Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

У листопаді 2025 року [PERSON] (далі заявник, [PERSON] ), звернулася до суду із зазначеною заявою, у якій просила встановити факт належності їй правовстановлюючого документа договору купівлі-продажу житлового будинку від 16 червня 1981 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Омельницької сільської Ради народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області Мельник В. П. № 22. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що у договорі купівлі-продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] по-батькові заявниці вказано « [PERSON] ». 16 вересня 2025 року заявник звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про вчинення реєстраційної дії, а саме про здійснення реєстрації права власності на будинок за адресою: [ADDRESS] . Однак державний реєстратор відмовив у проведенні реєстраційної дії у зв`язку з розбіжністю у написанні по-батькові заявниці у паспорті громадянина України [PERSON] та договорі купівлі-продажу. Внаслідок вказаної помилки заявник позбавлена можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду з відповідною заявою. Ухвалою від 19 грудня 2025 року суд прийняв заяву до розгляду, відкрив провадження та призначив судове засідання для розгляду справи. Заявник та її представник у судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з клопотаннями, у якому заяву підтримали у повному обсязі та просила проводити судовий розгляд справи без їх участі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд установив, що відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 16 червня 1981 року секретарем виконавчого комітету Омельницької сільської Ради народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області Мельник В. П., [PERSON] купила належний продавцю [PERSON] будинок в селі Омельник Кременчуцького району Полтавської області, розташований на присадибній земельній ділянці радгоспного фонду радгоспу «Кременчуцький» розміром 0,15 га (а. с. 6-7). [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на « [PERSON] », про що в книзі реєстрації актів про зміну прізвища, імені, по батькові 11 березня 1994року зроблено запис № 11, що підтверджується свідоцтвом про зміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] , виданого Міським відділом ДРАЦС м. Кременчук (а. с. 8). Відповідно до довідки № 61/3262 від 15 липня 2025 року, виданої КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області», [PERSON] за даними архівного обліку станом на 28 грудня 2012 року в КП «КМБТІ» право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано (а. с. 12). Зі змісту рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 80923483 від 19 вересня 2025 року, прийнятого державним реєстратором прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області Павленком Б. М. вбачається, що заявником пред`явлено паспорт громадянина України, згідно з яким по батькові зазначене як « [PERSON] ». Водночас у договорі купівлі-продажу від 16 червня 1981 року, посвідченому секретарем виконавчого комітету Омельницької сільської Ради народних депутатів Кременчуцького району Полтавської області Мельник В. П. за р. № 22, по батькові власника вказано « [PERSON] ». Дані розбіжності не дають можливості встановити належність [PERSON] правовстановлюючого документа, а саме договору купівлі-продажу (а. с. 9). За змістом статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі статтею першою Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як убачається зі змісту частин першої, другої статті 315 ЦПК України суд розглядає, зокрема, справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зокрема, зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. На думку суду, надані заявником документи свідчать про розбіжність у зазначенні імені заявника у документі, що підтверджує його право власності, та правовстановлюючих документах, виданих на його ім`я. Таким чином, оскільки встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, а встановити цей факт в позасудовому порядку неможливо, тому суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved