Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.11.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено кредитний договір №102587508, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом та інших платежів. 26 березня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено договір відступлення прав вимоги №106 МЛ/Т, згідно якого до ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №102587508 від 22.11.2023. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №106 МЛ/Т від 26.03.2024 заборгованість відповідача становить у розмірі 14555,00 грн., із яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4000,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків - 9795,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 760,00 грн. Враховуючи викладене вище, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №102587508 від 22.11.2023 у розмірі 14555,00 грн. та сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн.. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22.05.2025 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30 січня 2026 року до суду надійшли письмові пояснення від представника відповідача [PERSON] адвоката Побиванця Ю.В., у яких він просив відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що паспорт споживчого кредиту та графік платежів за договором про споживчий кредит не містять підписів позичальника та кредитодавця. Також ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» не надало суду належних та допустимих доказів надсилання електронного повідомлення на укладення електронного договору, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, реєстрації, створення особистого кабінету та проведення ідентифікації відповідача [PERSON] при вході в особистий кабінет, у порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Позивачем долучено довідку ТОВ «МІЛОАН», яка підтверджує, що [PERSON] , із якою укладено договір № 102587508 від 22.11.2023, ідентифікована. Акцепт договору підписаний аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора 781486, час відправки ідентифікатора - 20.26 год. 22.11.2023, номер телефону - [NUMBER] . Вказана довідка сформована самим кредитодавцем ТОВ «МІЛОАН» і не може вважатися безспірним доказом проведення ідентифікації відповідача при укладенні договору. Також представник відповідача просить врахувати наявність розбіжностей у зазначенні даних про підписання договору в копії анкети-заяви на кредит № 102587508 та в довідці про надання ідентифікатора, оскільки в довідці вказано, що одноразовий ідентифікатор був наданий 20.26 год. 22.11.2023, тоді як в анкеті-заяві зазначено час підписання договору 09.26 год. 22.11.2023, тобто підписання договору відбулось ще до отримання одноразового ідентифікатора. Крім того, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» не надало суду належних та допустимих доказів надання [PERSON] кредиту за вказаним договором про споживчий кредит. Позивач надав копію платіжного доручення № 77048775 від 22.11.2023 на суму 4000,00 грн., яке підписане ТОВ «МІЛОАН» із прикладенням печатки товариства. Разом з тим, копія вказаного платіжного доручення не може вважатися належним доказом надання кредиту на підставі договору, оскільки вона не відповідає за формою та змістом вимогам, установленим постановою Національного банку України від 21.01.2004 № 22 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» у відповідній редакції. Надана ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» копія платіжного доручення не містить відмітки банку або іншої уповноваженої установи про проведення платежу (інформації про його виконання). У матеріалах справи відсутні докази, що рахунок, на який згідно вказаного платіжного доручення здійснювалося перерахування коштів, належить саме [PERSON] . У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» не з`явився. У матеріалах справи є заява про розгляд справи без участі представника позивача. Представник відповідача [PERSON] адвокат Побиванець Ю.В. у судовому засіданні просив врахувати відзив, як письмові пояснення та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав, зазначених у письмових поясненнях. Заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 22.11.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено кредитний договір №102587508, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 4000,00 грн., строком на 105 днів, який складається з пільгового періоду 15 днів та поточного періоду 90 днів. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду нараховуються за ставкою 2,50%, а протягом поточного періоду нараховується стандартна процентна ставка у розмірі 3,50%. Комісія за надання кредиту нараховується за ставкою 19% одноразово. Згідно платіжного доручення №77048775 від 22.11.2023 було перераховано 4000,00 грн., призначення платежу: кошти згідно договору 102587508. 26 березня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено договір відступлення прав вимоги №106-МЛ/Т, згідно якого до ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №102587508 від 22.11.2023. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №106-МЛ/Т від 26.03.2024 заборгованість відповідача становить у розмірі 14555,00 грн., із яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4000,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків - 9795,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією 760,00 грн. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У ст. 3 цього закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч.ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Згідно ст. ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Договір про споживчий кредит №102587508 підписано [PERSON] одноразовим ідентифікатором 781486 о 20.26 год. 22.11.2023. Також в договорі міститься позначка про підпис уповноваженої особи ТОВ «МІЛОАН» - Вініченка О.В. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що паспорт споживчого кредиту та графік платежів за договором про споживчий кредит не містять підписів позичальника та кредитодавця. Також ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» не надало суду належних та допустимих доказів надсилання електронного повідомлення на укладення електронного договору, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, реєстрації, створення особистого кабінету та проведення ідентифікації відповідача [PERSON] при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Позивачем долучено довідку ТОВ «МІЛОАН» №б/н від 14.10.2024, яка підтверджує, що [PERSON] , із якою укладено договір №102587508 від 22.11.2023 ідентифікована ТОВ «МІЛОАН». Акцепт договору підписаний аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора 781486 о 20.26 год. 22.11.2023, номер телефону: [NUMBER] . Вказана довідка сформована самим кредитодавцем ТОВ «МІЛОАН» і не може вважатися безспірним доказом проведення ідентифікації відповідача при укладенні договору. Суд також враховує наявність розбіжностей у зазначенні даних про підписання договору в копії анкети-заяви на кредит №102587508 та в договорі про споживчий кредит №102587508 від 22.11.2023. Так, у договорі вказано, що він підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором о 20.26 год. 22.11.2023. Тоді як в анкеті-заяві зазначено час підписання договору 09.26 год. 22.11.2023 Крім того, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» не надало суду належних та допустимих доказів надання [PERSON] кредиту за вказаним договором про споживчий кредит. Позивач надав копію платіжного доручення №77048775 від 22.11.2023 на суму 4000,00 грн., яке підписане ТОВ «МІЛОАН» з прикладенням печатки товариства. Разом з тим, копія вказаного платіжного доручення не може вважатися належним доказом надання кредиту на підставі договору, оскільки вона не відповідає за формою та змістом вимогам, установленим постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» у відповідній редакції. Надана ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» копія платіжного доручення не містить відмітки банку або іншої уповноваженої установи про проведення платежу (інформації про його виконання). У матеріалах справи відсутні докази, що рахунок, на який згідно вказаного платіжного доручення здійснювалося перерахування коштів, належить саме [PERSON] . Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що вказане платіжне доручення не є доказом перерахування коштів, оскільки не належить до засобів доказування, передбачених ст. 76 ЦПК України, і не є первинним бухгалтерським документом. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Посилання ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на платіжне доручення як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованим, оскільки такі доручення є внутрішніми документами фінансових установ та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 13 травня 2020 року у справі № 219/1704/17. Оскільки законодавство чітко встановлює перелік документів, на підставі яких здійснюється переказ і видача коштів з рахунків, то за відсутності таких доказів позовні вимоги є недоведеними, що унеможливлює стягнення будь-яких коштів, так як суд не може ґрунтувати своє рішення на припущеннях. Крім того, з матеріалів справи встановлено, що розрахунку заборгованості [PERSON] , тобто первинних документів про здійснення між сторонами фінансових операцій за період з дня укладення кредитного договору, позивачем до суду надано не було, а тому відсутні докази, що підтверджують факт отримання відповідачем кредитних коштів, період нарахування процентів, період прострочення платежів. На підтвердження наявності та розміру заборгованості по відсоткам позивачем надано складену ТОВ «МІЛОАН» відомість про щоденні нарахування та погашення, яка сама по собі не може бути належним та допустимим доказом правильності нарахування відсотків, періоду нарахування відсотків, не відображає плати за кредитом, якщо такі були. Суд приходить до висновку, що з урахуванням викладених обставин справи, аналізу наданих доказів та норм чинного законодавства, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed