Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] , [PERSON] про поділ майна та майнових прав колишнього подружжя з елементами про визнання певних правочинів щодо майна, що підлягає поділу, удаваними, фіктивними чи недійсними, про застосування на певні правочини щодо майна, що підлягає поділу, наслідків нікчемності, стягнення судових витрат. В травні 2021 року позивачкою було подано уточнену позовну заяву. Справа до 06 жовтня 2021 року перебувала в провадженні судді Івано-Франківського міського суду Пастернак І.А. 06 жовтня 2021 головуючим суддею Пастернак І.А. задоволено заяву про самовідвід та справу передано на повторний авторозподіл. 11 жовтня 2021 року справу прийнято до провадження суддею Татаріновою О.А. В червні 2022 року позивачка подала доповнення до позову та в червні 2023 року також подала заяву про збільшення позовних вимог. З урахуванням уточнення та збільшення позовних вимог, позивачка просила суд визнати недійсним внесення 06.12.2017 року [PERSON] , об`єкта нерухомого майна - нежитлове приміщення, загальною площею 72,9 м. кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - в статутний капітал ТОВ «Шавлія ІФ», код ЄДРПОУ 41767750, та як наслідок, скасувати державну реєстрацію права власності на вказане майно, за ТОВ «Шавлія ІФ», ЄДРПОУ 41767750. Визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, загальною площею 72,9 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладеного 27.12.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Шавлія ІФ», код ЄДРПОУ 41767750, в особі директора - [PERSON]. та [PERSON], та скасувати державну реєстрацію права власності на вказане майно, за [PERSON] . Визнати недійсним договір дарування нежитлового приміщення, загальною площею 72,9 м. кв., що находиться за адресою: [ADDRESS] , укладеного 01.03.2019 між [PERSON] , та [PERSON] , та скасувати державну реєстрацію права власності на вказане майно, за [PERSON] . Визнати спільною сумісною власністю колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] , об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення, загальною площею 72,9 м. кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнати недійсними договори купівлі-продажу нежитлового приміщення, загальною площею 194,3 м. кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладених від 25.09.2019 року на частку 53/100 та від 10.03.2020 року на частку 47/100, між [PERSON] , та [PERSON] , та скасувати державну реєстрацію права власності на вказане майно, за [PERSON] . Визнати недійсними договори дарування нежитлового приміщення, загальною площею 194,3 м. кв. , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладених від 17.10.2019 на частку 53/100 та від 14.04.2020 на частку 47/100, між [PERSON] та [PERSON] , та скасувати державну реєстрацію права власності на вказане майно, за [PERSON] .. Права та обов`язки від продавця [PERSON] на нежитлове приміщення, загальною площею 194,3 м. кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , перевести на [PERSON] і [PERSON] , та визнати спільною сумісною власністю колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] , на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення, загальною площею 194,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнати недійсними договори купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0302 га, кадастровий номер 2625855600:02:001:0699, що находиться за адресою: [ADDRESS] , укладених від 25.09.2019 на частку 1/2 та від 10.03.2020 на частку 1/2, між [PERSON] та [PERSON] , та скасувати державну реєстрацію права власності на вказане майно, за [PERSON] . Визнати недійсними договори дарування земельної ділянки, площею 0,0302 га, кадастровий номер 2625855600:02:001:0699, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладених від 17.10.2019 на частку 1/2 та від 14.04.2020 на частку 1/2, між [PERSON] та [PERSON] , та скасувати державну реєстрацію права власності на вказане майно, за [PERSON] . Права та обов`язки від продавця [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,0302 га, кадастровий номер 2625855600:02:001:0699, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , перевести на [PERSON] і [PERSON] , та визнати спільною сумісною власністю колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] , на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку, площею 0,0302 га, кадастровий номер 2625855600:02:001:0699, що находиться за адресою: [ADDRESS] . В порядку поділу спільного сумісного майна колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] визнати право особистої приватної власності за [PERSON] , [INFO] , РНКОПП [NUMBER] , на об`єкти: нежитлове приміщення, загальною площею 72,9 м. кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; нежитлове приміщення, загальною площею 194,3 м. кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,0302 га, кадастровий номер 2625855600:02:001:0699, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . квартиру, загальною площею 160,2 м. кв., що находиться за адресою: [ADDRESS] . Визнати право особистої приватної власності за [PERSON] , [INFO] , РНКОПП [NUMBER] , на об`єкти: господарське приміщення, загальною площею 28,2 м. кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; майнові права на Товариство з обмеженою відповідальністю «Шавлія ІФ», код ЄДРПОУ 41767750, юридична адреса: вул. Вовчинецька, буд. 112, кв. 52, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, створене - 29.11.2017, статутний фонд - 110 000,00 грн; мотоцикл GEON 250R, 2012 року випуску, колір червони; автомобіль HYUNDAI SANTA FE, 2017 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова (шасі) [NUMBER] , колір синій; причіп ПГМФ 8904, 2016 року випуску, колір чорний, легковий; причіп ПРАГМАТЕК А0-2515, 2020 року випуску, колір сірий. Так, позивач обґрунтовує заяву від 13.06.2023 року тим, що судом продовжується розгляд позовної заяви [PERSON] про поділ майна та майнових прав колишнього подружжя (з [PERSON] ), з одночасними позовними вимогами про визнання певних правочинів щодо майна, що підлягає поділу, удаваними, фіктивними чи недійсними і про застосування на певні правочини щодо майна, що підлягає поділу, наслідки їх нікчемності, бо щодо певного майна [PERSON] , щоби ним заволодіти в одноосібну свою приватну власність за участі у цьому його батьків - [PERSON] , а пізніше [PERSON] , завідомо знаючи, що це майно підлягає поділу виключно між колишнім подружжям, уклав так звані фраудаторні правочини на підставі яких і заволодів майном. В той же час з моменту розлучення [PERSON] та [PERSON] в 2020 р., [PERSON] по факту одноосібно заволодів усім майном колишнього подружжя, яке захопив, протиправно ним володіє понині і отримує у зв`язку з цим з цього майна певні блага, в т.ч. грошові, якими розпоряджається на власний розсуд і в своїх інтересах. У серпні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування зустрічної позовної заяви посилається на те, що [PERSON] відносить до спільного майна подружжя [PERSON] наступне майно: 1) квартира [ADDRESS] , що за адресою [ADDRESS] ; 2) статутний капітал ТОВ "Шавлія ІФ", яке було створено в інтересах сім`ї [PERSON] в розмірі 110000,00 грн.; 3) нежитлові приміщення (нежитлові приміщення для обслуговування населення) загальною площею (кв.м): 72.9, місце знаходження (адреса) - [ADDRESS] ; 4) об`єкти нерухомого майна, що розташовані в смт. Лисець: 1870386826258, магазин загальною площею (кв.м): 194.3, за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею (га): 0.0302, кадастровий номер: 2625855600:02:001:0699, за адресою: [ADDRESS] ; 5) автомобіль HYUNDAYSANTAFE 2017 року випуску, легковий універсал-В, номер шасі [NUMBER] ; 6) причеп ПР-Платформа-В Прагматек [NUMBER] , сірий, 2020 року випуску; 7) мотоцикл Geon 250R 2012 року випуску, 8) причеп ПР-легковий-В ПГМФ 8904 2016 року випуску; Щодо квартири [ADDRESS] та господарcького приміщення №XIV, що за адресою [ADDRESS] позивачем за зустрічним позовом зазначається, що за час шлюбу сторонами було набуто ряд майна, до якого відноситься, зокрема квартира [ADDRESS] , право власності на яку набуте 13 жовтня 2014 року (згідно свідоцтва про право власності серія [NUMBER] , індексний номер, 28026907), та господарcьке приміщення №XIV, що за адресою [ADDRESS] , право власності на яке набуте 29 серпня 2016 року (акт приймання-передачі нерухомого майна від 29 серпня 2016 року). Враховуючи ту обставину, що сторони не досягли згоди щодо розподілу вищеназваного майна, то відповідно, [PERSON] та [PERSON] слід визначити ідеальні частки без реального поділу та виділити у часткову власність кожному по 1/2 частини квартири [ADDRESS] , вартістю 2540772 грн. та господарcького приміщення №XIV, що за адресою [ADDRESS] , вартістю 321436 грн. Також [PERSON] не погоджується як на виділ в цілому вказаного майна у його власність з компенсацією вартості частки [PERSON] , оскільки така вартість є значною, і її сплата для [PERSON] буде мати надмірний тягар, так як останній не володіє даними коштами. Щодо рухомого майна позивачем за зустрічним позовом зазначається. Щодо автомобіля HYUNDAYSANTAFE 2017 року випуску, легковий універсал-В, номер шасі [NUMBER] . Даний автомобіль було придбано згідно договору купівлі-продажу №БІФ000196-63882017 від 14 вересня 2017 року, вартість 1000000 грн. В той же час, частина автомобіля в розмірі 500000 грн. придбавалась за рахунок кредитних коштів, що підтверджується кредитним договором №2560/09/2017/0047 від 15 вересня 2017 року. Згідно довідки №5-47/08/778/2021 від 05 листопада 2021 року заборгованість по вищевказаному кредитному договору повністю погашена. Погашення кредитних зобов`язань здійснював [PERSON] самостійно, за рахунок власних коштів. Оскільки в придбані автомобіля були використані спільні кошти в розмірі 500000 грн. при загальній вартості 1000000 грн., то відповідно [PERSON] вправі претендувати на 1/4 вартості такого автомобіля. Згідно договору купівлі-продажу 2641/2022/3523586 від 22 листопада 2022 року вказаний автомобіль продано [PERSON] за ціною 200 000 грн. Така вартість була зумовлена тим, що автомобіль потрапив у ДТП та отримав значні механічні ушкодження. В той же час, після відновлювального ремонту його вартість вже становила 704 838,0 грн., що підтверджується висновком експертного дослідження від 09 березня 2023 року № СЕ-19/109-23/2663-АВ. Таким чином, враховуючи факт продажу автомобіля третій особі та право [PERSON] на 1/4 частини його вартості, що становить 176 209,5 грн. (1/4 від 704838,0 грн. від вартості висновком згідно експертного дослідження від 09 березня 2023 року № СЕ-19/109-23/2663-АВ). Щодо причепу ПР-Платформа-В Прагматек А0-2515, сірий, 2020 року випуску. Даний об`єкт рухомого майна було придбано [PERSON] 26 серпня 2020 року. Тобто, в період вже фактично припинених шлюбних відносин, про що неодноразово і зазначала сама [PERSON] , зокрема у відзиві по справі № 344/4052/21. Про цей факт також свідчить і те, що позов у справі №344/8263/20 про розірвання шлюбу між сторонами було подано в липні 2020 року про що свідчить ухвала про відкриття провадження у даній справі від 03 липня 2020 року (загальнодоступна інформація). На момент подання такого позову [PERSON] як позивач зазначав про вже фактичне припинення шлюбних відносин станом на день подання такого позову. Також йому невідоме фактичне місце його знаходження, оскільки даний об`єкт було продано, однак, новий власник не здійснив його переоформлення у відповідних органах МРЕВ. Щодо причепу ПР-легковий-В ПГМФ 8904, 2016 року випуску. Даний об`єкт рухомого майна було придбано [PERSON] 29 вересня 2016 року. У 2019 році [PERSON] передав його у власність фізичній особі [PERSON] за 8000 грн., про що також відомо [PERSON] . З огляду на це, даний об`єкт нерухомого майна було відчужено за час шлюбу. [PERSON] було відомо про дану обставину, і відповідно вказаний об`єкт рухомого майна не може бути предметом поділу. [PERSON] категорично не погоджується із виділом йому у власність даного майна, якого фізично не має ще з 2019 року. Щодо мотоцикла Geon 250R 2012 року випуску. Даний об`єкт рухомого майна було придбано [PERSON] 24 січня 2013 року. Вказаний транспортний засіб фактично відчужено ще у 2015 році третій особі. Однак, дана особа, не вчинила дій щодо зняття його з реєстрації в МРЕВ. [PERSON] невідомо місце його знаходження. Також у нього відсутні реєстраційні документи на вказаний мотоцикл. Крім вищеописаного рухомого майна, також слід зазначити, що до спільної сумісної власності колишнього подружжя відноситься автомобіль MAZDA-CX3, № кузова [NUMBER] ,2017 року випуску, відносно якого має місце рішення Івано-Франківського міського суду від 21 вересня 2022 року у справі № 344/4052/21 згідно якого з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 203816,00 грн. в якості компенсації 1/2 частини його вартості. 10.10.2023 року [PERSON] подала до суду відзив на зустрічну позовну заяву, яку обґрунтовує тим, що вона не визнає вимоги зустрічної позовної заяви. Зазначає, що сторони перебували у шлюбі, за період спільного проживання та ведення спільного господарства, з підстав вказаних у первісній позовній заяві та уточнень до неї, подружжя набуло право власності на майно. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2024 року провадження у справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - [PERSON] , [PERSON] про поділ майна та майнових прав колишнього подружжя з елементами про визнання певних правочинів щодо майна, що підлягає поділу, удаваними, фіктивними чи недійсними, про застосування на певні правочини щодо майна, що підлягає поділу, наслідків нікчемності, стягнення судових витрат в частині вимог про визнання недійсним внесення 06.12.2017 року відповідачем [PERSON] , об`єкта нерухомого майна - нежитлове приміщення, загальною площею 72,9 м. кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - в статутний капітал ТОВ «Шавлія ІФ», код ЄДРПОУ 41767750, скасування державної реєстрації права власності на вказане майно, за ТОВ «Шавлія ІФ», ЄДРПОУ 41767750, визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, загальною площею 72,9 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладеного 27.12.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Шавлія ІФ», код ЄДРПОУ 41767750, та [PERSON] , скасування державної реєстрації права власності на вказане майно, за [PERSON] закрито. Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 червня 2024 року ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2024 року в частинні закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, загальною площею 72,9 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладеного 27.12.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Шавлія ІФ» та [PERSON] , скасування державної реєстрації права власності на вказане майно, за [PERSON] , скасовано та справу в цій частині направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. В іншій частині ухвалу суду залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 27 листопада 2024 року ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 червня 2024 року в частинні закриття провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним внесення 06 грудня 2017 року [PERSON] об`єкта нерухомого майна - нежитлового приміщення, загальною площею 72,9 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шавлія ІФ», скасування державної реєстрації права власності на вказане майно за Товариством з обмеженою відповідальністю «Шавлія ІФ» скасовано та справу в цій частині направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою суду від 12 грудня 2024 року задоволено самовідвід головуючого судді Татарінової О.А. та справу передано для повторного авто розподілу. 17 грудня 2024 року справу прийнято до провадження суддею Бабій О.М. 17 березня 2025 року до участі в справі в якості в якості правонаступника [PERSON] , який помер, залучено [PERSON] та [PERSON] (який вже був відповідачем у справі). В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, наполягали на поділі спільну майна між подружжям так як зазначено в позовній заяві, з урахуванням останніх уточнень. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили задоволити зустрічний позов з тих підстав, які в ньому зазначено. Інші сторони в судові засідання не з`являлися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву в якій зазначив, що просить розглядати справу без його участі, проти первісних вимог заперечує, оскільки такі вимоги ґрунтуються на припущеннях. Майно в смт. Лисець було придбано його батьком особисто, без участі третіх осіб і було власністю батьків, та згодом подаровано його братові [PERSON] . Колишня дружина брата [PERSON] ніколи немала жодного відношення до вказаного майна. Сторони та їх представники в судове засідання 22 січня 2026 року не з`явився, подали заяви та свої виступи в судових дебатах, просили продовжити розгляд справи без їх участі Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 08.11.1975 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER] від 08.11.1976 року (т.1 а.с.87). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно, серія [NUMBER] від 22.02.2019 року (т.1 а.с.91). 18.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] », що підтверджується копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (т.1 а.с.15-16). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.09.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18.10.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 1617 - розірвано. Неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишено на проживанні з матір`ю - [PERSON] (т.5 а.с.14-16). За час шлюбу сторонами [PERSON] та [PERSON] було придбане наступне нерухоме майно: - нежитлове приміщення, загальною площею 72,9 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , - квартира [ADDRESS] , право власності на яку набуте 13 жовтня 2014 року, - господарське приміщення №XIV, що за адресою [ADDRESS] ; та рухоме майно: - автомобіль HYUNDAYSANTAFE 2017 року випуску, легковий універсал-В, номер шасі [NUMBER] ; - причеп ПР-Платформа-В Прагматек [NUMBER] , сірий, 2020 року випуску; - мотоцикл Geon 250R 2012 року випуску, - причеп ПР-легковий-В ПГМФ 8904, 2016 року випуску; - автомобіль MAZDA-CX3, № кузова [NUMBER] , 2017 року випуску; та майнові права на Товариство з обмеженою відповідальністю «Шавлія ІФ», код ЄДРПОУ 41767750, юридична адреса: вул. Вовчинецька, буд. 112, кв. 52, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область. Щодо вимог первісного позову про: визнати недійсним внесення 06.12.2017 року [PERSON] , об`єкта нерухомого майна - нежитлове приміщення, загальною площею 72,9 м. кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - в статутний капітал ТОВ «Шавлія ІФ», код ЄДРПОУ 41767750, та як наслідок, скасувати державну реєстрацію права власності на вказане майно, за ТОВ «Шавлія ІФ», ЄДРПОУ 41767750. Визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, загальною площею 72,9 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладеного 27.12.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Шавлія ІФ», код ЄДРПОУ 41767750, в особі директора - [PERSON]. та [PERSON], та скасувати державну реєстрацію права власності на вказане майно, за [PERSON] . Визнати недійсним договір дарування нежитлового приміщення, загальною площею 72,9 м. кв., що находиться за адресою: [ADDRESS] , укладеного 01.03.2019 між [PERSON] , та [PERSON] , та скасувати державну реєстрацію права власності на вказане майно, за [PERSON] . Визнати спільною сумісною власністю колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] , об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення, загальною площею 72,9 м. кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнати право особистої приватної власності за [PERSON] на нежитлове приміщення, загальною площею 72,9 м. кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З копії витягу на нерухоме майно від 26.12.2012 року встановлено, що нежиле приміщення (нежитлові приміщення для обслуговування населення), за адресою: [ADDRESS] на праві спільної часткової власності в розмірі частки 1/2 належали [PERSON] та 1/2 [PERSON] , на підставі рішення вісімнадцятої сесії шостого демократичного скликання від 11.12.2012 року (т.1 а.с.22). 06.02.2013 року між [PERSON] , [PERSON] , від імені якої діє [PERSON] та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу нежилого приміщення, відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] передають, а [PERSON] приймає у власність нежиле приміщення, (нежитлові приміщення для обслуговування населення), що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.2.1. Договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 06.02.2013 року за погодженням сторін продаж нежитлового приміщення вчиняється за 108 264,00 грн. Із п.7.8. Договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 06.02.2013 року встановлено, що купівля нежилого приміщення за цим договором вчиняється за письмовою згодою дружини [PERSON] - [PERSON] , викладеною у вигляді заяви, підпис на якій засвідчено Ірачук Л.В. приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу 06.02.2013 року за №126 (т.1 а.с.23-27). Так, у 2017 році подружжям [PERSON] було прийнято рішення про створення в інтересах сім`ї товариства з обмеженою відповідальністю "Шавлія-ІФ" із статутним капіталом 110 000,00 грн., який було сформовано шляхом передачі до статутного капіталу ТОВ нежитлових приміщень площею 72.9, місце знаходження: [ADDRESS] . Передача такого майна відбувалась за актом приймання-передачі нежитлового приміщення від 06 грудня 2017 року, підписи на якому посвідчувались приватним нотаріусом Слободян Л.А., реєстровий № 1274, 1275. В своїх заявах під час розгляду справи [PERSON] неодноразово стверджувала про створення ТОВ "Шавлія-ІФ" саме в інтересах сім`ї. 06.12.2017 року між ТзОВ «Шавлія ІФ», в особі представника Бойко В.І., та [PERSON] укладено акт прийому-передачі нежилого приміщення, відповідно до якого по даному акту [PERSON] передає майно (внесок) в статутний капітал ТОВ «Шавлія ІФ», а саме: - Нежиле приміщення площею 72,9 кн.м., що розташоване за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6288126106. Договірна вартість визначена учасником, що вносить майно становить - 110 000 грн. З моменту підписання сторонами даного акту вважається, що нежиле приміщення, що зазначено в п.1. даного акту передано до статутного капіталу ТОВ «Шалія ІФ» (т.1 а.с.28). 27.12.2017 року між ТзОВ «Шавлія ІФ» в особі директора [PERSON]. (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено Договір купівлі-продажу нежилого приміщення, який посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Перець Н.В. та зареєстровано в реєстрі за №891, відповідно до якого продавець передав у власність, згідно Протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Шавлія ІФ» №3 від 26.12.2017 року, а покупець прийняв у власність і зобов`язується оплатити обговорену грошову суму за належне продавцю нерухоме майно, а саме нежиле приміщення (нежитлові приміщення для обслуговування населення), загальною площею 72,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності на нежиле приміщення за продавцем є Акт прийому - передачі нежилого приміщення від 06.12.2017 року укладений між Товариством в обмеженою відповідальністю «Шавлія ІФ» та [PERSON] . Право власності на відчужуване майно зареєстровано за продавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно що підтверджується Витягом за індексним №107292574 від 13:12.2017 року, виданим Джурин Я.О. державним реєстратором Богородчанської селищної ради, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6288126106, право власності №23894378. Балансова вартість Предмета Договору становить 110 000 грн., згідно Довідки виданої 26.12.2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Шавлія ІФ». Експертна вартість нежилого приміщення становить 167 000 грн., згідно Звіту про оцінку майна, виданого 21.12.2017 року, оцінювачем [PERSON] , ТОВ «АТЛАНТ УКРГРУП» Продаж зазначеного відчужуваного нерухомого майна вчиняється за ціною 167 000 гривень, які покупець зобов`язується сплатити протягом тридцяти робочих днів із дня нотаріального посвідчення даного Договору, шляхом перерахування коштів на рахунок продавця (п.п.1-4 Договору) (т.1 а.с.29). 27.12.2017 року за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на нежиле приміщення (нежитлові приміщення для обслуговування населення), загальною площею 72,9 кв.м., за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6288126106) на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 891, виданий 27.12.2017 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Перець Н.В., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1 а.с.152). Як вбачається з меморіального ордеру від 11.01.2018 року по договору перераховано ТОВ Шавлія ІФ грошові кошти в сумі 80 000 грн., призначення платежу: оплата за нерухоме майно згідно договору купівлі-продажу від 27.12.2017 року, платник [PERSON] (т.3 а.с.229). Згідно меморіального ордеру від 11.01.2018 року по договору перераховано ТОВ Шавлія ІФ грошові кошти в сумі 87 000 грн., призначення платежу: оплата за нерухоме майно згідно договору купівлі-продажу від 27. 2.2017 року, платник [PERSON] (т.3 а.с.230). 01.03.2019 року [PERSON] заявою, посвідченою приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Білусяк Л.В., зареєстрованою в реєстрі за №145 надав згоду своїй дружині [PERSON] подарувати нежиле приміщення (нежитлові приміщення для обслуговування населення), які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , які є їхньою спільною сумісною власністю, як такі, що набуті у період перебування у зареєстрованому шлюбі на користь їхнього сина [PERSON] (т.1 а.с. 161). 01.03.2019 року між [PERSON] (дарувальником) та [PERSON] (обдаровуваний) укладено договір дарування нежилого приміщення, який посвідчено приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Білусяк Л.В., відповідно до якого за цим договором дарування дарувальниця, безоплатно передає у власність (дарує) обдарованому належне їй нерухоме майно, а саме нежиле приміщення (нежитлові приміщення для обслуговування населення), далі - предмет договору дарування, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а обдаровуваний приймає цей дар відповідно з умовами цього договору. Цей дар сторони оцінюють в сумі 170 000 гривень. Договір безоплатний, тобто такий, що не потребує з боку обдаровуваного здійснити на користь дарувальниці будь-яку оплату (п.п.1,4 Договору) (т.1 а.с.149-150). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.03.2019 року, 01.03.2019 року за [PERSON] зареєстровано право приватної власності, в розмірі частки 1, на нежиле приміщення (нежитлові приміщення для обслуговування населення), загальною площею 72,9 кв.м., опис: матеріал стін-цегла, дерево, за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6288126106) на підставі договору дарування, нежилого приміщення, серія та номер 146, виданого 01.03.2019 року приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Білусяк Л.В (т.5 а.с.58). Також із зазначеної інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта від 13.09.2020 року встановлено, що 01.03.2019 року за [PERSON] зареєстровано право приватної власності в розмірі частки 1, на нежиле приміщення (нежитлові приміщення для обслуговування населення), загальною площею 72,9 кв.м., за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6288126106) на підставі договору дарування, нежилого приміщення, серія та номер 146, виданого 01.03.2019 року, виданого приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Білусяк Л.В. (т.1 а.с.47-48). Таким чином, вищевикладеним підтверджується факт створення ТОВ "Шавлія-ІФ" в інтересах сім`ї Логучек шляхом внесення до його статутного капіталу нежитлових приміщень площею 72.9, місце знаходження (адреса) - [ADDRESS] ., з відома [PERSON] , про що вона не одноразово зазначала в заявах по справі №344/14038/20. Відсутність окремого документа у вигляді письмової згоди на таке формування статутного капіталу було зумовлено відсутністю відповідних вимог в нормативних документах, зокрема, п.п.1)2) п. 48 Постанови Кабінету міністрів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1127 від 25 грудня 2015 р. (в редакції від 27 липня 2017 року). Тобто, факт створення такого ТОВ в інтересах сім`ї, з відома [PERSON] , свідчить про правомірне формування статутного капіталу шляхом внесення майна, оскільки жоден Закон не вимагав для цього відповідної окремої письмової згоди іншого подружжя. Підприємство є юридичною особою, йому належить право власності на майно, у тому числі і яке передане засновником до статутного фонду як внесок (статті 62, 66 ГК України). Станом на 06 грудня 2017 року жодний Закон не забороняв внесення об`єкту нерухомого майна до статутного капіталу юридичної особи. Вклад до статутного фонду господарського товариства не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, [PERSON] не вправі претендувати на таке майно, а реалізація її майнових прав відбувається в інший спосіб. Відповідно до ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.. 203 ЦК України, загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину є: Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст.. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст.. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Підстав для визнання договору дарування договір купівлі-продажу нежитлового приміщення площею 72.9, місце знаходження: [ADDRESS] немає Таким чином, нежитлові приміщення площею 72.9, місце знаходження: [ADDRESS] . набуті у власність [PERSON] за договором дарування, у визначений Законом спосіб, та відповідно до ст. 57 СК України є його особистою приватною власністю, що виключає можливість його поділу в порядку поділу спільного майна подружжя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Тому вимоги в цій частині первісного позову задоволенню не підлягають. Також не підлягають задоволенню вимоги зустрічного позову в частині визнання особистою приватною власністю [PERSON] вказаних житлових приміщень, оскільки вони і так вже належать йому на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування. Щодо вимог первісного позову про: Визнати недійсними договори купівлі-продажу нежитлового приміщення, загальною площею 194,3 м. кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладених від 25.09.2019 року на частку 53/100 та від 10.03.2020 року на частку 47/100, між [PERSON] , та [PERSON] , та скасувати державну реєстрацію права власності на вказане майно, за [PERSON] . Визнати недійсними договори дарування нежитлового приміщення, загальною площею 194,3 м. кв. , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладених від 17.10.2019 на частку 53/100 та від 14.04.2020 на частку 47/100, між [PERSON] та [PERSON] , та скасувати державну реєстрацію права власності на вказане майно, за [PERSON] .. Права та обов`язки від продавця [PERSON] на нежитлове приміщення, загальною площею 194,3 м. кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , перевести на [PERSON] і [PERSON] , та визнати спільною сумісною власністю колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] , на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення, загальною площею 194,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнати недійсними договори купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0302 га, кадастровий номер 2625855600:02:001:0699, що находиться за адресою: [ADDRESS] , укладених від 25.09.2019 на частку 1/2 та від 10.03.2020 на частку 1/2, між [PERSON] та [PERSON] , та скасувати державну реєстрацію права власності на вказане майно, за [PERSON] . Визнати недійсними договори дарування земельної ділянки, площею 0,0302 га, кадастровий номер 2625855600:02:001:0699, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладених від 17.10.2019 на частку 1/2 та від 14.04.2020 на частку 1/2, між [PERSON] та [PERSON] , та скасувати державну реєстрацію права власності на вказане майно, за [PERSON] . Права та обов`язки від продавця [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,0302 га, кадастровий номер 2625855600:02:001:0699, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , перевести на [PERSON] і [PERSON] , та визнати спільною сумісною власністю колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] , на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку, площею 0,0302 га, кадастровий номер 2625855600:02:001:0699, що находиться за адресою: [ADDRESS] . Визнати право особистої приватної власності за [PERSON] на: нежитлове приміщення, загальною площею 194,3 м. кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,0302 га, кадастровий номер 2625855600:02:001:0699, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] з 12.01.1999 року є подружжям, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого повторно 17.02.2015 року (т.1 а.с.229 на звороті). 08.02.2002 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу магазину, який посвідчено приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Магас О.Є., зареєстровано в реєстрі за №1-71, відповідно до якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив магазин «Промтовари», що знаходиться по [ADDRESS] (т.1 а.с.221). 25.05.2005 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ІФ №046226, розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0302 га, для обслуговування магазину (т.1 а.с.218). 14.04.2019 року між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдаровуваний) укладено договір дарування 1/2 частки земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Білусяк Л.В., який зареєстровано в реєстрі за №340, відповідно до якого дарувальник за цим договором безоплатно та без жодних умов передає у власність (дарує) своєму синові належної йому на праві приватної власності 1\\2 (одну другу) частку земельної ділянки загальною площею 0,0302 га, цільове призначення якої 03.07, вид використання : для обслуговування магазину, категорія земель - землі житлової та громадської забудови; склад угідь: площа 0,0254 га, 0,0043 га, 0,0005га - землі під соціально-культурними об`єктами, яка розташована [ADDRESS] , кадастровий номер 2625855600:02:001:0699, обдаровуваний приймає в дарунок від свого батька цю частку земельної ділянки відповідно з умовами цього договору дарування. 1/2 (одна друга) частка земельної ділянки, яка дарується, належить дарувальнику на праві приватної власності, що підтверджується Договором купівлі-продажу 1/2 частки земельної ділянки, посвідченим 10.03.2020 року, приватним нотаріусом Тисменицького районного округу Івано-Франківської області Секретою І.І., реєстровий №220. Право власності зареєстровано за дарувальником в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.03.2020 року номер запису про право власності 35868926, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1857625226258. Цей дарунок сторони оцінюють в сумі 40 000 гривень (п.п.1,2,3 Договору) (т.1 а.с.113-114). Із довідки начальника відділу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, відділу в Тисменицькому районі виданої [PERSON] від 14.06.2019 року вбачається, що при внесенні відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку в смт. Лисець вулиця Січових Стрільців, яка належить йому на підставі державного акту, на право власності на земельну ділянку серії ІФ №046226 змінено кадастровий номер з 2625855600:01:001:1042 на 2625855600:02:001:0699 у зв`язку з допущеною помилкою під час присвоєння кадастрового номера. Оскільки У державному акті виявлено дублювання кадастрового номера, відповідно до п.4 Перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки державним кадастровим реєстратором внесено уточнені відомості до Державного земельного кадастру про вищезгадану ділянку та присвоєно новий кадастровий номер 2625855600:02:001:0699 (т.1 а.с.227). 04.07.2019 року на замовлення [PERSON] ПП «БТІ Експерт» виготовлено технічний паспорт на громадський будинок з господарськими будівлями (допоміжними) будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.78-80). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.07.2019 року [PERSON] на підставі договору купівлі продажу магазину, серія та номер 1-71 від 08.02.2002 року на праві приватної власності належить магазин, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 194,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1870386826258) за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.246). Як вбачається із витягу з Державного земельного кадастру від 15.07.2019 року про земельну ділянку кадастровий номер 2625855600:02:001:0699 за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для обслуговування магазину, зазначена земельна ділянка на праві приватної власності належить [PERSON] (т.1 а.с.240). Із довідки виданої Лисецькою селищною радою від 20.09.2019 року вбачається, що магазин по [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці кадастровий номер 2625855600:02:001:0699, площею 0,0302 га (т.1 а.с.227 на звороті). Як вбачається із розрахунку ПП «БТІ Експерт» від 23.09.2019 року [PERSON] належить приміщення магазину загальною площею 194,3 м2 за адресою: буд. [ADDRESS] , на підставі витягу з реєстру №173525077 від 11.07.2019 року. Відчужувана площа магазину складає 102,4 м2, що становить 102,4/194,3*100=53% від загальної площі (т.1 а.с.97). 24.09.2019 року [PERSON] заявою, посвідченою приватним нотаріусом Тисменицького районного округу Івано-Франківської області Секретою І.І., зареєстрованою в реєстрі за №829, розуміючи усі правові наслідки цієї заяви, даною заявою дала свою згоду чоловікові, [PERSON] , продати за ціною та на умовах ка його розсуд магазин та/або його частку, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0.0302 га. та/або її частку, що розташована за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.228). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.09.2019 року встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності, в розмірі частки 1 належить магазин, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 194,3 кв.м., за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1870386826258) на підставі договору купівлі продажу магазину, серія та номер 1-71 від 08.02.2002 року (т.1 а.с.238). Також, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.09.2019 року встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності, в розмірі частки 1 належить земельна ділянка загальною площею 0.0302 га, кадастровий номер: 2625855600:02:001:0699, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1857625226258) на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер ІФ №046226 (т.1 а.с.238 на звороті), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.08.2019 року (т.1 а.с.243). 25.09.2019 року [PERSON] заявою, посвідченою приватним нотаріусом Тисменицького районного округу Івано-Франківської області Секретою І.І., зареєстрованою в реєстрі за №831, розуміючи усі правові наслідки цієї заяви, даною заявою дала свою згоду чоловікові, [PERSON] , купити 53/100 частки магазину, що розташований за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частку земельної ділянки, загальною площею 0.0302 га., що розташована за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.229). 25.09.2019 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Тисменицького районного округу Івано-Франківської області Секретою І.І., зареєстрованою в реєстрі за №832, відповідно до якого продавець продав, а покупець купив 53/100 частки магазину, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і сплатив за нього грошову суму в порядку, розмірі та в терміни, за даним Договором. Продаж 53/100 частки магазину за домовленістю сторін вчинено за 309 997,42 грн., які покупець сплатив продавцеві до підписання даного договору (т.1 а.с.94,244). 25.09.2019 року за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на магазин, об`єкт житлової нерухомості, в розмірі частки 53/100, загальною площею 194,3 кв.м., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1870386826258) за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 832, виданий 25.09.2019 року, приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Секрета І.І. (т.1 а.с.96). 25.09.2019 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу 1/2 частки земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Секретою І.І., зареєстровано в реєстрі за №833, відповідно до якого продавець продав 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0.0302 га за кадастровим номером: 2625855600:02:001:0699, що розташована за адресою: [ADDRESS] , а Покупець купив дане майно і сплатив за нього грошову суму в порядку, розмірі та в терміни, визначені даним Договором. Продаж 1/2 частки земельної ділянки за домовленістю сторін вчинено за 14 481 грн., які отримані Продавцем від Покупця до підписання цього договору в повному обсязі (п.п.1,3 Договору) (т.1 а.с.224). 25.09.2019 року за [PERSON] зареєстровано право приватної власності в розмірі частки 1/2 на земельну ділянку кадастровий номер: 2625855600:02:001:0699, площею 0,0302 га на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 833, виданий 25.09.2019 року приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Секретою І.І., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1 а.с.133) Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер: 2625855600:02:001:0699, площею 0,0302 га від 04.10.2019 року встановлено, що зазначена земельна ділянка на праві приватної власності в розмірі часток 1\\2 належить [PERSON] та в розмірі частки 1/2 належить [PERSON] (т.1 а.с. 136). 17.10.2019 року [PERSON] заявою, посвідчено приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Білусяк Л.В., зареєстрованою в реєстрі за №891 надала згоду її чоловіку [PERSON] подарувати 53/100 часток магазину, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,3202 га, кадастровий номер: 2625855600:02:001:0699, що розташована за адресою: [ADDRESS] , які є їхньою спільною сумісною власністю, як такі, що набуті ними у період перебування у зареєстрованому шлюбі на користь їхнього сина [PERSON] (т.1 а.с. 139). 17.10.2019 року між [PERSON] (дарувальником) та [PERSON] (обдаровуваний) укладено договір дарування, який посвідчено приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Білусяк Л.В., який зареєстровано в реєстрі за №892 відповідно до якого дарувальник подарував, а обдаровуваний прийняв від батька 53/100 частки магазину, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Подарунок цей сторонами оцінюється у сумі 300 000 грн. (т.1 а.с.92-93). Із договору дарування 1/2 частки земельної ділянки від 17.10.2019 року, укладеного між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдаровуваний), посвідченого приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Білусяк Л.В., зареєстрованою в реєстрі за №340 встановлено, що дарувальник за цим договором безоплатно та без жодних умов передає у власність (дарує) синові 1/2 (одну другу) частку належної йому на праві приватної власності земельної ділянки загальною площею 0,0302 (нуль цілих триста дві десятитисячних) та, цільове призначення якої 03.07, вид використання: для обслуговування магазину, категорія земель - землі житлової та громадської забудови; склад угідь: площа 0.0254 га, 0,0043 га. 0,0005га - землі під соціально-культурними об`єктами, яка розташована [ADDRESS] , кадастровий номер 2625855600:02:001:0699, а обдаровуваний приймає в дар від батька цю частку земельної ділянки відповідно з умовами цього договору дарування. Цей дарунок сторони оцінюють в сумі 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 коп. (п.п.1,3 Договору) (т.5 а.с.63-64). Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.10.2019 року [PERSON] на праві спільної часткової власності в розмірі частки 1/2 належить земельна ділянка площею 0,0302 га, кадастровий номер 2625855600:02:001:0699, на підставі договору дарування 1/2 частки земельної ділянки, серія та номер 895, виданий 17.10.2019 року приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Білусяк Л.В. (т.5 а.с.66). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.10.2019 року [PERSON] на праві приватної власності в розмірі частки 53/100 належить магазин, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 194,3 кв.м., за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1870386826258) на підставі договору дарування, серія та номер 892, виданий 17.10.2019 року приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Білусяк Л.В. (т.5 а.с.68). Як вбачається із заяви [PERSON] від 10.03.2020 року, посвідченою приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Секретою І.І., зареєстрованою в реєстрі за №218, [PERSON] , повідомив, що йому на праві спільної часткової власності належить 53/100 частки магазину, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та 1\\2 частка земельної ділянки загальною площею 0.0302 га за кадастровим номером: 2625855600:02:001:0699, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Одночасно повідомив, що відмовився від переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності, що передбачено ст. 362 Цивільного кодексу України, і заявив, що не має наміру придбавати відчужувані [PERSON] 47/100 частки магазину та 1/2 частки земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] за ціною 292691,58 (двісті дев`яносто дві тисячі шістсот дев`яносто одна) грн. 58 коп. (т.1 а.с.222 на звороті). 10.03.2020 року [PERSON] заявою, посвідченою приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Секрета І.І., зареєстрованою в реєстрі за №217 надала згоду своєму чоловікові [PERSON] купити 47/100 частки магазину, що розташований за адресою: [ADDRESS] та 1\\2 частку земельної ділянки загальною площею 0,0302 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.222). 10.03.2020 року [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу 1/2 частки земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Секретою І.І., який зареєстровано в реєстрі за №220, відповідно до якого продавець продав 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0.0302 га. за кадастровим номером:2625855600:02:001:0699, що розташована за адресою: [ADDRESS] , а Покупець купив дане майно і сплатив за нього грошову суму в порядку, розмірі та в терміни, визначені даним Договором. Продаж 1\\2 частки земельної ділянки за домовленістю сторін вчинено за 14481 грн., які отримані Продавцем від Покупця до підписання цього договору в повному обсязі (п.п.1,3 Договору) (т.1 а.с.115). 10.03.2020 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Секретою І.І., який зареєстровано в реєстрі за №219, відповідно до якого продавець продав, а Покупець купив 47/100 частки магазину, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і сплатив за нього грошову суму в порядку, розмірі та в терміни, визначені даним Договором. Відповідно до технічного паспорта, загальна площа магазину складає 194,3 кв.м., зазначений літерою «А». 47/100 частки магазину, що відчужуються за даним договором, належать Продавцеві на підставі Договору купівлі-продажу магазину, посвідченого Магас О.Є., приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області, 08.02.2002 року за реєстровим №1-71. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером: 32357761, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1870386826258. Продаж 47/100 частки магазину за домовленістю сторін вчинено за 278 210.58 грн., які Покупець сплатив Продавцеві до підписання даного договору (п.п.1,2,4 Договору) (т.1 а.с.75). Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.03.2020 року вбачається, що 10.03.2020 року за [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності в розмірі частки 47/100 на магазин, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 194,3 кв.м., за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1870386826258) на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 219, виданий 10.03.2020 року приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Секрета І.І. (т.1 а.с.76). Також, 10.03.2020 року за [PERSON] зареєстровано право приватної власності в розмірі часток 1\\2 на земельну ділянку кадастровий номер: 2625855600:02:001:0699, загальною площею 0,0302 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1857625226258) на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 220, виданий 10.03.2020 року приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Секрета І.І. (т.1 а.с.83 на звороті). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06.04.2020 року вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер: 2625855600:02:001:0699, загальною площею 0,0302 га, за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності в розмірі часток 1/2 належить [PERSON] та [PERSON] в розмірі частки 1/2 (т.1 а.с.117). 14.04.2020 року [PERSON] заявою, посвідченою приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Білусяк Л.В., зареєстрованою в реєстрі за №336 надала згоду [PERSON] подарувати 47/100 часток магазину, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та 1\\2 частку земельної ділянки загальною площею 0,3202 га, кадастровий номер: 2625855600:02:001:0699, що розташована за адресою: [ADDRESS] , які є їхньою спільною сумісною власністю, як такі, що набуті ними у період перебування у зареєстрованому шлюбі на користь їхнього сина [PERSON] (т.1 а.с. 84). 14.04.2020 року між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдарований) укладено договір дарування, який посвідчений приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Білусяк Л.В., зареєстровано в реєстрі за №337 відповідно до якого дарувальник обізнаний про безоплатність цього правочину, без будь-якого примусу, насильства або якихось погроз подарував своєму синові, а обдаровуваний прийняв у дарунок від батька 47/100 частки магазину, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , надалі предмет договору дарування. Право власності дарувальника на відчужувану частку нерухомості підтверджується Договором купівлі-продажу, посвідченим 10.03.2020 року Секретою І.І., приватним нотаріусом Тисменицького районного округу Івано-Франківської області, реєстровий №219. Право власності на цю частку нерухомості зареєстровано за дарувальником в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.03.2020 року, номер запису про право власності 35868334, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1870386826258. Дарунок цей сторонами оцінюється у сумі 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень 00 копійок. Цей договір вчиняється за згодою дружини дарувальника [PERSON] , яка дала згоду на дарування цієї частки нерухомості, справжність підпису якої нотаріально засвідчена 14.04.2020 року (п.п.1,2,4,9 Договору) (т.1 а.с.73-74). Із договору дарування 1/2 частки земельної ділянки від 14.04.2020 року, укладеного між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдаровуваний), посвідченого приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Білусяк Л.В., зареєстрованою в реєстрі за №895 встановлено, що дарувальник за цим договором безоплатно та без жодних умов передає у власність (дарує) своєму синові належної йому на праві приватної власності 1/2 (одну другу) частку земельної ділянки загальною площею 0,0302 (нуль цілих триста дві десятитисячних) га, цільове призначення якої 03.07 вид використання : для обслуговування магазину, категорія земель - землі житлової та громадської забудови; склад угідь: площа 0,0254 га, 0, 0043 га, 0, 0005га - землі під соціально-культурними: об`єктами, яка розташована [ADDRESS] , кадастровий номер 2625855600:02:001:0699, а обдаровуваний приймає в дарунок від свого батька цю частку земельної ділянки відповідно з умовами цього договору дарування. Цей дарунок сторони оцінюють в сумі 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 коп. (п.п.1,3 Договору) (т.5 а.с. 65). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.04.2020 року [PERSON] на праві приватної власності в розмірі частки 1/2 належить земельна ділянка, площею 0,0302 га, кадастровий номер 2625855600:02:001:0699, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1857625226258) на підставі договору дарування 1/2 частки земельної ділянки, серія та номер 340, виданий 14.04.2020 року приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Білусяк Л.В. (т.5 а.с.67). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.04.2020 року [PERSON] на праві приватної власності в розмірі частки 47/100 належить магазин, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 194,3 кв.м., за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1870386826258) на підставі договору дарування, серія та номер 337, виданий 14.04.2020 року приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Білусяк Л.В. (т.5 а.с.69). Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта від 13.09.2020 року встановлено, що за [PERSON] 14.04.2020 року зареєстроване право приватної власності в розмірі частки 47/100, реєстраційний номер 1870386826258 на магазин, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 194,3 кв.м. на підставі договору дарування, серія та номер 337, виданого 14.04.2020 року приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Білусяк Л.В., та 17.10.2019 року зареєстровано 53/100 частки приватної власності на підставі договору дарування, серія та номер 892, виданого 17.10.2019 року приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Білусяк Л.В. Також, відповідно до зазначеної довідки 14.04.2020 року за [PERSON] зареєстроване право приватної власності в розмірі частки 1\\2 на земельну ділянку кадастровий номер: 2625855600:02:001:0699, загальною площею 0,0302 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1857625226258) на підставі договору дарування 1/2 частки земельної ділянки, серія та номер 340, виданий 14.04.2020 року, видавник приватний нотаріус Богородчанського районного нотаріального округу Білусяк Л.В., а також 17.10.2019 року на підставі договору дарування 1/2 частки земельної ділянки, серія та номер 895, виданого 17.10.2019 року виданого 19.10.2019 року приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Білусяк Л.В. за [PERSON] зареєстроване право спільної часткової власності в розмірі частки 1\\2 на земельну ділянку (т.1 а.с.45-46, 122). Отже, як вбачається із описаних вище договорів [PERSON] не мав жодного відношення до придбання його батьком [PERSON] вказаного приміщень та земельної ділянки. Також, жодного відношення до угод купівлі-продажу не мала і не могла мати [PERSON] . З наведеного слідує, що [PERSON] придбавав у [PERSON] за відплатними договорами купівлі-продажу вищевказані об`єкти нерухомого майна (за змістом даних договорів на момент їх підписання покупець провів повний розрахунок за відповідний придбаний об`єкт), і в подальшому, розпорядився вже власним майном на свій розсуд та уклав відносно нього договори дарування в інтересах [PERSON] . І відповідно, останній, набув право особистої приватної власності на такі об`єкти, що підтверджується матеріалами справи. Позивачкою [PERSON] не надано суду жодних доказів того, що вказані приміщення та земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя. Також в провадженні господарського суду Івано-Франківської області перебувала справа не № 909/125/21. Спір у даній справі стосувався виселення із нежитлових приміщень по [ADDRESS] підприємця [PERSON] , який є батьком [PERSON] . Тобто, [PERSON] набувши в особисту власність нежитлові приміщення по [ADDRESS] передав їх в оренду батьку [PERSON] , підприємцю [PERSON] , за договором від 02 січня 2020 року, а [PERSON] активно допомагала своєму батьку провадити підприємницьку діяльність в орендованих приміщеннях. Вищенаведене свідчить про обізнаність [PERSON] про те, що це є спірне майно є особистою власністю [PERSON] , оскільки набута ним в порядку дарування від батьків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Тому вимоги в цій частині первісного позову задоволенню не підлягають. Також не підлягають задоволенню вимоги зустрічного позову в частині визнання особистою приватною власністю [PERSON] вказаних приміщень та земельної ділянки, оскільки вони і так вже належать йому на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування. Підстав визнавати договори дарування недійсними немає, жодних доказів їх недійсності позивачкою суду не надано. Щодо вимог первісного позову про: визнати право особистої приватної власності за [PERSON] на квартиру, загальною площею 160,2 м. кв., що находиться за адресою: [ADDRESS] . визнати право особистої приватної власності за [PERSON] на господарське приміщення, загальною площею 28,2 м. кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Щодо вимог зустрічного позову про поділ квартири та приміщення по1/2 частці кожному. Відповідно до свідоцтва про право власності від 13.10.2014 року [PERSON] на праві приватної власності, в розмірі часток 1/1 належить трикімнатна квартира, загальною площею: 160,2 кв.м., за адресою: [ADDRESS] (т.5 а.с.17). Крім того, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта від 13.09.2020 року за [PERSON] 29.08.2016 року зареєстровано право приватної власності в розмірі частки - 1 на господарське приміщення №XIV, об`єкт житлової нерухомості за адресою: [ADDRESS] загальною площею 28,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1015872926101) на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 29.08.2016, видавник: між Приватним підприємством "Гаразд-України Буд" та [PERSON] ; договір купівлі-продажу нерухомого майна (нежитлового приміщення), яке буде створено у майбутньому, серія та номер: КС2-г-3/48, виданий 09.10.2014, видавник: між Приватним підприємством "Гаразд-України Буд" та [PERSON] ; витяг із переліку осіб, яким належать майнові права на об`єкт будівництва, серія та номер: б/н, виданий 29.08.2016, видавник: Приватне підприємство "Гаразд-України Буд" (т.1 а.с.46). Із звіту про оцінку вартісті господарського приміщення №ХІV на [ADDRESS] від 03.03.2021 року вбачається, що ринкова вартість господарського приміщення №ХІV загальною площею 28,2 м2 на [ADDRESS] становить 321 436 грн. (т.2 а.с.133-134). Відповідно до звіту про оцінку вартості трикімнатної квартири [ADDRESS] від 02.03.2021 року вбачається, що ринкова вартість трикімнатної квартири [ADDRESS] становить 3 715017 грн. (т.2 а.с.135-136). З висновку експерта оціночно-будівельної експертизи Самулевича В.М. №05/04/з від 06.04.2023 року по зверненню гр. [PERSON] встановлено, що ймовірна ринкова вартість житлової квартири [ADDRESS] , станом на 22.03.2021 року становить 2 540 772 грн. (т.4 а.с.103-119). Отже, вказане майно набуте сторонами під час шлюбу. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Сторони згоди щодо поділу майна між собою не дійшли. В ч. 1ст. 70 СК України закріплено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Отже, сторони мають рівні частки у праві спільної сумісної власності на квартиру та приміщення. Відповідач [PERSON] не погоджується як на виділ в цілому вказаного майна у його власність з компенсацією вартості частки [PERSON] , оскільки така вартість є значною, і її сплата для [PERSON] буде мати надмірний тягар, так як останній не володіє даними коштами. Про можливість поділу майна без виділення часток в натурі в цілому в особисту власність зазначає і ВС, зокрема в постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 565/495/18. Враховуючи ту обставину, що сторони не досягли згоди щодо розподілу вищеназваного майна, то відповідно, [PERSON] та [PERSON] слід визначити частки без реального поділу та виділити у часткову власність кожному по 1/2 частини квартири [ADDRESS] , вартістю 2 540 772 грн. та господарcького приміщення №XIV, що за адресою [ADDRESS] , вартістю 321 436 грн. Тому в цій частині первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний повністю. Щодо вимог первісного позову про: Визнати право особистої приватної власності за [PERSON] на майнові права на Товариство з обмеженою відповідальністю «Шавлія ІФ», код ЄДРПОУ 41767750, юридична адреса: вул. Вовчинецька, буд. 112, кв. 52, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, створене - 29.11.2017, статутний фонд - 110 000 грн. Щодо вимог зустрічного позову про виділення в особисту приватну власність [PERSON] майнові права на 100% статутного капіталу ТОВ «Шавлія-ІФ». 26.06.2000 року в державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців зареєстровано Командитне товариство «Шавлія», керівником якого з 30.01.2013 року є [PERSON] . Засновниками юридичної особи є: [PERSON] (розмір внеску до статутного фонду 450 грн.), [PERSON] (розмір внеску до статутного фонду 50 грн.), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.09.2020 року (т.1 а.с.31-33). Із зазначеного витягу також встановлено, що 10.08.2018 року припинено юридичну особу в результаті її ліквідації (т.1 а.с.33 на звороті). Згідно установленого договору командитного товариства «Шавлія», затвердженого рішенням зборів засновників командитного товариства «Шавлія» від 30.01.2013 року в редакції від 07 березня 2013 року засновниками КТ "Шавлія" виступають: учасник з повною відповідальністю [PERSON] , вкладник: [PERSON] . Згідно ст.4.4. Установчого договору частка в складеному капіталі становить, відповідно: учасник з повною відповідальністю [PERSON] 90% (450 грн.); вкладник: [PERSON] 10% (50 грн.). Вищим органом управління Товариством є Учасник з повною відповідальністю (п.5.1. Установчого договору) (т.2 а.с.83-89). 07.06.2018 року засновником, учасником з повною відповідальністю [PERSON] прийнято рішенням засновника, учасника з повною відповідальністю командитного товариства «Шавлія» про припинення діяльності товариства шляхом ліквідації (т.1 а.с.30). Згідно протоколу установчих зборів учасників ТзОВ «Шавлія ІФ» №1 від 29.11.2017 року на установчих зборах прийнято рішення створити ТзОВ "ШАВЛІЯ ІФ" з одним учасником (засновником). Встановити розмір статутного капіталу в розмірі - 110 000 грн. та розподілити його наступним чином: [PERSON] - 110 000 грн. (100%). Призначити на посаду директора ТзОВ "ШАВЛЯ ІФ" [PERSON] з дня прийняття даного рішення (т.5 а.с.136). Між сторонами немає спору в цій частині позовних вимог, тому як первісний позов так і зустрічний позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо вимог первісного позову про: Визнати право особистої приватної власності за [PERSON] на: мотоцикл GEON 250R, 2012 року випуску, колір червони; автомобіль HYUNDAI SANTA FE, 2017 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова (шасі) [NUMBER] , колір синій; причіп ПГМФ 8904, 2016 року випуску, колір чорний, легковий; причіп ПРАГМАТЕК А0-2515, 2020 року випуску, колір сірий. Щодо вимог зустрічного позову про визнання за [PERSON] право особистої приватної власності на причіп ПРАГМАТЕК А0-2515, 2020 року випуску, колір сірий. 14.09.2017 року між ТзОВ "БОГДАН-АВТО ІВАНО-ФРАНКІВСЬК" (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір №БІФ000196-63882017 відповідно до якого продавець продає, а покупець купує наступний товар: марка HYUNDAI модель SANTA FE, 2017 року випуску вартістю 1 000 000 грн. (т.3 а.с.31-32). Згідно акту приймання-передачі автомобіля №БІФ000196-63882017 [PERSON] передано транспортний засіб марки HYUNDAI модель SANTA FE, 2017 року випуску (т.3 а.с.33). 14.09.2017 року за [PERSON] зареєстровано право власності на транспортний засіб марки HYUNDAI модель SANTA FE, д.н.з. [NUMBER] , 2017 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (т.3 а.с.25). 15.09.2017 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2560/09/2017/0047 відповідно до якого Банк надає Позичальнику кредит, у сумі 500 000 грн. на придбання автомобіля HYUNDAI SANTA FE 2017, який буде використовуватися в особистих та сімейних цілях. Кредит надається Банком Позичальнику шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів на поточний рахунок ТзОВ "БОГДАН-АВТО ІВАНО-ФРАНКІВСЬК". Кредит надається з 15 вересня 2017 р. по 13 вересня 2019 р. Позичальник у будь-якому випадку зобов?язаний повернути кредит у повному обсязі: в термін, не пізніше 13 вересня 2019 р. та у порядку передбаченому цим Договором, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений за домовленістю Сторін на підставі додаткової угоди до цього Договору або достроково, відповідно до умов цього Договору. (т.3 а.с.26-30). Із квитанції ПАТ АБ «Укргазбанк» від 03.10.2017 року вбачається, що [PERSON] погашено кредит по кредитному договору №2560/09/2017/0047 від 15.09.2017 року в розмірі 3 грн. (т.3 а.с.40). Згідно квитанції ПАТ АБ «Укргазбанк» від 02.11.2017 року [PERSON] погашено кредит по кредитному договору №2560/09/2017/0047 від 15.09.2017 року в розмірі 21 742 грн. (т.3 а.с.34). Відповідно до квитанції ПАТ АБ «Укргазбанк» від 06.12.2017 року [PERSON] погашено кредит по кредитному договору №2560/09/2017/0047 від 15.09.2017 року в розмірі 21 742 грн. (т.3 а.с.34). Згідно квитанції ПАТ АБ «Укргазбанк» від 03.01.2018 року [PERSON] погашено кредит по кредитному договору №2560/09/2017/0047 від 15.09.2017 року в розмірі 21 742 грн. (т.3 а.с.35). Відповідно до квитанції ПАТ АБ «Укргазбанк» від 02.02.2018 року [PERSON] погашено кредит по кредитному договору №2560/09/2017/0047 від 15.09.2017 року в розмірі 21 742 грн. (т.3 а.с.35). Із квитанції ПАТ АБ «Укргазбанк» від 01.03.2018 року вбачається, що [PERSON] погашено кредит по кредитному договору №2560/09/2017/0047 від 15.09.2017 року в розмірі 21 742 грн. (т.3 а.с.36). Згідно квитанції ПАТ АБ «Укргазбанк» від 03.04.2018 року [PERSON] погашено кредит по кредитному договору №2560/09/2017/0047 від 15.09.2017 року в розмірі 21 742 грн. (т.3 а.с.36). Відповідно до квитанції ПАТ АБ «Укргазбанк» від 02.05.2018 року [PERSON] погашено кредит по кредитному договору №2560/09/2017/0047 від 15.09.2017 року в розмірі 21 742 грн. (т.3 а.с.37). Із квитанції ПАТ АБ «Укргазбанк» від 05.06.2018 року вбачається, що [PERSON] погашено кредит по кредитному договору №2560/09/2017/0047 від 15.09.2017 року в розмірі 21 742 грн. (т.3 а.с.37). Згідно квитанції ПАТ АБ «Укргазбанк» від 03.07.2018 року [PERSON] погашено кредит по кредитному договору №2560/09/2017/0047 від 15.09.2017 року в розмірі 21 742 грн. (т.3 а.с.38). Відповідно до квитанції ПАТ АБ «Укргазбанк» від 02.08.2018 року [PERSON] погашено кредит по кредитному договору №2560/09/2017/0047 від 15.09.2017 року в розмірі 108 710 грн. (т.3 а.с.38). Із квитанції ПАТ АБ «Укргазбанк» від 03.09.2018 року вбачається, що [PERSON] погашено кредит по кредитному договору №2560/09/2017/0047 від 15.09.2017 року в розмірі 130 452 грн. (т.3 а.с.39). Згідно квитанції ПАТ АБ «Укргазбанк» від 12.09.2018 року [PERSON] погашено кредит по кредитному договору №2560/09/2017/0047 від 15.09.2017 року в розмірі 64 194,77 грн. (т.3 а.с.39). Із довідки начальника відділення №47/08 АБ «УКРГАЗБАНК» від 05.11.2021 року, яка видана [PERSON] встановлено, що у Відділенні N?47/08 АБ «Укргазбанк», станом на 05.11.2021р. заборгованість по кредиту згідно Кредитного Договору №2560/09/2017/0047 від 15.09.2017 року повністю погашена. Кредитний ліміт в розмірі 500 000 грн. закрито (т.3 а.с.41). Отже, частина автомобіля, в розмірі 500 000 грн., придбавалась за рахунок кредитних коштів, що підтверджується кредитним договором. Погашення кредитних зобов`язань здійснював [PERSON] . Оскільки в придбані автомобіля були використані спільні кошти в розмірі 500 000 грн. при загальній вартості 1 000 000 грн., то відповідно [PERSON] вправі претендувати на 1/4 вартості такого автомобіля. 22.11.2022 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу 2641/2022/3523586 транспортного засобу відповідно до якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб марки: HYUNDAI модель SANTA FE, синього кольору, номерний знак [NUMBER] . За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 200 000 грн. (п.п.1.1., 3.1. Договору). Як вбачається із повідомлення судового експерта Біланюка В.М. від 27.01.2021 року станом на 27.01.2021 року середньо-ринкова вартість продажу автомобіля: Hyundai Santa Fe 2.2 CRDi AWD 6AТ, тип - легковий, позашляховик; двигун V=2,199л.-дизель - потужність 145kw/197HP, 2017 року випуску /без врахування фактичного технічного стану при середньостатистичному пробігу 75.2тис. км/ становить 962 810 грн. (т.2 а.с.137). Згідно висновку експертного дослідження №СЕ-19/109-23/2663-АВ від 09.03.2023 року складеного судовим експертом Івано-Франківського НДЕКЦ Рибенчук Я.В. ринкова вартість представленого для дослідження автомобіля HYUNDAI модель Santa Fe, д.н.з. [NUMBER] , VIN- [NUMBER] , 2016 року випуску станом на 27.02.2023 року з урахуванням особливостей його стану на вказаний момент часу, які можна було встановити автотоварознавчими методами становила 704 838 грн (т.4 а.с.79-85). Така вартість була зумовлена тим, що автомобіль потрапив у ДТП та отримав значні механічні ушкодження. В той же час, після відновлювального ремонту його вартість вже становила 704 838,0 грн., що підтверджується висновком експертного дослідження від 09 березня 2023 року № СЕ-19/109-23/2663-АВ. Таким чином, враховуючи факт продажу автомобіля третій особі та [PERSON] має право на 1/4 частини його вартості, що становить 176 209,50 грн. (1/4 від 704838,0 грн. від вартості висновком згідно експертного дослідження від 09 березня 2023 року № СЕ-19/109-23/2663-АВ). Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Згідно з ч. 1 ст. 68 ЦК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (див., зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19 (провадження № 14-94цс21)). Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна чи майнових прав, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті чи оформлені (див. зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 січня 2024 року у справі № 755/12204/18 (провадження № 61-2401св21)). Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Як поділ спільного сумісного майна в натурі, так і визначення розміру часток кожного з них, може здійснюватися на підставі: договору подружжя; рішення суду при наявності спору між подружжям. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України) (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2023 року в справі № 648/3137/15-ц (провадження № 61-17560св21)). Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя та четверта статті 12 ЦПК України). Отже, спірний автомобіль було придбано під час шлюбу, він є спільною сумісною власністю подружжя, але відповідач його відчужив без згоди позивачки, тому відповідач повинен відшкодувати позивачу 1/4 частину його вартості - 198 176 209,50 грн., що відповідає дійсній вартості майна на час розгляду справи (середня ринкова вартість транспортних засобів), що не спростовано позивачкою. Щодо вартості відчуженого автомобіля, то суд зазначає наступне. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) вказано, що: «визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 вартості автомобіля та автобуса, суд першої інстанції виходив з того, що розмір компенсації за належну частку в майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя та відчужене без згоди одного з подружжя, визначається із суми, за яку це майно було продано, а не із вартості аналогічних транспортних засобів на час поділу майна. Змінюючи рішення місцевого суду в частині розміру грошової компенсації, апеляційний суд дійшов висновку про те, що така компенсація підлягає стягненню з відповідача, виходячи з вартості транспортних засобів на час розгляду справи. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вартість автомобіля визначена з урахуванням принципів диспозитивності та змагальності цивільного процесу, а також з дотриманням критеріїв правової оцінки поданих сторонами доказів. Виходячи з заявлених позовних вимог, пояснень сторін, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивачки в цій частині є не обґрунтованими, оскільки автомобіль продано та позивачка має право на 1/4 частину грошової компенсації вартості автомобіля, яку слід стягнути з відповідача. Щодо іншого рухомого майна, причепів та мотоциклу, то суд виходить з наступного. Станом на сьогоднішній день невідоме місце знаходження такого спільного рухомого майна, відповідач [PERSON] підтверджує, що вони були придбані підчас шлюбу і вони були фактично відчужені за час шлюбу третім особам, які не вчинили дій щодо перереєстрації права власності на них, але оскільки вони до цього часу зареєстровані за [PERSON] , то їх слід поділити між сторонами. Щодо мотоцикла Geon 250R 2012 року випуску. Даний об`єкт рухомого майна було придбано [PERSON] 24 січня 2013 року. [PERSON] стверджує, що йому невідомо місце його знаходження. Також у нього відсутні реєстраційні документи на вказаний мотоцикл. Але, жодних доказів того, що мотоцикл відчужено відповідачем суду не надано. Відповідно до звіту про оцінку майна - мотоциклу GEON 250 К, 2012 року випуску, червоного кольору, станом на дату складання звіту (04.03.2024 року) ринкова вартість об`єкту становить 44 600 грн. Щодо причепу ПР-Платформа-В Прагматек А0-2515, сірий, 2020 року випуску. Даний об`єкт рухомого майна було придбано [PERSON] 26 серпня 2020 року. Разом з тим, слід також зазначити, що визначена [PERSON] у первинному позові вартість причепу на рівні 25000 грн. не відповідає дійсності, Відповідач [PERSON] також стверджує, що йому невідоме фактичне місце його знаходження, оскільки даний об`єкт було продано, однак, новий власник не здійснив його переоформлення у відповідних органах МРЕВ, доказів такого продажу суду не надано. Згідно звіту про оцінку майна - причепу ПРАГМАТЕК АО-2515, 2020 року випуску, сірого кольору, встановлено, що станом на дату складання звіту (04.03.2024 року) ринкова вартість об`єкту становить 44 200 грн. Щодо причепу ПР-легковий-В ПГМФ 8904, 2016 року випуску. Даний об`єкт рухомого майна було придбано [PERSON] 29 вересня 2016 року. У 2019 році [PERSON] передав його у власність фізичній особі [PERSON] за 8000 грн., З огляду на це, даний об`єкт нерухомого майна було відчужено за час шлюбу, знову ж таки, доказів продажу суду не надано. [PERSON] категорично не погоджується із виділом йому у власність даного майна. Із звіту про оцінку майна - причепу ПГМФ 8904, 2016 року випуску, чорного кольору встановлено, що станом на дату складання звіту (04.03.2024 року) ринкова вартість об`єкту становить 73 300 грн. Отже, враховуючи, що вказане рухоме майно було придбано відповідачем [PERSON] , і як він стверджує, в процесі припинення шлюбних відносин, відчужено ним без згоди позивачки, то таке рухоме майно слід залишити у його особистій власності, а на користь позивачки стягнути грошову компенсацію вартості такого майна. Тому в цій частині первісний позов підлягає до задоволення, а зустрічний частково. Щодо автомобіля MAZDA-CX3, № кузова [NUMBER] ,2017 року випуску, відносно якого має місце рішення Івано-Франківського міського суду від 21 вересня 2022 року у справі № 344/4052/21 згідно якого з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 203816,00 грн. в якості компенсації 1/2 частини його вартості, то такий автомобіль вже не належить до спільної сумісної власності подружжя, та поділу не підлягає в цій справі, щодо нього спір між сторонами вирішено (т.5 а.с.18-21). Отже, поділу між сторонами підлягає майно на загальну суму 3 078 550 грн.: квартира [ADDRESS] ; господарське приміщення XIV, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . майнові права на Товариство з обмеженою відповідальністю «Шавлія» ІФ», код ЄДРПОУ 41767750, юридична адреса: м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька, буд. 112, кв. 52, створене 29.11.2017, статутний фонд - 110 000 грн.; мотоцикл GEON 250R, 2012 року випуску, колір червоний; причіп ПГМФ 8904, 2016 року випуску, колір чорний, легковий; причіп ПРАГМАТЕК А0-2515, 2020 року випуску, колір сірий. Половина від загальної суми складає 1 539 275 грн. Тобто, кожна із сторін повинна була б отримати майна, в порядку поділу на цю суму. Позивачці виділено у власність в порядку поділу спільного майна подружжя майна на загальну суму 1 431 104 грн., а саме: 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; 1/2 частину господарського приміщення XIV, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідачу [PERSON] виділено у власність в порядку поділу спільного майна подружжя майна на загальну суму 1 647 446 грн., а саме: 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; 1/2 частину господарського приміщення XIV, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . майнові права на Товариство з обмеженою відповідальністю «Шавлія» ІФ», код ЄДРПОУ 41767750, юридична адреса: м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька, буд. 112, кв. 52, створене 29.11.2017, статутний фонд - 110 000 грн.; мотоцикл GEON 250R, 2012 року випуску, колір червоний; причіп ПГМФ 8904, 2016 року випуску, колір чорний, легковий; причіп ПРАГМАТЕК А0-2515, 2020 року випуску, колір сірий. Отже, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає грошова компенсація вартості 1/2 частки спільного майна на суму 108 171 грн. Крім того, на користь позивачки з відповідача [PERSON] також слід стягнути 176 209 гривень 50 копійок грошової компенсації вартості 1/4 частини автомобіля HYUNDAI SANTA FE, 2017 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова (шасі) [NUMBER] , колір синій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з заявлених позовних вимог, пояснень сторін, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими, зустрічні вимоги [PERSON] також є частково обґрунтованими. Відповідно до ч. 1 та ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи. Позивачкою [PERSON] сплачено судового збору на загальну суму 7566 гривень (т. 1 а.с. 54, 55, 59) Відповідачем [PERSON] за зустрічним позовом сплачено судового збору на загальну суму 3220 гривень 60 копійок (т. 5 а.с.13, 87). З урахуванням вартості майна, яке сторонам передано у власність вони мали б сплатити кожен судовий збір у максимальному розмірі тобто по 16 640 гривень. Сплачений судовий збір вони повинні повернути один одному, оскільки позови задоволено частково, а недоплачені суми судового збору з них слід стягнути на користь Держави. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] - 7566 гривень витрат по оплаті судового збору. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] - 3220 гривень 60 копійок витрат по оплаті судового збору. Стягнути з [PERSON] , на користь держави судовий збір в розмірі 9074 гривень. Стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 13 419 гривень 40 копійок. Відповідно до ст.. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідачем [PERSON] надано суду висновки експертів, які прийнято судом та враховано під час прийняття рішення, тому з позивачки [PERSON] на користь відповідача [PERSON] слід стягнути 17 269 гривень 92 копійки - витрат на оплату послуг експерта (т. 4 а.с.124, т. 7). На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 57, 60, 63, 65, 68, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст. ст. 16, 202, 203, 215, 216, 331, 355, 364, 368 ч. 3, 717 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved