Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

24.11.2025 позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №1416267 від 31.01.2024 в розмірі 146250,00 грн, а також понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу 10000,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 31.01.2024 року між ТОВАРИСТВОМ 3 ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено в електронній формі Договір № 1416267 про надання споживчого кредиту, за умовами якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язався надати споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Вказує, що відповідно до п. п.1.3. п. 1.4. договору сума кредиту складає 15000 грн, строк кредиту 359 днів: з 31.01.2024 року по 25.01.2025 року, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Зазначає, що сторони погодили, що кредитні кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Стверджує про виконання умов договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», в свою чергу, відповідач належним чином не виконав зобов`язань за договором, внаслідок чого утворилася заборгованість. 27 червня 2025 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на підставі Договору факторингу № 27062025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до Відповідача. Оскільки термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, то позивач вимушений звернутись із даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, з метою захисту та поновлення порушених прав. Зазначає, що станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 146250,00 грн, з яких: 15000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 123750, 00 грн заборгованість за відсотками і 7500,00 грн штрафні санкції. Ухвалою від 26.11.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у визначений строк відзиву на позовну заяву не подав. 18.12.2025 задоволено клопотання представника позивача та витребувано у АТ «Приватбанк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 31.01.2024 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ Приватбанк, у сумі 15000 грн, за ініціативою ТОВ «Слон Кредит» (код ЄДРПОУ 42350798) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ Пейтек. 30.01.2026 сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності, у якому просить позов задовольнити, при цьому зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, не повідомив суду про причини своєї відсутності, заяв чи клопотань не подав, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст.ст.81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 31.01.2024 року між первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №1416267 /а.с.22-26/. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора «Х505». Відповідно до п.1.2. Договору на умовах, встановлених Договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Умовами укладеного Договору сторонами погоджено наступні умови кредитування: - сума кредиту (загальний розмір) 15000,00 гривень. Тип кредиту - кредит (п.1.3. Договору); - строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п.1.4. Договору); - тип процентної ставки фіксована (п.1.5. Договору); - стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору (п.1.5.1. Договору); - знижена процентна ставка 1,500 % в день та застосовується якщо споживач до 01.03.2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту (п. 1.5.2. Договору); - мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (п. 1.6. Договору); - загальні витрати на дату укладення Договору складають: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 135000,00 грн.; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 130 500,00 грн. (п. 1.8.1. 1.8.2. Договору); - орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 90465,53% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 39025,38 % річних (п. 1.9.1 1.9.2. Договору); - орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 150 000,00 грн.; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 145 500 грн. (п. 1.10.1. 1.10.2. Договору). Відповідно п.2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 31.01.2024 року або 01.02.2024 року. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за реквізитами, згідно п.2.1. Договору (п. 2.2., 2.4. Договору). У п.9.6. Договору сторони погодили порядок укладення Договору та створення електронних підписів сторін. Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства електронним підписом, в Особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Електронний підпис товариства створюється на Договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком попередньо узгодженим сторонами в укладеному Договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІКС Товариства /зазначений в цьому Договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору створює підпис споживача на Договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. Крім цього, разом із кредитним договором відповідач також шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Х688» підписав Паспорт споживчого кредиту до Договору від 31.01.2024 року про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний», який є невід`ємною частиною Договору та містить повну інформацію про основні умови кредитування, суму кредиту, щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, а також про порядок повернення кредиту /а.с.28-29/. Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 15 000,00 грн підтверджується листом ТОВ «Пейтек» (PayTech) від 02.07.2025 року вих.№ 20250702-244, згідно якого на виконання Договору про організацію переказу грошових коштів від 06.06.2022 року № 06062022-1, 31.01.2024 року здійснено платіж через сайт торгівця: https://sloncredit.ua (номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» 92173e55-4fc3-4320-8d88-67619d5af0f3, номер транзакції в системі ТОВ «Слон Кредит» 14162671706703790, session ID 022937136994, код авторизації операції 118591) із призначення платежу: зарахування коштів на платіжну картку, маска картки [NUMBER] /а.с. 17/. З відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 22.12.2025 року вбачається, що 31.01.2024 року на банківську карту [NUMBER] , емітовану на ім`я [PERSON] , було здійснено перерахування грошової суми у розмірі 15000,00 грн. /а.с. 106/. Згідно розрахунку заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту від 31.01.2024 року №1416267, наданого первісним кредитором ТОВ «Слон Кредит» станом на дату відступлення права вимоги вбачається заборгованість [PERSON] у розмірі 146250,00 грн, з яких: 15000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 123750, 00 грн заборгованість за відсотками і 7500,00 грн штрафні санкції /а.с.32/. 27 червня 2025 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» (фактор) та ТОВ «Слон Кредит» (клієнт) укладено договір факторингу № 27062025, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступив факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників /а.с. 73-81/. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 27.06.2025 року до Договору факторингу від 27.06.2025 року № 27062025, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за Договором про надання споживчого кредиту від 31.01.2024 року №1416267 в сумі 146250,00 грн, з яких: 15000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 123750, 00 грн заборгованість за відсотками і 7500,00 грн штрафні санкції /а.с.15-16/. Факт оплати суми за договором факторингу № 27062025 від 27.06.2025 підтверджується платіжною інструкцією №7210 від 01.07.2025 (а.с.38). Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що 31.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №1416267 в електронній формі, згідно з яким Товариство надало відповідачу кредит у розмірі 15000 грн, оскільки з досліджених судом доказів вбачається, що реквізити платіжної картки, емітованої на ім`я [PERSON] збігаються із тими, які зазначено позичальником (відповідачем) у п. 2.1 Договору. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Також встановлено, що 27 червня 2025 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» (фактор) та ТОВ «Слон Кредит» (клієнт) укладено договір факторингу № 27062025, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступив факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 27.06.2025 року до Договору факторингу від 27.06.2025 року № 27062025, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за Договором про надання споживчого кредиту від 31.01.2024 року №1416267 в сумі 146250,00 грн, з яких: 15000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 123750, 00 грн заборгованість за відсотками і 7500,00 грн штрафні санкції. Таким чином, позивачем доведено належними письмовими доказами, що право вимоги за договором про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №1416267 від 31.01.2024 перейшло до нього. Із матеріалів справи вбачається, що сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №1416267 від 31.01.2024 становить 146250,00 грн, з яких: 15000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 123750, 00 грн заборгованість за відсотками і 7500,00 грн штрафні санкції. Розмір заборгованості відповідачем не спростований, позивач набув права вимоги до [PERSON] а тому суд дійшов висновку про необхідність захисту прав ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» шляхом стягнення з відповідача заборгованості договором про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №1416267 від 31.01.2024 за сумою кредиту у розмірі 15000,00 грн та нарахованими процентами у сумі 123750 грн, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст.627 ЦК України. Відтак, позовні вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню. Щодо стягнення суми штрафних санкцій, суд керується наступним. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За допомогою неустойки (штрафу, пені) допускається забезпечувати виконання значної кількості зобов`язань. Зокрема, неустойка може забезпечувати виконання: договірних зобов`язань, що традиційно для цивільного обороту, оскільки в більшості випадків, саме в договорі його сторони встановлюють неустойку (штраф або пеню). Причому, це може відбуватися як під час укладення договору для забезпечення виконання зобов`язання, так і після, але до виконання тих зобов`язань, які виникли на його підставі. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України). Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, правові підстави стягнення штрафних санкцій за договором про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №1416267 від 31.01.2024 в сумі 7500,00 грн відсутні. Щодо вимог про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду; на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу, у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування розміру понесених витрат позивач надав наступні документи: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю /а.с.40/, ордер на надання правничої допомоги серії АІ № 2050941 /а.с.27/, Договір про надання правової допомоги від 10.12.2024 року № 10/12-2024, який укладений між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М. М., предметом якого виступають зобов`язання адвоката надавати юридичну (правничу) допомогу для ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» /а.с.35-36/, Заявка заповнення платіжного доручення /а.с.31/, Акт № 12021 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору про надання правової допомоги від 10.12.2024 року № 10/12-2024, в якому зазначено про склад, обсяг та види виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом та їх вартість, яка складає 10 000,00 грн /а.с.33/. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У постанові від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial