Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Позивач ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що 16 червня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферту) № 16.06.2024-100001869, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 15 000 грн. строком на 140 днів. Умовами договору передбачено нарахування процентів за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою 1 % на день, яка застосовується протягом усього строку дії договору. Середня денна процентна ставка становить 0,87 %. Проценти нараховуються виходячи із суми кредиту, кількості днів користування та встановленої процентної ставки. Також договором передбачено сплату комісії за надання кредиту у розмірі 20 % від суми кредиту, що становить 3 000 грн., яка нараховується в день видачі кредиту. У разі порушення позичальником умов договору встановлено відповідальність у вигляді неустойки у розмірі 150 грн за кожен день невиконання або неналежного виконання зобов`язань. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, однак відповідач належним чином зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 46 500 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань у добровільному порядку позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості та судових витрат. Ухвалою судді від 26.05.2025 р. було відкрито провадження у даній справі і її розгляд був призначений за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копія даної ухвали разом із позовом та доданими до нього матеріалами була направлена відповідачу, та роз`яснено його право на подання відзиву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач своїм правом на подання відзиву та заперечень не скористався, тому суд розглядає справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі письмові докази, прийшов до наступного висновку. Згідно зі статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом акцепту оферти та підписаний одноразовим ідентифікатором, прирівнюється за правовими наслідками до договору, укладеного у письмовій формі. Судовим розглядом встановлено, що 16 червня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферту) № 16.06.2024-100001869. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 15 000 грн. строком на 140 днів, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 16 червня 2024 року. Договором передбачено нарахування процентів за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою 1 % на день, яка застосовується протягом усього строку дії договору та не підлягає односторонньому зміненню. Середня денна процентна ставка становить 0,87 %. Проценти нараховуються виходячи із суми кредиту, кількості днів користування та встановленої процентної ставки. Крім того, договором встановлено комісію за надання кредиту у розмірі 20 % від суми кредиту, що становить 3 000 грн., яка нараховується в день видачі кредиту. У разі порушення позичальником умов договору передбачено відповідальність у вигляді неустойки у розмірі 150 грн. за кожен день невиконання або неналежного виконання зобов`язань. Згідно п. 3.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (стаття 1049 ЦК України). Таким чином, судовим розглядом встановлено, що вищевказаний договір був укладений між сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до статей 509, 525, 526, 530, 610, 612, 1049, 1054 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений договором строк. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у встановлений договором строк кредит не повернув, проценти та комісію не сплатив, у зв`язку з чим допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Станом на день звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить 46 500 грн., яка складається з: -15000 грн. заборгованість за тілом кредиту; -21000 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; -3000 грн. заборгованість за комісією; -7500 грн. неустойка, нарахована відповідно до умов договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторін. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК У країни, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Матеріалами справи підтверджують факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором, і доказів, які б це спростовували, судовим розглядом не здобуто, а тому суд задовольняє позовні вимоги позивача у повному обсязі. В порядку ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Outcome: approved