Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбу з 13.01.2006. Ще до реєстрації шлюбу вони проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Однак, відповідач [PERSON] не була згодна з її проживанням та в судовому порядку виселила її з квартири. Після реєстрації шлюбу в січні 2006 року, вона на правах члена сім`ї [PERSON] , з дозволу всіх мешканців квартири, знову почала проживати у вищезазначеній квартирі. На момент її вселення у квартиру, в ній фактично проживали її чоловік, його брат [PERSON] та матір чоловіка [PERSON] , які не заперечували проти її вселення на правах дружини. Квартира за адресою: [ADDRESS] , була надана у 1964 році на сім`ю з 9 осіб: [PERSON] (чоловік); [PERSON] (батько чоловіка); [PERSON] (матір чоловіка); [PERSON] (сестра чоловіка); [PERSON] (брат чоловіка); [PERSON] (брат чоловіка); [PERSON] (сестра чоловіка); [PERSON] (брат чоловіка); [PERSON] (сестра чоловіка). Після вселення у спірну квартиру вона набула рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням. Наразі, всі живі члени сім`ї [PERSON] у спірній квартирі фактично не проживають, не використовують її як житло, не мають в ній своїх речей та жодного разу не робили поточний чи капітальний ремонт. Спірна квартира наразі не приватизована і знаходиться в комунальній власності місцевої територіальної громади - Київської міської ради. Зареєструватися у спірній квартирі без згоди всіх відповідачів вона не має змоги. Вона постійно проживає у спірній квартирі та сплачує комунальні послуги. У липні 2025 року відповідач [PERSON] з трьома невідомими чоловіками вигнала її з квартири, змінила замки та поставила сигналізацію. Просила: визнати за [PERSON] право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS] ; усунути перешкоди в користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] шляхом зобов`язання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надати ключ від вхідних дверей квартири та повідомити код сигналізації; вселити [PERSON] в житлове приміщення - квартиру за адресою: [ADDRESS] . 17.07.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 25.09.2025 постановлено ухвалу про задоволення заяви представника позивача [PERSON] - адвоката Павленко Ганни Миколаївни про відвід судді Данілової Тетяни Миколаївни у цивільній справі, відведено суддю Данілову Т.М. від розгляду справи. 07.11.2025 постановлено ухвалу про прийняття цивільної справи до свого провадження, призначено здійснювати розгляд зазначеної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 04.08.2025 відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подали до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечували проти задоволення позовних вимог. Зазначили, що з моменту початку стосунків між позивачкою та [PERSON] , а також з початку їх проживання у спірній квартирі у 2003 році, вони обидва чинили перешкоди відповідачам у користуванні спірною квартирою. Обставина незаконного вселення позивачки до квартири, відсутність підстав (прав) для проживання у спірній квартирі, відсутність права користування спірною квартирою та наявність обставин для виселення позивачки зі спірної квартири неодноразово встановлювались судовими рішення, які набрали законної сили. За весь час проживання у спірній квартирі, позивачка проживала у ній незаконно, без наявних на те правових підстав, порушуючи рішення суду та вимоги законодавства. Відповідачі ніколи не надавали своєї згоди на вселення [PERSON] до спірної квартири. Також, задоволення позовних вимог порушуватиме інтереси трьох неповнолітніх дітей відповідача [PERSON] , які зареєстровані у спірній квартирі та мають право на користування останньою. Відповідач [PERSON] своїм правом на подачу відзиву не скористався. Представник позивача підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов. Відповідачі заперечували проти задоволення позовних вимог. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [INFO] народився [PERSON] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . 20.11.1964 [PERSON] на підставі ордеру на житлове приміщення № 04704 отримав три кімнату квартиру [ADDRESS] , на дев`ятьох осіб: [PERSON] (син); [PERSON] (дружина); [PERSON] (дочка); [PERSON] (син); [PERSON] (син); [PERSON] (дочка); [PERSON] (син) та [PERSON] (дочка). Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23.11.2004 у справі №2-4837/8 2004 р. вселено [PERSON] разом з неповнолітньою [PERSON] та [PERSON] у квартиру [ADDRESS] та зобов`язано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкоди останнім у користування вказаним житловим приміщенням. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 25.11.2005 у справі №2-5114/8 2005 р. [PERSON] усунуті перешкоди у користуванні житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . Зобов`язано [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні [PERSON] квартирою [ADDRESS] та зняти замок з двері кімнати площею 12 кв.м. вказаної квартири. Виселено [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. 13.01.2006 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюбу, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . [INFO] народилася [PERSON] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , з 27.10.2009 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 24.07.2015 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 05.05.2015 у справі №752/20774/14-ц вселено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] разом з неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , в квартиру [ADDRESS] . Зобов`язано [PERSON] не чинити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] разом з неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] . Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 05.06.2015 у справі №752/240/15-ц виселено [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. [INFO] народився [PERSON] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , з 09.06.2020 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03.02.2020 у справі №752/25772/17 зобов`язано Голосіївську районну в м. Києві державну адміністрацію укласти з [PERSON] договір найму житлового приміщення в квартирі [ADDRESS] . [INFO] народився [PERSON] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , з 09.06.2020 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19.10.2020 у справі № 752/23092/19 визнано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі за адресою: [ADDRESS] шляхом зняття з реєстрації. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20.07.2021 скасоване заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19.10.2020 у справі № 752/23092/19. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 24.11.2021 у справі №752/23092/19 залишено без задоволення позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в особі законного представник [PERSON] , тертя особа [PERSON] , Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївського районної в місті Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. [INFO] помер [PERSON] . 07.07.2025 [PERSON] звернулася до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві з заявою про кримінальне правопорушення та іншу подію, в якій зазначила, що 05.07.2025 приблизно о 10: 00 год. за адресою: [ADDRESS] сестра померлого чоловіка замінила замки до квартири ще до судового рішення та не віддає майно, що належить їй. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За статтею 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За змістом частин першої та другої статті 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної в місті Ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. За положеннями статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем-громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до статті 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. У постанові Верховного Суду України від 11 липня 2012 року у справі № 6-60цс12 зроблено висновок, що у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися як члени сім`ї наймача в установленому законом порядку. Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому (див. висновок у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2021 року у справі № 569/12946/18-ц (провадження № 61-11097св20). Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні, наявність згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між згаданими особами, наймачем і членами сім`ї, які проживають з ним, певного порядку користування жилим приміщенням, й інші обставини, які мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, в розумінні частини другої статті 64 ЖК України, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом із наймачем. Такі висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2020 року у справі № 205/6201/17 та від 18 травня 2022 року у справі № 463/2277/20-ц. Судом встановлено, що 20.11.1964 [PERSON] на підставі ордеру на житлове приміщення № 04704 отримав трикімнату квартиру [ADDRESS] , на дев`ятьох осіб: [PERSON] (син); [PERSON] (дружина); [PERSON] (дочка); [PERSON] (син); [PERSON] (син); [PERSON] (дочка); [PERSON] (син) та [PERSON] (дочка). На даний час, зазначена квартира не приватизована, про це зазначили всі учасники процесу. Доказів протилежного до суду не надано. 13.01.2006 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюбу, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилається на те, що вона проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , більше 19 років. Зареєструватися у спірній квартирі вона не має змоги, оскільки відповідачі не дають своєї згоди. У липні 2025 року відповідач [PERSON] з трьома невідомими чоловіками вигнала її з квартири, змінила замки та поставила сигналізацію. Оскільки відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні спірною квартирою, тому просила захистити її порушене право в судовому порядку шляхом визнання права користування спірною квартирою, усунення перешкод у користуванні спірною квартирою, шляхом зобов`язання відповідачів надати ключ від вхідних дверей квартири та повідомити код сигналізації, та її вселення до спірної квартири. Позивач, визначаючи суб`єктний склад учасників, відповідачами у справі зазначила [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Судом встановлено, що окрім відповідачів у спірній квартирі зареєстровані неповнолітні діти відповідача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України). Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (схожі за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем. Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Визначення позивачем у позові складу сторін у справі має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Відповідно до вимог статті 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. За змістом наведених норм цивільного процесуального права, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє в задоволенні позову. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Оскільки до участі в справі не були залучені як співвідповідачі в особі законних представників неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані в спірній квартирі та мають право користуватись нею для проживання, то відсутні підстави для задоволення позову через неналежний суб`єктний склад. Враховуючи наведене, суд залишає позовні вимоги без задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати не підлягають відшкодуванню, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Outcome: dismissed