Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд: стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 12433 грн. 03 коп. за кредитним договором та судові витрати у розмірі 3028 грн. 00 коп. судового збору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.11.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 19.11.2024-100000855. За даним договором відповідач отримала кредит в розмірі 6000 грн. строком на 140 днів до 07.04.2025р. Позивач перерахував кошти відповідачу та свої зобов`язання за договором виконав належним чином та в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову, утворилась заборгованість у розмірі 12433.03 грн., що складається з: тіла кредиту - 5186.07 грн., процентів - 4366.96 грн., неустойки - 2880 грн. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму 1333.65 грн. від 02.12.2024 року, на суму 1333.65 грн. від 16.12.2024 року, на суму 1333.65 грн. від 30.12.2024 року, на суму 1453.65 грн. від 15.01.2025 року при цьому, під час формування довідки про заборгованість та суми позовної вимоги було враховано факт оплати та змінено суму заборгованості, що є підтвердженням існування та визнання такого боргу. Ухвалою суду від 11.12.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що вона не заперечує факту укладання кредитного договору, однак оскільки договір укладався рік тому, точний розмір отриманих коштів, порядок та обгрунтованість нарахування відсотків, штрафів і пені їй невідомі. Вважає, що нараховані відсотки та штрафні санкції є непропорційними, та порушують принципи справедливості, розумності й добросовісності. Представник позивача надав суду відповідь на відзив в якому просив суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача надала суду заперечення на відповідь на відзив в якому просила суд зменшити розмір відсотків і обмежити стягнення сумою тіла кредиту. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.11.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 19.11.2024-100000855. За даним договором відповідач отримала кредит в розмірі 6000 грн. строком на 140 днів до 07.04.2025р. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором [PERSON] має заборгованість у розмірі 12433.03 грн., що складається з: тіла кредиту - 5186.07 грн., процентів - 4366.96 грн., неустойки - 2880 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 19.11.2024 по 07.04.2025. Відповідно до довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 24.11.2025, ТОВ «УПР» надає ТОВ «Споживчий центр» послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунку. 19.11.2024 ТОВ «УПР» успішно перерахувало кошти на платіжну картку клієнта на суму 6000 грн., номер картки [NUMBER] , призначення платежу видача за договором кредиту №19.11.2024-100000855. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як встановлено ч.1ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Суд вважає, що позивачем надано достатні докази укладення договору, а також перерахунку коштів відповідачу. Також суд враховує той факт, що відповідач частково здійснювала оплату коштів за даним договором, чим фактично визнала існування боргу. Щодо посилань відповідача на те, що позивачем не надано доказів перерахунку коштів саме їй, а в розрахунки включено надмірні відсотки, комісії та штрафи, позивач не надав детального розрахунку заборгованості, то суд приходить до наступного висновку: Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Частиною 6 ст. 84 ЦПК України встановлено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач не надала контррозрахунків, які на її думку є обгрунтованими, не зазначила суми позову, яку вона визнає, а лише не заперечила проти того, що вона дійсно брала кошти в кредит та не повернула їх, натомість зазначена в позові заборгованість, як і отримання відповідачем кредитних коштів, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Оскільки, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі по оплаті судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп. На підставі ст. 1, 3, 526, 530, 626, 628, 1048-1049 ЦК України,

Outcome: approved