Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 червня 2024 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Першому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. [INFO] у Позивача та Відповідача народилась спільна дитина [PERSON] . Позивач зазначає, що спільне життя сторін не склалось, почуття закоханості зникли, спільний побут не складається, повна відсутність взаєморозуміння, поваги, сумісних планів на майбутнє подружнє життя, розходження характерів та поглядів на сімейне життя. З жовтня 2025 року сторони спільний побут не ведуть, проживають окремо в різних містах. Виходячи з викладених вище обставин, позивач не вважає за можливим продовжувати шлюбні стосунки з відповідачем. Підстав для примирення позивач не вбачає, у зв`язку з чим просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 22.12.2025 року відкрито провадження у спрощеному порядку. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином. Відповідач до суду не з`явився, повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 червня 2024 року у сторони зареєстрували шлюб у Першому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1076, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Від шлюбу подружжя мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України). Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні шлюбно-сімейні відносини подружжя припинені, сторони припинили ведення спільного господарства, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони сумісного господарства не ведуть, на примирення не згодні, шлюбно-сімейні відносини припинені, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З урахуванням викладених обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 та абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved