Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. [PERSON] (далі по тексту позивач) через свого представника звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 07.08.2005 року Виконавчим комітетом Костянтинівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис № 4. Від шлюбу у сторін дітей немає. Причиною розлучення позивач зазначає те, що під час спільного проживання, в період часу з 2010 і по теперішній час між сторонами постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний із подружжя має різні погляди на сімейне, спільне життя та ведення спільного господарства. Також сторони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами стало неможливим. Шлюбні відносити фактично припинилися з 2010 року. Спору про майна між сторонами не має. Звертає увагу суду на те, що протягом всього часу, а саме з 2010 року і по сьогоднішній день сторони не змінили своє ставлення один до одного. Позивач проживає окремо з того ж часу. Проте, шлюб сторін не розірваний, і на сьогоднішній день існує виключно формально. Таким чином, сторони один одного перестали розуміти та віддалились один від одного. Спільного господарства на сьогоднішній день в сторін не має, інтересів які б могли стримати розірвання шлюбу немає. Такі стосунки в сім`ї є недопустимими, що змушує позивача звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачем. Збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки один одного, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Стійкий розлад подружніх стосунків, фактично засвідчує розірвання шлюбу. Позивач, скористався своїм правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя сторін, як подружжя, та збереження шлюбу суперечитиме інтересам як позивача так і відповідача. У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не подала. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 05.01.2026 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) осіб. За наслідками отриманої судом інформації не було можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, а тому відповідно до ч. 10 ст. 187 ЦПК України виклик відповідача у справі здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України 06.01.2026. Окрім того, відповідач повідомлялася про день та час розгляду справи шляхом направлення судової повістки за останнім відомим суду місцем її проживання. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та відмітки відділення Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою», у зв`язку з чим конверт із вкладенням повернуто суду. Таким чином, суд вжив усіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи. 03.02.2026 від представника позивача - адвоката Антонюк Ю.М. надійшла заява, про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Будь-які докази по справі, крім поданих позивачем разом із позовною заявою, від учасників справи на адресу суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.08.2005 року, на що вказує свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Позивач не бажає примирення, подальше сумісне сімейне життя, збереження сім`ї вважає неможливим, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Відповідач своїх заперечень щодо розірвання шлюбу із позивачем до суду не подала. Відповідно до ст. 1 Сімейного кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Статтею 24 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно положень чч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] припинили сімейно-шлюбні відносини, позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, підстави для надання строку на примирення сторін відсутні, родина розпалась остаточно і у подальшому збережена бути не може. Враховуючи вище викладене, суд вважає неможливим надалі зберегти сім`ю позивача та відповідача, подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам кожного та порушує засади добровільності шлюбу, а тому такий шлюб має бути розірваний. Розподіл судових витрат. Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні з позовом до суду, позивач просив покласти судові витрати на нього, а тому суд вважає за необхідне судові витрати залишити за позивачем. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved