Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить виділити в натурі у приватну власність [PERSON] 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0617 га, кадастровий номер 1810136300:10:002:0021, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням погодженого варіанту виділу в натурі частки земельної ділянки за наслідками проведеної судової земельно-технічної експертизи; припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0617 га, кадастровий номер 1810136300:10:002:0021, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що з 26.01.1991 по 10.12.2012 [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] . Під час шлюбу, 02.02.2006, на підставі договору купівлі-продажу, позивачем було придбано у власність майнове право на будівництво житлового будинку (об`єкт незакінченого будівництва) по [ADDRESS] . Право власності на житловий будинок [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] 11.11.2013. Разом з тим, на праві власності позивачу належала земельна ділянка площею 0,0617 га, кадастровий номер 1810136300:10:002:0021, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться заадресою: [ADDRESS] , та на якій розташований спірний будинок. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14.08.2020 у справі №295/7176/19 будинок [ADDRESS] визнано спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку та за [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 03.05.2023 у справі №295/14629/ виділено в натурі [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та припинено право спільної часткової власності сторін на даний житловий будинок. Постановою Житомирського апеляційного суду від 10.10.2023 у справі №295/14629/20 вказане рішення скасоване, виділено частки в натурі, припинено право спільної часткової власності (по факту змінено варіанти виділу часток в натурі). Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23.09.2024 у справі №295/12060/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0617 га, кадастровий номер 1810136300:10:002:0021, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Наразі між сторонами склались неприязні стосунки, які виключають можливість спільного користування майном. Таким чином, той факт, що сторонами не досягнуто домовленості про поділ належної їм на праві спільної часткової власності земельної ділянки та існує спір з приводу виділення в натурі земельної ділянки з припиненням режиму спільної часткової власності, створює підстави для звернення позивача до суду з вказаним позовом. Одночасно з позовом представник позивача подала клопотання про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 25.11.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 09.02.2024 до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач вказав, що позов не підлягає до задоволенню, а провадження у справі має бути закрите у зв`язку з відсутністю предмету спору. Вказує, що позивач додала до позову витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.11.2024, згідно з яким право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1810136300:10:002:0021 зареєстровано за [PERSON] , в реєстрі відсутні дані про те, що співвласником вказаної земельної ділянки є [PERSON] . Враховуючи те, що позов подано до суду 04.11.2024, а в Державному реєстрі речових прав станом на 01.11.2024 відсутні співвласники на вищевказану земельну ділянку - предмет спору відсутній. Також вказує, що рішення суду не є доказом переходу права власності на нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою, оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. На даний час право часткової власності на земельну ділянку кадастровий номер 1810136300:10:002:0021 не оформлено, а тому звернення [PERSON] з позовом до суду про виділ частки земельної ділянки в натурі та припинення права спільної часткової власності на земельну ділянку є передчасним. Зазначає, що позивач в добровільному порядку про поділ (виділ) вищевказаної земельної ділянки до відповідача не зверталась, ніхто права позивача не порушував, випадків не визнання та оспорювання будь-яких її прав не допускав, також не порушував свободи та законні інтереси позивача. Позов просить залишити без задоволення, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю предмету спору. Інших заяв по суті справи до суду не надійшло. Ухвалою суду від 14.02.2025 у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про закриття провадження у справі відмовлено; призначено у справі судову земельно-технічну експертизу; провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. 26.08.2025 від ТОВ «Центр будівельних експертиз» до суду надійшов висновок за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №Т884/08-2025 від 19.08.2025, яка проведена на виконання ухвали суду від 14.02.2025. Ухвалою суд від 19.09.2025 поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Згідно з протокольною ухвалою суду від 12.11.2025 підготовче провадження у справі завершено та призначено розгляд справи по суті. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі. У заяві вказано, що при ухваленні рішення позивач погоджується із варіантом поділу земельної ділянки площею 0,0617 га, кадастровий номер 1810136300:10:002:0021, який запропонований у висновку експерта №Т884/08-2025 від 19.08.2025 під номером 3, та просить виділити у власність [PERSON] частину земельної ділянки відповідно до цього варіанту. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, у якій відповідач вказує, що частково визнає позовні вимоги та просить здійснити поділ земельної ділянки відповідно до варіанту №3 висновку експерта №Т884/08-2025 від 19.08.2025. Судові витрати просить розділити між сторонами порівну. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання, яким завершується розгляд справи, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стосовно складення повного тексту рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, суд бере до уваги висновки щодо визначення дати ухвалення судового рішення Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, наведені у відповідній постанові Верховного Суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21). Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі №295/7176/19 від 14.08.2020 визнано будинок [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] , визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] . Рішення набрало законної сили (а.с. 14-17). Постановою Житомирського апеляційного суду від 10.10.2023 у справі 3295/14629/20 виділено [PERSON] та [PERSON] в натурі у приватну власність по 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS] згідно варіанту поділу №4 висновку експерта №507/11-2022 від 17.11.2022 за результатами проведення додаткової комплексної оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертиз, визначено ремонтні роботи, які необхідно провести для забезпечення ізольованого користування приміщеннями, припинено право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на даний житловий будинок (а.с. 23-26). Рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі №295/12060/24 від 23.09.2024, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 08.11.2024, визнано за [PERSON] право власності на частину земельної ділянки площею 0,0617 га, кадастровий номер 1810136300:10:002:0021, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26-28, 49). Вищевказані рішення суду набрали законної сили. У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 321 Цивільного кодексу України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Ця засада означає, що право власності є недоторканним, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою, третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з частинами першою та другою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За змістом наведених норм, виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно, за загальним правилом, розміру його частки у праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна. Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт. Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна утворюється два самостійних об`єкта майна. З метою вирішення питання щодо можливості виділити сторонам в натурі належні їм частки у праві на земельну ділянку суд призначив у справі судову земельно-технічну експертизу. У даній справі отримано висновок судового експерта Свістунова І.С. за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №Т884/08-2026 від 19.08.2025. Сторони у своїх заявах від 28.01.2026 вказали, що погоджуються з варіантам поділу земельної ділянкиплощею 0,0617 га, кадастровий номер 1810136300:10:002:0021, за адресою: [ADDRESS] , який визначений у висновку експерта за №3. На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про задоволення позову та земельна ділянка площею 0,0617 га, кадастровий номер 1810136300:10:002:0021, за адресою: [ADDRESS] , підлягає поділу між сторонами відповідно до варіанту №3 висновку судової земельно-технічної експертизи №Т884/08-2026 від 19.08.2025, який погоджений сторонами та такий варіант поділу забезпечить [PERSON] та [PERSON] доступ до належної кожному з них частин будинку та господарських споруд, які розташовані на цій земельній ділянці, відповідає розміру часток кожного співвласника у праві спільної часткової власності на спірну земельну ділянку і не порушує їх права. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли повний та ефективний захист прав, свобод та інтересів неможливий у заявлений позивачем спосіб. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява (постанова Верховного Суду від 24.09.2019 у справі № 819/1420/15). У позові не заявлено вимоги про виділ в натурі [PERSON] 1/2 частки земельної ділянки та визнання за ним права власності на вказану частину земельної ділянки як окремий об`єкт нерухомого майна, однак суд, при прийнятті рішення повинен обрати найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права, тобто такий, що виключає, зокрема, необхідність повторного звернення до суду, тому, з метою повного та ефективного захисту прав, свобод та інтересів сторін, суд вважає за доцільне вирішити зазначене питання, як і питання визнання за кожною із сторін права власності на виділені їм в натурі частини земельної ділянки як окремі об`єкти нерухомого майна. Щодо розподілу судових витрат на проведення експертизи, суд зазначає наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК України). У даній справі було проведено судову земельно-технічну експертизу, на проведення якої позивач понесла витрати на суму 15533,70 грн (а.с. 122). У заяві від 28.01.2026 відповідач просить судові витрати розділити між сторонами порівну, однак такий розподіл судових витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, нормами ЦПК України не передбачено. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані із проведенням експертизи, у розмірі 15533,70 грн. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, що становить 1211,50 грн. Щодо судового збору в іншій частині (50%, 1211,50 грн), судові витрати по справі покладаються на відповідача.

Outcome: approved