Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

датою ухвалення судового рішення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України). [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. 1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1. 03 грудня 2001 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір № 3168/Б купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого продавець продав, а покупець купив житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Даний договір укладено та зареєстровано на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод нерухомості, реєстраційний номер № 3168/Б від 03.12.2001. Вказаний Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 3168/Б від 24 грудня 2001 року було зареєстровано Білгород-Дністровським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 24.12.2001 в реєстровій книзі № 8-1770, інвентаризаційна справа № 2538, про що свідчить відповідний штамп в договорі. Окрім того, вказані відомості щодо проведення державної реєстрації права власності також підтверджуються довідкою КП «Білгород-Дністровське БТІ» № 157 від 13.02.2025. З 24.12.2001 та станом на сьогодні позивач [PERSON] є власником спірного житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Протягом всього часу, з моменту придбання будинку, позивач, [PERSON] , відкрито володіє та користується вищезазначеним житловим будинком вже майже 24 роки, однак позбавлений можливості розпорядитись своїм правом власності на зазначений житловий будинок, через те, що договір купівлі-продажу нерухомого майна нотаріально не посвідчений. Оскільки позивач позбавлений можливості розпорядитись своїм правом власності на зазначений житловий будинок, через те, що договір купівлі-продажу нерухомого майна нотаріально не посвідчений, він звернувся до суду із позовом про визнання дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 128,0 кв.м., житловою площею 78,9 кв.м., та зареєстрований на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод по нерухомості, реєстраційний номер № 3168/Б від 03 грудня 2001 року, зареєстрований Білгород-Дністровський міжрайонним бюро технічної інвентаризації 24 грудня 2001 року в реєстровій книзі № 8-1770, інвентарна справа № 2538. 1.2. Відповідач правом подачі відзиву не скористався. 2.Рух справи. Ухвалою від 11.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13.11.2025 закрито підготовче провадження, справу та призначено до судового розгляду. 3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, надали суду заяву в якій просять розгляд прави здійснювати за їх від сутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду належно повідомлений шляхом направлення судових повісток, про поважність причин неявки, відкладення судового розгляду не заявив. 4. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 03.12.2001 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 3168/Б купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого Продавець продав, а Покупець купив житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Даний договір укладено та зареєстровано на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод нерухомості, реєстраційний номер № 3168/Б від 03 грудня 2001 року. Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 3168/Б від 03 грудня 2001 року було зареєстровано Білгород-Дністровським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 24.12.2001 року в реєстровій книзі № 8 за реєстровим № 1770, інвентаризаційна справа № 2538, про що свідчить відповідний штамп в договорі. Окрім того, вказані відомості щодо проведення державної реєстрації права власності також підтверджуються довідкою КП «Білгород-Дністровське БТІ» № 157 від 13.02.2025. На підставі відомостей із паспорта громадянина України [PERSON] встановлено, що він із 18.03.2002 зареєстрований за адресою [ADDRESS] . За замовленням [PERSON] 07.07.2020 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Згідно з технічним паспортом, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] має загальну житлового 128,0 кв.м, житлову площу - 78,9 кв.м. Відповідно до витягу з рішення Випасненеької сільської ради від 24.09.2009 № 402-V, витягу з рішення Випасненської сільської ради від 10.06.2011 № 156-VI позивачу передано у власність земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] та надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,08 га для ведення селянського господарства ва за вищевказаною адресою. 5. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Згідно із ст. 1 Закону України "Про товарну біржу", діяльність товарної біржі здійснюється у відповідності з цим Законом та діючим законодавством України, статутом біржі, правилами біржової торгівлі. Розділом 4 Закону України "Про товарну біржу" визначені основні принципи правил ведення біржової торгівлі та здійснення біржових операцій, якими, зокрема, встановлено, що біржовою операцією вважається тільки та угода, яка відповідає сукупності умов, які передбачені ч. 1 ст. 15 Закону, а саме: якщо вона представляє собою купівлю-продажу, поставку, обмін товару, що допущені до обміну на товарній біржі; якщо її учасники ї членами товарної біржі; якщо угода надана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі (частини 2, 4 статті 15 Закону України "Про товарну біржу"). Отже, при укладенні договору купівлі-продажу сторонами були дотримані всі умови, яких необхідно дотримуватися при укладенні договорів на товарній біржі, у відповідності до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу". Між тим, на даний час позивач не має можливості розпоряджатися вказаним нерухомим майном, оскільки чинне законодавство передбачає нотаріальне посвідчення договорів, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна. Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли в 1998 році, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 слідує, при розгляді справ про визнання правочинів дійсними суди повинні з`ясувати чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи не втрачена така можливість. Як вбачається з матеріалів справи, сторони при укладенні Договору купівлі-продажу нерухомого майна досягли згоди з усіх його істотних умов та виконали усі умови цього договору, але чинним на час його укладання законодавством було передбачено нотаріальне посвідчення такого договору, але він не був нотаріально посвідчений у зв`язку з укладенням на Товарній Біржі. На підставі викладеного, суд вважає, що вищевказаний договір слід визнати дійсним у відповідності ст. 220 ЦК України. За таких обставин, враховуючи обґрунтованість позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову. 6. Розподіл судових витрат. Вимоги про розподіл судових витрат позивачем не ставилось, тому витрати пов`язані з судовим розглядом цивільної справи покладаються на позивача відповідно до їх фактичного понесення.

Outcome: approved