Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

У листопаді 2025 року представник ТОВ «ФК КРЕДИТ - КАПІТАЛ» - Усенко М.І. звернувся через систему «Електронний суд» до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 100489181 від 18 березня 2023 року у розмірі 12030 грн. та понесені судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18 березня 2023 року між [PERSON] , та ТОВ «Мілоан» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 100489181 відповідно до якого Товариство надало відповідачу споживчий кредит у сумі 3000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у термін встановлений договором. Згідно п. 2.1 кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Відповідно до п. 7.1 Кредитного договору Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. 27 червня 2023 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК КРЕДИТ-КАПІТАЛ» уклали Договір факторингу № 100-МЛ/Т за яким ТОВ «ФК КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло статус нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан» в тому числі і до відповідача. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором заборгованость відповідача на дату подання позову становить 12030 грн, що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 3000 грн., простроченої заборгованості за відсотками 8460 грн. та простроченої заборгованості за комісією за видачу кредиту -570 грн. Враховуючи, вище наведене та те, що заборгованість відповідачем за кредитним договором у встановлений строк не була погашена ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», яке є правонаступником ТОВ «Мілоан» з метою відновлення порушених прав вимушене звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 17 грудня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено право на подання відзиву на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Позивачу визначено право на подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву. Станом на 02 лютого 2026 року відзив на позов від відповідача [PERSON] , до Томашпільського районного суду Вінницької області не надійшов, про відкриття та розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження по справі останній був повідомлений завчасно, заперечень на позов не подав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 18 березня 2023 року між [PERSON] , та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір про споживчий кредит № 100489181.(а.с.6-11). На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 3000,00 грн. шляхом переказу на картковий рахунок, що підверджується платіжним дорученням № 61261087 від 18 березня 2023 року.(а.с.14 зв.). Однак, відповідач умов договору не виконував, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, встановлених кредитним договором. 27 червня 2023 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК КРЕДИТ-КАПІТАЛ» уклали Договір факторингу № 100-МЛ/Т за яким ТОВ «ФК КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло статус нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан» в тому числі і до відповідача.(а.с.16-25). Як встановлено з витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 100-МЛ/Т від 27 червня 2023 року у відповідача утворилася заборгованість, у розмірі 12030 грн, що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 3000 грн., простроченої заборгованості за відсотками 8460 грн. та простроченої заборгованості за комісією за видачу кредиту -570 грн.(а.с.26). З виписки з особового розрахунку заборгованості за кредитним договором № 100489181 від 18 березня 2023 року встановлено, що відповідач станом на 22 жовтня 2025 року має заборгованість в сумі 12030 грн, що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 3000 грн., простроченої заборгованості за відсотками 8460 грн. та простроченої заборгованості за комісією за видачу кредиту -570 грн.(а.с.16). Як видно з матеріалів справи з метою досудового врегулювання спору позивачем ТОВ «ФК КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 16 жовтня 2025 року № 22835069/81 відповідачу направлялася письмова претензія щодо погашення кредитної заборгованості, яка відповідачем виконана не була.(а.с.26 зв.). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України „Про електронну комерцію визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов,язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно з ст. 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України „Про електронну комерцію електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ст. 12 вказаного Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України „Про електронний цифровий підпис є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Відповідно до ст. 11 Закону України „Про електронну комерцію норми вказаного Закону відповідно до Закону України „Про електронний цифровий підпис передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В судовому засідані доведено, що між сторонами у справі виникли договірні зобов"язання, які випливають з кредитного договору, сторонами дотримано письмову форму укладення кредитного договору, що відповідає вимогам ст.ст. 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Виходячи з вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що з [PERSON] , на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» підлягає стягненню заборгованість по кредиту на загальну суму 12030 грн. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст. 141 ЦПК України, стягненню із [PERSON] , на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» підлягає судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу суд виходить з такого. За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію ордера адвоката Усенко М.І., договір про надання правничої допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер про надання правової допомоги, Акт наданих послуг № Д/4499 від 22 жовтня 2025 року, детальний опис наданих послуг до акту № Д/4499 за договором про надання правової допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, де визначено суму надання правової допомоги на загальну суму 8000 грн. Однак, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17). Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 8000,00 грн. є завеликими для даної категорії і складності справи і не відповідають критерію реальності таких витрат, оскільки у справі не проводились судові засідання, в яких брав би участь представник позивача, тому суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку. На підставі викладеного,

Outcome: approved