Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

10 грудня 2025 року представник позивача звернувся до суд із вказаним позовом, який мотивує тим, що 18 квітня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 18.04.2025-100002464, відповідно до умов якого останній надано кредит у розмірі 25 000 грн строком на 183 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1% фіксована незмінна процентна ставка Комісія, пов`язана із наданням кредиту у розмірі 20 % від суми кредиту та дорівнює 5 000 грн. Неустойка у розмірі 250 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. На виконання взятих на себе зобов`язань позивач надав відповідачці кредитні кошти в розмірі та на умовах визначених договором. Натомість відповідачка виконувала взяті на себе зобов`язання з порушеннями умов договору, що спричинило виникнення заборгованості, розмірі 88 250,00 грн, що складається із 25 000 грн заборгованості по тілу кредиту; 45 750 грн - по процентам; 5 000 грн комісія; 12 500 грн неустойка за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання. Тому позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у вказаному розмірі та понесені судові витрати, розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Суд, враховуючи, що ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, розглянув справу за відсутності представника позивача. 17.12.2025 року на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідач просила зменшити розмір штрафних санкцій і процентів. Також зазначила, що не ухилялася від виконання зобов`язань перед банком, однак у зв`язку із складним фінансовим становищем не мала можливості виконати умови у заявленому позивачем розмірі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила справу розгялдати без її участі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 18 квітня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 18.04.2025-100002464 (а.с. 22-28). Відповідно до умов укладеного договору відповідачці надано кредит у розмірі 25 000 грн строком на 183 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1% фіксована незмінна процентна ставка Комісія, пов`язана із наданням кредиту у розмірі 20 % від суми кредиту та дорівнює 5 000 грн. Неустойка у розмірі 250 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, що підтверджується квитанцією (а.с. 10). Судом перевірено правильність нарахування позивачем заборгованості за кредитним договором та процентів (25 000 грн х 1% х 183 дн = 45 750 грн). Відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконала, що призвело до виникнення заборгованості. Отже, зазначені умови цілком відповідають законодавчому визначенню кредитного договору, передбаченому ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Щодо розміру процентів, то такий розмір, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Тлумачення змісту вказаних пунктів кредитного договору дає підстави для висновку, що сторонами погоджено два види відсоткової ставки, базову та знижену, в залежності від періоду користування кредитними коштами, а не відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. В силу ч. 1, ч. 3 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором внаслідок не повернення кредиту у встановлений договором строк, також позивачем доведено існування заборгованості в розмірі 75 750,00 грн, яка складається із 25 000 грн заборгованості по тілу кредиту та 45 750 грн заборгованості по процентам, 5 000 грн заборгованість по комісії. Щодо вимоги про стягнення неустойки в розмірі 12 500 грн суд зазначає таке. Відповідно п. 18 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також відповідно до п. 6-1 розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Таким чином, враховуючи, що позивачем здійснено нарахування неустойки за невиконання відповідачем умов кредитного договору в період дії воєнного стану, вказана сума неустойки в силу вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України підлягає списанню позивачем, як кредитором, а тому відсутні підстави для стягнення таких сум з відповідача. Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України фінансова неможливість (відсутність коштів) не звільняє боржника від виконання грошового зобов`язання. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідачки на користь позивача 2059,04 грн судового збору, що сплачений позивачем при зверненні до суду, пропорційно до розміру задоволених вимог. На підставі наведеного та статей 525, 536, 610, 1046, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial