Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Андрусенко І. Я., звернулася до суду з позовом до Монастириської міської ради про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки у порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,32 га, призначену для ведення особистого підсобного господарства, яка була передана останньому у приватну власність згідно з рішенням 3сесії 22 скликання Чехівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області № 3 від 09.06.1995 року «Про приватизацію земельних ділянок жителів с. Чехів», а також земельну ділянку площею 0,08 га, призначену для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка була передана йому у приватну власність згідно з рішенням 5сесії 22 скликання Чехівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області № 6 від 19.08.1997 року «Про приватизацію земельних ділянок жителів села Чехів». Вказану спадщину прийняла дочка спадкодавця [PERSON] , оскільки належала до спадкоємців за законом першої черги і вступила у фактичне управління спадковим майном, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з тим, що [PERSON] за життя не завершив процес приватизації та не зареєстрував право власності на зазначену земельну ділянку. З огляду на наведені обставини просить позов задовольнити. Судові витрати позивачка покладає на себе. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 15.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі. Окрім того, вказаною ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі та витребувано в Монастириської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] та її представник адвокат Андрусенко І. Я. в підготовче засідання не з`явилися, проте в позовній заяві представник позивача просить розглянути справу за їхньої відсутності. Представник відповідача Монастириської міської ради в підготовче засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу за відсутності представника відповідача, з обставинами, викладеними в позові, погоджується, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи наведене, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Суд встановив такі обставини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.03.1966 року, батьками [PERSON] , [INFO] , вказано [PERSON] і [PERSON] . Згідно з витягом з рішення 3 сесії 22 скликання Чехівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області № 3 від 09.06.1995 року «Про приватизацію земельних ділянок жителів с. Чехів» [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,57 га, з яких: присадибна ділянка площею 0,25 га і для ведення особистого підсобного господарства площею 0,32 га. Згідно з витягом з рішення 5 сесії 22 скликання Чехівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області № 6 від 19.08.1997 року «Про приватизацію земельних ділянок жителів села Чехів» [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,08 га. Відповідно до копії земельно-шнурової книги с. Чехів (запис № 131) [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,08 га, призначена «під будівництво». [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.02.2003 року. Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 22.11.2016 року у справі № 603/649/16-ц, яке набрало законної сили 03.12.2016 року, встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем та після його смерті здійснювала догляд за житловим будинком з надвірними будівлями. Матір позивачки [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.12.2002 року. Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори № 33/01-16 від 03.02.2026 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкової справи не заведено. Відповідно до листа завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 544/01-16 від 31.12.2025 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , на земельну ділянку площею 0,32 га, призначену для ведення особистого підсобного господарства, яка була передана останньому у приватну власність згідно з рішенням Чехівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області № 3 від 09.06.1995 року «Про приватизацію земельних ділянок жителів с. Чехів», а також земельну ділянку площею 0,08 га, призначену для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка була передана йому у приватну власність згідно з рішенням Чехівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області № 6 від 19.08.1997 року «Про приватизацію земельних ділянок жителів села Чехів», у зв`язку із тим, що [PERSON] за життя не розробив технічну документацію на цю земельну ділянку та не зареєстрував речове право на неї. З листа Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області № 29-19-0.2131-258/2-26 від 20.01.2026 року відомо, що згідно з відомостями з Державного земельного кадастру на час підготовки інформації, відповідно до положень ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України, які діяли до 01.01.2013 року, відомостями про видачу державних актів встановленого зразка [PERSON] . Головне управління не володіє. Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі не містить записів про видачу [PERSON] правопосвідчувальних документів на земельну ділянку, розташовану в межах території Чехівської сільської ради (Монастириської міської ради - після адмінреформи), Монастириського району (теперішнього - Чортківського району) Тернопільської області. Також у Реєстрі перетворених в електронний вигляд правовстановлюючих документів на земельну ділянку відсутні відомості про видачу [PERSON] державних актів встановленого зразка в межах Тернопільської області. Інформаційним листом № Р-1426/05-01 від 09.01.2026 року Монастириської міської ради позивачці відмовлено в завершені процедури приватизації, зокрема, в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельні ділянки площею 0,32 га, призначені для ведення особистого селянського господарства і площею 0,25 га, призначені для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовані в с. Чехів. Так, за результатом розгляду заяви позивачки встановлено, що поданими нею документами не підтверджується, що вона є спадкоємцем вказаних земельних ділянок після смерті [PERSON] . У зв`язку з наведеним позивачці рекомендовано звернутись з відповідною позовною заявою до суду. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі ЦК України) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року). Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК (2003 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК (2003 року) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно зі ст. 548 ЦК Української РСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У силу ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. За змістом ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. В постанові від 20.03.2019 року в справі № 350/67/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації. Про те, що до складу спадщини входить право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю, Верховний Суд також вказав, зокрема, в постанові від 23.11.2022 року в справі № 752/1229/21. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є підставним і таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що батькові позивачки [PERSON] рішенням Чехівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області № 3 від 09.06.1995 року передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,32 га. Окрім того, рішенням Чехівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області № 6 від 19.08.1997 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,08 га, призначену для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд. Разом з тим, [PERSON] за життя не завершив процес приватизації та не зареєстрував право власності на зазначені земельні ділянки. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину, до складу якої входять вищевказані земельні ділянки, прийняла його дочка [PERSON] . Дані про інших спадкоємців, які прийняли спадщину, відсутні. Отже, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати за нею право на завершення приватизації вищевказаної земельної ділянки у порядку спадкування.

Outcome: approved