підстав. Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 03.08.2018 у справі №454/2147/18 вирішено визнати за [PERSON] право власності на самочинне будівництво, а саме нежитлове приміщення (магазину) загальною площею 36,6 кв.м. та навісу 13,3 кв.м. по [ADDRESS] . Постановою Львівського апеляційного суду від 16.03.2020р. у справі №454/2147/18 рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03.08.2018 скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову [PERSON] до Великомостівської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили 16.03.2020р. Згідно статті 384 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постановою Верховного Суду від 11.08.2021р. касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Ухвалу Львівського апеляційного суду від 12.08.2019р. (про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокуратури Львівської області на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03.08.2018), та постанову Львівського апеляційного суду від 16.03.2020р. скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. 20.09.2022р. постановою Львівського апеляційного суду у справі №454/2147/18, постановлено рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03.08.2018р. року скасувати. Ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позову [PERSON] до Великомостівської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво відмовити. 01.06.2020р. між Великомостівською міською радою (Орендодавцем) та ФОП [PERSON] (Орендар) укладено договір оренди землі кадастровий номер 4624810600:10:002:0353 площею 0,0152 га. Таким чином, між Великомостівською міською радою Сокальського району Львівської області та ФОП [PERSON] 01.06.2020р. укладено договір оренди землі кадастровий номер 4624810600:10:002:0353, площею 0,0152 га, яка знаходиться за адресою місцерозташування спірного самочинного будівництва, а саме нежитлового приміщення (магазину) по [ADDRESS] , всупереч вимог чинного законодавства. Відтак, станом на момент укладення договору оренди землі від 01.06.2020р. між Великомостівською міською радою Львівської області та ФОП [PERSON] , рішення Сокальського районного суду Львівської області №454/2147/18 від 03.08.2018р., яким визнано за [PERSON] право власності на самочинне будівництво, а саме нежитлове приміщення (магазину) загальною площею 36,6 м.кв. та навісу 13,3 м.кв. по [ADDRESS] , було скасоване. Щодо аргументів представника відповідача, про те, що рішення 25 сесії 8 скликання Великомостівської міської ради №680 від 23.07.2019р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у довгострокову оренду ФОП [PERSON] » залишається чинним, вважає необгрунтованими, враховуючи наступне. У рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009, зазначено, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. Враховуючи наведене, рішення 25 сесії 8 скликання Великомостівської міської ради №680 від 23.07.2019р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування нежитлової будівлі (магазину) та надання у оренду ФОП [PERSON] », вичерпало свою дію виконанням, а саме передачею ФОП [PERSON] в оренду земельної ділянки площею 0,0152 га кадастровий номер 4624810600:10:002:0353 в [ADDRESS] , для обслуговування нежитлової будівлі (магазину). Щодо посилання представника відповідача на те, що позивач [PERSON] не звертався у компетентні органи з метою узаконення самочинного будівництва та не отримав відмову таких органів в його узаконенні, відтак [PERSON] не вичерпав передбачені законом можливості визнання права власності на новостворене нерухоме майно, заперечує з наступних підстав. 21.11.2022р. представник [PERSON] - адвокат Назарко А.Р., звернувся в Львівський апеляційний суд із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову (справа №454/2147/18). Вказане клопотання мотивоване тим, 15.07.2019 року Львівським апеляційним судом постановлено ухвалу про забезпечення позову, відповідно до якої судом задоволено заяву прокуратури Львівської області про забезпечення позову, та накладено заборону на вчинення дій по реєстрації права власності на нежитлове приміщення (магазину) площею 36,3 кв.м. та навісу 13,3 кв.м., яке розташоване по [ADDRESS] , та його відчуження. Як зазначено у вказаному клопотанні [PERSON] позбавлений можливості звернутися до компетентних органів із відповідними заявами про узаконення самочинного будівництва, оскільки ухвалою Львівського апеляційного суду від 15.07.2019р. у справі №454/2147/18 накладено заборону на вчинення дій по реєстрації права власності на вказане нежитлове приміщення. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 23.06.2023р. у справі №454/2147/18 скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Львівського апеляційного суду від 15.07.2019р. у справі за позовом [PERSON] до Великомостівської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво. Відтак, ані з моменту винесення первинного рішення у справі №454/2147/18 від 03.08.2018, ані з моменту скасування заходів забезпечення позову, [PERSON] жодні заходи щодо звернення у компетентні органи з метою узаконення самочинного будівництва не вживав. Станом на даний час, відомості щодо реєстрації права власності на самочинне будівництво за адресою: [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. Щодо строків позовної давності, зазначає, що підставою для звернення позивача до суду з цим позовом про визнання недійсним договору оренди землі є порушення при укладенні такого договору між Великомостівською міською радою та ФОП [PERSON] та наявності на земельній ділянці самочинного будівництва, у визнанні права власності на яке [PERSON] було відмовлено. Однак на даний час вказане самочинне будівництво, а саме нежитлове приміщення (магазину) за адресою [ADDRESS] не знесено, договір оренди земельної ділянки не розірвано. Окрім цього, 21.11.2022р. [PERSON] звернувся до Львівського апеляційного суду із заявою про скасування заходів забезпечення, а саме заборони на вчинення дій по реєстрації права власності на нежитлове приміщення (магазину) загальною площею 36,6 кв.м., яке розташоване по [ADDRESS] , та його відчуження. Свою заяву [PERSON] мотивував тим, що у зв`язку з діючими заходами забезпечення, він позбавлений можливості звернутися до компетентних органів із відповідними заявами про узаконення самочинного будівництва. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 23.06.2023р. задоволено заяву [PERSON] та скасовано заходи забезпечення позову. Також Великомостівською міською радою заходи щодо визнання недійсним договору оренди землі б/н від 01.06.2020, повернення [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 4624810600:10:002:0353, площею 0,0152 га. в комунальну власність Великомостівської територіальної громади, звільнення земельної ділянки від самочинного будівництва не вживалися. Таким чином, допущене відповідачем правопорушення за своєю суттю не є одноразовим, має триваючий характер та не припинено на момент звернення позивача до суду з позовом. Зазначає, що за своєю юридичною природою самочинне будівництво - це правопорушення, яке носить триваючий характер. Враховуючи наведене, позов про визнання недійсним договору оренди землі та звільнення земельної ділянки від об`єкта самочинного будівництва може бути заявлено впродовж усього часу порушення його прав. Враховуючи вищенаведене, просить задоволити позов у повному обсязі. Прокурор Проць О.Б. в ході розгляду справи позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, в обґрунтування вимог зіслалася на доводи, що викладені у позовній заяві. Представник позивача Великомостівської міської ради Львівської області в судове засідання не прибув, у наданому суду клопотанні просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, у наданій суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовних вимог не визнає. Представник відповідача адвокат Пилипів В.І. в судове засідання не прибув, не повідомив суду про причину неявки. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03.08.2018р. у справі №454/2147/18 вирішено визнати за [PERSON] право власності на самочинне будівництво, а саме нежитлове приміщення (магазину) загальною площею 36,6 кв.м. та навісу 13,3 кв.м. по [ADDRESS] . Постановою Львівського апеляційного суду від 16.03.2020р. задоволено апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області та рішення Сокальського районного суду Львівської області у справі №454/2147/18 від 03.08.2018 скасовано, ухвалено нове, яким у задоволенні позову [PERSON] до Великомостівської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво відмовлено. Постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили 16.03.2020р. Постановою Верховного Суду від 11.08.2021р. касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Ухвалу Львівського апеляційного суду від 12.08.2019р. (про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокуратури Львівської області на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03.08.2018р.), та постанову Львівського апеляційного суду від 16.03.2020р. скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. Постановою Львівського апеляційного суду від 20.09.2022р. у справі №454/2147/18, постановлено рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03.08.2018р. скасувати. Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову [PERSON] до Великомостівської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво відмовити. Згідно наданої Великомостівською міською радою Львівської області інформації за №1291/02-12 від 25.07.2023р., 16.04.2019р. на черговій 22 сесії 8 скликання Великомостівської міської ради Львівської області прийнято рішення №531 «Про затвердження проекту детального плану території для впорядкування забудови в районі будинку [ADDRESS] », яким вирішено затвердити проект «Детальний план території для впорядкування забудови в районі будинку [ADDRESS] ». Рішенням 23 сесії 8 скликання Великомостівської міської ради №605 від 28.05.2019 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування нежитлової будівлі (магазину) з метою надання в довгострокову оренду ПП [PERSON] », вирішено надати дозвіл ПП [PERSON] , жителю [ADDRESS] на розроблення, з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил землеустрою, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0152 га для обслуговування нежитлової будівлі (магазину) по [ADDRESS] з метою надання в довгострокову оренду. Пунктом 1 рішенням 25 сесії 8 скликання Великомостівської міської ради №680 від 23.07.2019 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування нежитлової будівлі (магазину) та надання у довгострокову оренду ФОП [PERSON] », вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0152га. кадастровий номер 4624810300:10:002:0353 в [ADDRESS] для обслуговування нежитлової будівлі (магазину) ФОП [PERSON] мешканцю [ADDRESS] . Пунктом 3 зазначеного рішення вирішено надати у довгострокову оренду ФОП [PERSON] земельну ділянку площею 0,0152 га кадастровий номер 4624810600:10:002:0353 в [ADDRESS] , для обслуговування нежитлової будівлі (магазину) терміном на 8 років. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 09.06.2020 державним реєстратором зареєстроване право власності територіальної громади в особі Великомостівської міської ради (код ЄДРПОУ 04056316), на земельну ділянку кадастровий номер 4624810600:10:002:0353 площею 0,0152 га. 01.06.2020р. між Великомостівською міською радою (Орендодавцем) та ФОП [PERSON] (Орендар) укладено договір оренди землі кадастровий номер 4624810600:10:002:0353 площею 0,0152 га. Згідно п.1 вказаного договору оренди землі, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування нежитлової будівлі (магазину), яка знаходиться в [ADDRESS] , на території Великомостівської міської ради, Сокальського району, Львівської області, кадастровий номер 4624810600:10:002:0353. Згідно п.2 Договору оренди землі, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0152 га, у тому числі під будівлею 56 кв.м. Пунктом 3 Договору оренди землі зазначено, на земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна нежитлова будівля, на яку визнано право власності, згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області по справі №454/2147/18 за [PERSON] . Пунктом 4 Договору оренди землі встановлено, що земельна ділянка передається в оренду разом з нежитловими будівлями. Згідно п.8 договору, такий укладено на 8 років до 01.06.2028 року. Відповаідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 09.06.2020р. державним реєстратором внесені відомості у вказаний реєстр щодо укладеного договору оренди землі від 01.06.2020р. між Великомостівською міською радою та ФОП [PERSON] . Також згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 13.01.2023 проведена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] (місцезнаходження: [ADDRESS] ). В свою чергу, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою як її права, так і обов`язки за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою. Із запитів Шептицької окружної прокуратури в порядку ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» від 19.02.2024р. та 23.01.2024р. на ім`я голови Великомостівської міської ради, зокрема встановлено, що у таких прокурором повідомлено про виявлені порушення законодавства та чи буде міська рада самостійно звертатися до суду із позовом з метою усунення вказаних порушень. Згідно відповідей міського голови та заступника міського голови м. Великі Мости Шептицького району від 26.01.2024р. та 22.02.2024р. встановлено, що із відповідним позовом до суду міська рада не зверталася. У зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору, просили прокурора представляти інтереси держави в особі Великомостівської міської ради в суді. Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Частиною 1 ст. 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Порядок надання земельних ділянок у власність, користування та на правах оренди встановлений статтями 118, 123-124, 128 Земельного кодексу України та Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Відповідно до ст.ст. 13, 15 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається в письмовій формі. Змістом цього договору є права та обов`язки сторін договору, щодо використання земельної ділянки, визначення розміру орендної плати, порядок і умови її сплати, припинення договору та відшкодування збитків. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно з ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Як встановлено в ході розгляду справи Великомостівська міська рада, знаючи про факт скасування Апеляційним судом рішення суду першої інстанції щодо визнання за відповідачем права власності на самочинне будівництво, без належних правових підстав уклала договір оренди землі від 01.06.2020р., у якому зазначає, що на земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна нежитлова будівля, на яку визнано право власності, згідно рішення Сокальського районного суду по справі №454/2147/18 за [PERSON] , хоча на момент укладення спірного договору оренди [PERSON] було відмовлено у задоволенні позову про визнання права власності на самочинне будівництво. Крім цього, згідно ч.1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст. 134 ЗК України не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Відповідно, враховуючи, що Львівським апеляційним судом відмовлено [PERSON] , у визнанні права власності на самочинне будівництво, відтак правові підстави для укладення договору оренди землі поза конкурентними засадами (земельними торгами) відсутні. Стаття 215 ЦК України встановлює загальне правило про те, що правочин є недійсним у зв`язку з недодержанням в момент його вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених статтею 203 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Таким чином, враховуючи, що спірний договір оренди землі від 01.06.2020р. укладено з порушенням приписів Земельного кодексу України, на підставі статті 203 ЦК України його слід визнати недійсним, таким чином, дана позовна вимога є підставною та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно, позовна вимога щодо зобов`язання відповідача повернути територіальній громаді в особі Великомостівської міської ради Львівської області земельна ділянка площею 0,0152 га з кадастровим номером 4624810600:10:002:0353, з приведенням її у стан придатний для подальшого використання за цільовим призначенням підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 4 та ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав підлягають речові права на нерухоме майно, похідні від права власності - право оренди земельної ділянки. У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Відомості про речові права на земельну ділянку, похідні від права власності, що припиняються після завершення строку дії відповідного договору, містяться в Державному реєстрі прав з дня державної реєстрації набуття речового права до дня закінчення строку дії договору, що обраховується відповідно до Цивільного кодексу України. У разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. Відповідно, приймаючи рішення щодо визнання недійсним спірного договору оренди землі, суд приймає рішення щодо скасування державної реєстрації речового права оренди за відповідачем на земельну ділянку. Вирішуючи позовну вимогу щодо звільнення земельної ділянки від самочинно збудованої споруди та привести її у первинний стан шляхом знесення за власний рахунок об`єкта самочинного будівництва, шляхом демонтажу, судом встановлено наступне. Як вже встановлено, постановою Львівського апеляційного суду від 16.03.2020р. у справі №454/2147/18 рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03.08.2018 скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову [PERSON] до Великомостівської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво відмовлено. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (ч. 4 ст. 373 ЦК України). Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Частиною 1 статті 6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста. Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що власником земельної ділянки (кадастровий номер 4624810600:10:002:0353) на якій здійснено самочинне будівництво, є Великомостівська міська рада. Таким чином, Великомостівська міська рада є особою, права якої порушено, оскільки з врахуванням вимог Земельного кодексу України остання від імені територіальної громади передає, зокрема, у користування земельні ділянки комунальної власності та наділена повноваженнями щодо розпоряджання цими ділянками. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням володіння. Відповідно до п. б ч. 3 ст. 152 ЗК України, до способів захисту прав на земельні ділянки належить, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Згідно ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Враховуючи те, що судом відмовлено [PERSON] у позові до Великомостівської міської ради Львівської області про визнання права власності на самочинне будівництво, рішення суду набрало законної сили, наявні підстави для задоволення вимоги про зобов`язання відповідача здійснити демонтаж (знесення) незаконно розміщеного на земельній ділянці об`єкту. Таким чином, оскільки у справі доведено безпідставність перебування самочинного будівництва на земельній ділянці, що належить територіальній громаді, зазначена земельна ділянка повинна бути звільнена шляхом знесення об`єктів самочинного будівництва. Що стосується клопотання представника відповідача щодо застосування строків позовної давності, які на його думку позивачем пропущено, судом встановлено наступне. Згідно приписів ст.ст. 256, 257, 260 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст 253 - 255 цього Кодексу. За загальним правилом, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). Підставою для звернення позивача до суду з цим позовом про визнання недійсним договору оренди землі є порушення при укладенні такого договору між Великомостівською міською радою та [PERSON] і наявності на земельній ділянці самочинного будівництва, у визнанні права власності на яке [PERSON] відмовлено. Проте на даний час вказане самочинне будівництво, а саме нежитлове приміщення (магазину) за адресою [ADDRESS] не знесено, договір оренди земельної ділянки не розірвано. Окрім цього, як встановлено, 21.11.2022р. [PERSON] звернувся до Львівського апеляційного суду із заявою про скасування заходів забезпечення, а саме заборони на вчинення дій по реєстрації права власності на нежитлове приміщення (магазину) загальною площею 36,6 кв.м., яке розташоване по [ADDRESS] , та його відчуження. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 23.06.2023р. задоволено заяву [PERSON] та скасовано заходи забезпечення позову. Великомостівською міською радою заходи щодо визнання недійсним договору оренди землі від 01.06.2020р., повернення [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 4624810600:10:002:0353, площею 0,0152 га. в комунальну власність Великомостівської територіальної громади, звільнення земельної ділянки від самочинного будівництва не вживалися. Таким чином, допущене відповідачем правопорушення має триваючий характер та не припинено на момент звернення позивача до суду з позовом. За своєю юридичною природою самочинне будівництво - це правопорушення, яке носить триваючий характер. Триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконання обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.12.2020р. у справі №520/109/20. Враховуючи вищенаведене, порушення, які стали підставою для заявлення цього позову, що тривають у часі на даний момент, позивач звернувся до суду із даним позовом в межах строків, встановлених законом. Вирішуючи питання щодо судових витрат у справі, встановлено, що при зверненні до суду із даним позовом позивачем згідно платіжної інструкції №429 від 06.03.2024р. сплачено 9689,60грн. судового збору, які згідно ст. 141 ЦПК підлягають стягненню із відповідача в користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved