Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач та відповідач з 05.10.2013 року по 07.10.2016 року перебували у шлюбі, від якого вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 24.10.2014 року у справі №700/1042/14-ц з [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на дитину щомісячно, починаючи з 24.09.2014 року до повноліття дитини. Заочним рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 05.12.2017 року по справі №700/776/17 збільшено розмір аліментів у зв`зку із збільшенням прожитковий мінімум на утримання дитини до 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на дитину щомісячно, починаючи з 24.10.2017 року до повноліття дитини. Позивач11.05.2023 року одружився з [PERSON] , від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Крім того з 04.04.202 рок він перебуває на військовій службі 11.06.2025 року він отримав поранення, пов`язані із захистом Батьківщини під час перебування у перебування у лавах ЗСУ, з того часу він потребує на лікуванні у різних лікувальних закладах. На даний час згідно висновку ВЛК визнаний обмежено придатним до військової служби та переведений в тилову частину. На підставі вище викладеного позивач, просить змінити спосіб присуджених аліментів та встановити у розмірі 1/8 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття . Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 26.12.2025 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачка просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги не визнає і вважає їх необґрунтованими і такими, що не відповідають інтересам дитини, з огляду на наступне. Відповідно до рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 05.12.2017 року аліменти на дитину стягуються у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів не є завищеним і відповідає вимогам Сімейного кодексу України і фактично є мінімально допустимим для забезпечення потреб для дитини відповідного віку. Позивачем до матеріалів справи надано чисельні медичні висновки та довідки, які підтверджують факт отримання ним поранень та проходження лікування у відповідні періоди. На даний час позивач продовжує проходити військову службу, хоча й визнаний обмежено придатним та виконує службові обв`язки в тилу. Обмежене придатність до військової служби сама пособі не свідчить про втрату доходу або його зменшення та не звільняє від обов`язку належного утримання дитини. Надані позивачем довідки про поранення підтверджують факт отримання травм, не містять відомостей про втрату працездатності, припинення служби або істотне зменшення доходу. Крім того сам факт народження іншої дитини не є підставою для зменшення розміру аліментів, інтереси першої дитини не можуть бути погіршені у зв`язку з народженням іншої. На даний час дитина перебуває у віці, який характеризується зростанням щомісячних витрат на утриманні. Зокрема витрат на харчування, одяг, навчання, позашкільні заняття та інші потреби, пов`язані з розвитком і соціальною адаптацією. Крім того дитина має підвищені потреби, пов`язані зі станом здоров`я, що зумовлює необхідність регулярних витрат. Зазначені обставини є постійними та об`єктивними і не залежать від її волі. Зменшення розміру аліментів призведе до погіршення матеріального забезпечення дитини та не відповідає принципу пріоритетності інтересів дитини. А тому просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви про зменшення розміру аліментів. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, за період шлюбу у подружжя народилися дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.01.2014 року. Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 24.10.2014 року у справі №700/1042/14-ц з [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на дитину щомісячно, починаючи з 24.09.2014 року до повноліття дитини. Заочним рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 05.12.2017 року по справі №700/776/17 збільшено розмір аліментів у зв`зку із збільшенням прожитковий мінімум на утримання дитини до 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на дитину щомісячно, починаючи з 24.10.2017 року до повноліття дитини. [PERSON] 11.05.2023 року зареєстрував шлюб з [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 11.05.2023 року. У шлюбі народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.10.2023 року. Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу (далі - СК) України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини (постанови Верховного Суду від 29 серпня 2024 року в справі № 759/14761/22, від 19 грудня 2022 року в справі № 643/3223/21 та ін.). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на дитину є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12 березня 2025 року в справі № 522/8836/23, від 27 листопада 2024 року в справі № 613/1404/23 та ін. З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що 11.05.2023 року він одружився з [PERSON] , від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Крім того з 04.04.2022 року він перебуває на військовій службі 29.01.2024 року та 11.06.2025 року він отримав поранення, пов`язані із захистом Батьківщини під час перебування у перебування у лавах ЗСУ, з того часу він потребує на лікуванні у різних лікувальних закладах. На даний час згідно висновку ВЛК визнаний обмежено придатним до військової служби та переведений в тилову частину. Суд вважає вказані обставини такими, що підтверджують зміну стану здоров`я позивача та народження сина, який також потребує коштів на його утримання, впливає на здатність позивача сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі. Тяжке поранення та перебування позивача на військовій службі, на даний час є істотними обставинами, які дають право на часткове зменшення розміру аліментів. При цьому суд враховує, що дитина сторін потребує значних коштів на своє утримання, тому зменшення аліментів до 1/8 частини приведе до дестабілізації гармонійного та стабільного розвитку дитини. Отже суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме зменшення розміру аліментів на утримання дитини з 1/4 до 1/5 частки заробітку (доходу) щомісячно, що відповідатиме загальним засадам регулювання сімейних відносин справедливості, добросовісності та розумності. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, оскільки сторони відповідно до закону звільнені від сплати судового збору, то судові витрати на сплату судового збору слід компенсувати за рахунок держави. Виходячи з викладеного та

Outcome: partial