Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові вказала, що 22 вересня 2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Спільних дітей подружжя не має. Позивачка зазначає, що спільне життя подружжя стало неможливим та суперечить інтересам обох сторін. Шлюбні стосунки фактично припинені і позивачка вважає неможливим їх відновлення, шлюб існує формально. Позивачка просить не встановлювати строк для примирення. 01.12.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача [PERSON] адвоката Бідюк Я.В. надійшло клопотання про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, прохають задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився. Зважаючи на те, що зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідача невідоме, його викликано до суду у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, про причини неявки суд не повідомив. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на наведене, а також враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб між собою 22 вересня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. /а.с.7/ Позивач [PERSON] є громадянкою України, що підтверджується відповідним паспортом. /а.с.9-12/ Відповідач [PERSON] є громадянином Лівану, втім, має посвідку на постійне проживання в Україні /а.с.15-17/ Оскільки сторони на момент подання позову про розірвання шлюбу проживають на території України, і позивачка є громадянкою України, справа підлягає розгляду за останнім відомим місцем проживання відповідача, що відповідає вимогам п.2 ч.1 ст.76 ЗУ «Про міжнародне приватне право». Аналогічних висновків дійшов КЦС ВС у постанові від 24 липня 2020 року у справі №357/12676/18. Судом також встановлено, що позивачка намірів зберегти сім`ю не має, сім`я фактично припинила існування, а подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивачки у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved