Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

До Приморського районного суду м.Одеси 07.11.2025 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09.03.2022 року, який був зареєстрований у Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що складено відповідний актовий запис №403, та 18.08.2022 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повторно видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Під час сімейного життя з`ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, несумісність характерів, втратили почуття любові та поваги один до одного, сім`я розпалася та існує формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Сторони проживають окремо, сумісного господарства не ведуть. Спору про поділ майна не має, між сторонами досягнуто угоду щодо утримання дітей. Позивачка зазначила, що проживала з відповідачем до 07.11.2025 року, проте в подальшому в позові вказано, що шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2025 року. Після розірвання шлюбу позивачка просила відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». У зв`язку з тим, що сім`я розпалася, [PERSON] змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Матеріали позову отримано суддею 10.11.2025 року. Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь №1990690 від 10.11.2024 року, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , знята з реєстрації 23.07.2025 року. Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь №1990671 від 10.11.2024 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 23.03.2002 року за адресою: [ADDRESS] . До суду 13.11.2025 року надійшла відповідь з ВОМІРМП УПРЕ ГУДМС в Одеській області за №5188/27930 від 11.11.2025 року щодо місця реєстрації боржника, якою зазначено, що [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , знята з реєстрації 23.07.2025 року, підстава заява особи. Зазначену відповідь суддя отримала 17.11.2025 року. Ухвалою суду від 20.11.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 22.12.2025 року. 22.12.2025 року представник [PERSON] адвокат Ярмолович О.Є. через систему Електронний суд надав відзив, в якому позовну вимогу про розірвання шлюбу визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував через різні погляди на сімейне життя, проте просив визначити час припинення подружжям спільного господарства та шлюбних відносин з 07.11.2025 року. У судовому засіданні 22.12.2025 року була присутня [PERSON] позовні вимоги підтримала просила задовольнити, розірвати шлюб, зазначивши, що шлюбні відносини фактично припинено з жовтня 2025 року. Протокольною ухвалою суду, у зв`язку з першою неявкою відповідача та його адвоката, розгляд справи відкладено на 14.01.2026 року. У зв`язку із знаходженням судді Домусчі Л.В. у відрядженні розгляд справи призначений на 14.01.2026 року відкладено на 02.02.2026 року. У судове засідання призначене на 02.02.2026 року учасники справи не з`явилися, представник [PERSON] адвокат Ярмолович О.Є. через систему Електронний суд надав клопотання, в якому просив судове засідання провести за відсутністю сторони відповідача. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 03.02.2026 року. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 09.03.2022 року сторони зареєстрували шлюб у Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що складено відповідний актовий запис №403, та 18.08.2022 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повторно видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від спільного шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] ,що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 27.04.2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що складено відповідний актовий запис №1098, та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 07.05.2024 року Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.2, 3) Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено позивачкою у позовній заяві. Також позивачка у позові зазначала, що шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2025 року, проте у позові також вказала, що проживала з відповідачем до 07.11.2025 року. Відповідач згоден з позовними вимогами про розірвання шлюбу, про що зазначено у відзиві, однак просив встановити час припинення подружжям спільного господарства та шлюбних відносин з 07.11.2025 року. Таким чином, примирення між позивачкою та відповідачем неможливе, спорів про поділ майна та місце проживання дітей між сторонами на час розгляду справи не існує. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивачки на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. З урахуванням викладеного, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Питання щодо визначення місця проживання дітей судом не вирішується, оскільки не є предметом спору та відповідна вимога як позовна позивачем не заявлялася. Відповідного зустрічного позову з цього приводу до суду також не надходило. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved