Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

07 жовтня 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» через систему «Електронний суд» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 101079469 від 06.04.2021 у розмірі 64500,00 грн., судовий збір в розмірі 2422,40 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06.04.2021 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відповідачем було укладено Кредитний договір № 101079469. Зазначений Договір було підписано електронним підписом позичальника, який було відтворено шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і було надіслано на номер мобільного телефону відповідача. Відповідачу направлено електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору № 101079469 від 06.04.2021. Таким чином, відповідач уклав Договір про споживчий кредит із ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного документу відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 15 000,00 гривень. 29.07.2021 згідно умов договору відступлення прав вимоги № 05Т, ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором № 101079469 від 06.04.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до Відповідача. Згідно договору відступлення сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «Діджи Фінанс») становить 64500,00 грн., із яких заборгованість за тілом кредиту становить 15 000,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 49 500,00 гривень. Добровільно відповідач кредитну заборгованість не сплачує. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму зазначеної кредитної заборгованості та судовий збір. Ухвалою судді від 09 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалами суду від 11.11.2025, 09.12.2025, 14.01.2025 розгляд справи відкладався за клопотанням відповідача, зокрема, у зв?язку із його захворюванням. Позивач явку представника в судові засідання не забезпечив, натомість представник позивача через систему Електронний суд подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач в судовому засіданні 27.01.2026 підтвердив факт неодноразового надіслання заявки на отримання короткострокової позики в ТОВ Мілоан, оскільки раніше він брав кредити, однак всі кредити сплатив та нових не оформляв. Також відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог, який відповідно до ст. 527 ЦК України за кредитними зобов`язаннями становить три роки, у зв?язку із чим просив провадження у справі закрити. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до наступного. Згідно із ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти) які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 06.04.2021 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладено Кредитний договір № 101079649. Зазначений Договір було підписано електронним підписом позичальника, який було відтворено шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і було надіслано на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов Договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» надало відповідачу кредит в сумі 15 000,00 грн, строком на 30 днів з 06.04.2021 до 06.05.2021, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повернути кредит. У Анкеті-заяві на кредит № 101079649 від 06.04.2021 відповідачем (позичальником) зазначено власні персональні дані, погоджено умови кредитування: сума кредиту 15 000,00 грн., строк кредитування 30 днів. Дата повернення кредиту 06.05.2021; проценти за користування кредитом нараховується за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до Договору про споживчий кредит Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» надало відповідачу [PERSON] на умовах строковості, платності та поворотності кредит на споживчі цілі в сумі 15 000,00 грн, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 26532006 від 06.04.2021. Тобто, свої зобов`язання за договором товариство виконало в повному обсязі. Відповідно до п. 1.5.2. Договору, проценти за користування кредитом: 4500,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.6. Договору передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користуванням кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Так, відповідно до п. 2.3.1.2. Договору, Позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 Договору (а саме 5.00 відсотків). Таким чином, між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У відповідності до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З Кредитного договору № 101079649 від 06.04.2021 вбачається, що його укладено в електронній формі. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між сторонами не було б укладено. Як вбачається з матеріалів справи кредитний договір № 101079649 від 06.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. Зі змісту договору вбачається, що [PERSON] при його оформленні зазначив свої персональні дані, зокрема ідентифікаційний номер платника податків, паспортні дані, електронну адресу, адресу місця реєстрації (проживання), номер телефону. [PERSON] через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого позикодавець надіслав останньому за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор, який заявник використав для підтвердження підписання договору позики. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Отже заповненням анкети-заяви на кредит № 101079649 від 06.04.2021 та підписанням кредитного договору № 101079649 від 06.04.2021 [PERSON] підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Без вчинення вказаних дій по попередньому заповненню анкети-заяви та надання особистих даних для оформлення кредитного договору, у тому числі номеру телефону та/або та електронної пошти для отримання одноразового ідентифікатора, такий правочин не був би укладений. Твердження відповідача про те, що в матеріалах справи відсутні докази підписання кредитного договору № 10107469, а саме відсутній кредитний договір з оригінальним підписом - сертифікатом підпису, спростовується ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», яка визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відсутність відображення безпосередньо в тексті договору символів надісланого позичальнику цифрового підтвердження саме по собі в контексті конкретних обставин цієї справи не свідчить про неукладеність кредитного договору. З метою підтвердження факту видачі кредитних коштів позивачем до позовної заяви долучено платіжне доручення № 26532006 від 06.04.2021, яке підтверджує проведення платежу [PERSON] згідно договору №101079469 в сумі 15000,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] , що підтверджує наявність правовідносин між сторонами справи згідно з укладеним кредитним договором. Разом з тим, відповідач до матеріалів справи не долучив доказів на спростування факту перерахування на його рахунок кредиту в розмірі 15000гривень, чи доказів, що рахунок № [NUMBER] йому не належить. Отже наявні у матеріалах справи докази підтверджують факт укладення кредитного договору з відповідачем та перерахування йому коштів за договором. Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. В силу вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З розрахунку заборгованості за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] вбачається нарахування відсотків за період 06.04.2021-06.05.2021 в розмірі 1% (відповідно до п.1.5.2. договору), за період 07.06.2021-05.07.2021 в розмірі 5% (відповідно до п.1.6., 2.3.1.2 договору), відтак, такий розрахунок суд визнає належним та допустимим доказом підтвердження заборгованості відповідача. Згідно з статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною першою статті 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Таким чином, з урахуванням наявних у справі письмових доказів та пояснень позивача, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях представника позивача, підстав для висновку про недоведеність факту укладення кредитного договору, перерахування позивачем кредитних коштів, їх отримання відповідачем та користування ними не має. Натомість, якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами. Проте відповідач відзиву на позовну заяву не подав, як і жодних доказів на спростування факту укладення договору, або факту перерахування та отримання ним кредитних коштів. Будь-якого спростування створення [PERSON] особистого кабінету на сайті ТОВ «Мілоан», належність засобів зв`язку, зокрема номеру мобільного телефону та електронної пошти, які використовувались при укладенні договору, іншій особі ніж [PERSON] , а також як укладення самого договору, так і отримання ним коштів на картковий рахунок матеріали справи не містять. Відповідач не спростував обставини отримання кредитних коштів від позивача, їх розмір, не спростував отримання та використання банківської картки, а також рух кредитних коштів по вказаній картці. Доказів того, що персональні дані відповідача були використані первісним кредитором чи іншими особами для укладення кредитного договору від його імені, чи звернення до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього протиправних дій, відповідачем до матеріалів справи не долучено. Щодо переходу до нового кредитора ТОВ «Діджи Фінанс» прав первісного кредитора у кредитних зобов`язаннях, суд зазначає наступне. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст. ст. 1080, 1084 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Згідно з ст. 514, ч.1 ст. 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Так судом встановлено, що 29.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу № 05Т, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» отримало право грошової вимоги за кредитними договорами до боржників Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», в тому числі й до відповідача за кредитним договором № 101079469 від 06.04.2021 року, що підтверджується самим договором факторингу; платіжними інструкціями про перерахування коштів за відступлення прав вимоги згідно Договору факторингу № 05Т від 29.07.2021 року; витягом з Додатку до Договору факторингу № 05Т від 29.07.2021 року (Реєстру прав вимог). Копія договору факторингу та реєстр прав вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Таким чином, звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Діджи Фінанс» надало належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитним договором, а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем. Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Надані позивачем докази в сукупності з іншими доказами у справі, в тому числі документами, які засвідчують права, що передаються, та інформацією, яка є важливою для їх здійснення, є належними та достатніми доказами на підтвердження набуття позивачем права вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Вищезазначені докази, надані позивачем в підтвердження переходу прав вимоги від первісного кредитора до нього, суд визнає достатніми та обґрунтованими, та приходить до висновку, що позивач правомірно набув права вимоги до [PERSON] щодо виконання зобов`язання за Договором № 101079469 від 06.04.2021. Під час розгляду справи відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування суми боргу та здійснення оплати передбачених кредитним договором платежів. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України ,зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідач не спростував обставини отримання кредитних коштів від позивача, їх розмір, не спростувала отримання та використання банківської картки, а також рух кредитних коштів по вказаній картці. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 64 500грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту - 15 000,00 грн.; заборгованість за відсотками - 49 500,00 грн. (обчислених в межах строку кредитування згідно з п.1.5.2, 1.6., 2.3.1.2 договору), що підтверджується розрахунком заборгованості, який зроблений ТОВ «Мілоан» та доданий позивачем до матеріалів справи. Умови договору про сплату відсотків за користування позикою є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договорів, оскільки пункти договору про розміри відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін (п. п. 1.5.2., 1.6., 2.3.1.2. Договору) (договір укладено в електронній формі. Про умови договору відповідач був ознайомлений попередньо, а відтак вільно та свідомо погодився виконувати взяті на себе зобов`язання, у тому числі і щодо сплати процентів за користування кредитним коштами). Договір укладений на визначений термін, за якими відповідач зобов`язався сплатити проценти, що є платою за користування кредитом. Штрафні санкції за договором позивачем не нараховувались. Щодо строку позовної давності, про застосування якого відповідачем подано заяву в судовому засіданні, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що договір укладений на строк 30 днів, який згідно п.2.3.1.2 пролонговувався ще на 60 днів, відтак первісний кредитор набув право вимоги 06.07.2021. Позивач набув право грошової вимоги до відповідача 29.07.2021. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року №211 (із наступними змінами і доповненнями) встановлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України №651від 27 червня 2023 року «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 1 липня 2023 року в Україні завершилася дія карантину та режиму надзвичайної ситуації у зв`язку з пандемією коронавірусу. Згідно розділу 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжено на строк дії такого карантину, а саме: з 12 березня 2020 року по 01 липня 2023 року. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який діє до теперішнього часу. Разом з цим, відповідно Закону України № 2120-IX від 15.03.2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено розділом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» Закону № 4434-IX від 14.05.2025, який набув чинності 04.09.2025, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено. Із вказаними позовними вимогами у цій справі ТОВ «Діджи Фінанс» звернулися до суду у 07.10.2025 року, тобто в межах строку позовної давності. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, а позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, з урахуванням ціни позову, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2422 гривні 40 копійок (3 028 х 0,8=2422,40).

Outcome: approved