Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

У липні 2025 року позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 28.06.2022 між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. З 23.07.2024 між позивачем та відповідачем припинені будь-які шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, проживають окремо один від одного. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.07.2025, відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу; розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. У відповідності до ст. 178 ЦПК України, відповідач скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву. У серпні 2025 представник відповідача подав до суду відзив, в якому зазначено, що з вересня 2024 сторони розпочали проходження сімейної психотерапії з метою збереження шлюбу, подолання психологічних труднощів та відновлення ефективної комунікації один з одним. Зауважує, що участь у спільній психотерапії є об`єктивним свідченням того, що на момент після 23 липня 2024 сторони прагнули зберегти подружні стосунки. Крім того, вказує, що між сторонами тривала і триває комунікація, яка не була і не є формальною або суто побутовою. Факт припинення регулярного особистого спілкування був зумовлений не розривом стосунків або психологічним рішенням припинити шлюб, а професійною рекомендацією особистого психотерапевта. Відповідач відзначає відновлення комунікації з позивачкою. Просив зупинити розгляд справи і надати подружжю строк для примирення тривалістю 6 місяців. У серпні 2025 представник позивача подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу. Підтвердила, що дійсно сеанси у психолога були. Перший психотерапевт працював зі сторонами з жовтня по січень, другий - з січня по травень. Загальний строк терапії становив близько 6 місяців. Обидва психотерапевти відмовились від подальшого ведення, посилаючись на відсутність прогресу та відсутність перспектив у відновленні відносин і формуванні безпечної взаємодії. Таким чином, просила у задоволенні клопотання відповідача про надання строку для примирення сторін - відмовити. Зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. У вересні 2025 представник відповідача подала до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено, що між сторонами досі існує емоційний зв`язок та теплі почуття, які потребують додаткової підтримки через певні обставини, що склались між ними. Жоден із психологів не відмовлявся від подальшого ведення сторін. В перший раз саме відповідач запропонував змінити метод психотерапії, який в свою чергу, передбачав зміну психолога, що спеціалізується на відповідному методі, на що позивач погодилась. Другий психолог, відмічала прогрес у спільній терапії, однак вважала, що позивачці необхідно спробувати інший формат особистої терапії. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.06.2022 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Яремчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 28.06.2022, про що зроблено відповідний актовий запис за № 154. Як вбачається з матеріалів справи, сторони проходили сімейної психотерапію з метою збереження шлюбу ще у 2024 році. Разом з тим, судом встановлено, що тривалий час шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені та спільне господарство не ведеться. При цьому, суд вважає, з урахуванням позиції позивача, відновлення подружніх відносин та збереження сім`ї неможливо. Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Статтями 3 та 4 ЦПК України гарантовано кожній особі право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зазначене право особа може реалізувати в порядку, встановленому ЦПК України. Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового розгляду. Статтею 121 ЦПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно пп. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що позивач не бажає миритися з відповідачем, примирення між ними до цього часу не відбулося та позивач не виявив намір на збереження сім`ї, суд не може примусити його зберегти шлюб, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що розлад в сім`ї носить стійкий та тривалий характер, який виключає відновлення колишніх сімейних відносин, суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв`язку із цим приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved