Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Відповідачі [PERSON] , [PERSON] не заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, про що надали відповідні письмові заяви. Представник позивача [PERSON] [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, наполягали на їх задоволенні, просили розглянути справу без їх участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] не заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] про виділення частки в окремий об`єкт нерухомості, про що надали відповідні письмові заяви. Позивач [PERSON] , її представник [PERSON] на задоволенні вимог про виділення частки в окремий об`єкт нерухомості, наполягали, просили розглянути справу без їх участі. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ухвалою судді Гончарової-Парфьонової О.О. позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, було залишено без руху. Ухвалою судді Гончарової-Парфьонової О.О. від 03.06.2021 р. було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд справи. Ухвалою судді Бошкова І.Д. було прийнято до свого провадження та призначене підготовче судове засідання по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою судді від 16.05.2023 р. об`єднані в одне провадження цивільні справи № 510/120/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та № 510/764/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про виділення частки в окремий об`єкт нерухомості, з присвоєнням об`єднаній справі єдиний унікальний № 510/120/21. Ухвалою від 28.11.2023 р. закрито підготовче провадження у справі та призначена справа до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 13.10.2025 р. задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 19.03.2019 р. по справі № 510/1170/17 за [PERSON] в порядку спадкування за законом визнано право спільної часткової власності на частину земельної ділянки площею 7,424 га., на підставі державного акту серії ІІ-ОД №060077 та визнано право власності на 1/12 частину житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] , що належали [PERSON] , померлій [INFO] . Зазначеним рішенням за [PERSON] в порядку спадкування за законом визнано право спільної часткової власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 7,424 га., на підставі державного акту серії ІІ-ОД №060077 та визнано право власності на 3/8 частини житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] , що належали [PERSON] , померлій [INFO] , та [PERSON] , померлому [INFO] . Так, із вищевказаного рішення вбачається, що з урахуванням майна, що належало [PERSON] особисто та було прийнято ним після смерті сестри, спадкове майно розподілилося між його дружиною [PERSON] та сином [PERSON] порівну кожному відійшло по 3/8 частини житлового будинку та по частині земельної ділянки. Приймаючи рішення у справі № 510/1170/17, судом розглядалися позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] щодо визнання права на спадщину у обсязі, який було визначено ними у заявлених вимогах. Питання про визнання права на спадщину за [PERSON] судом не розглядалося, тому представник [PERSON] [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно, а саме на його частку у вигляді 3/8 частин будинку та частини земельної ділянки після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Так, [INFO] помер батько позивача [PERSON] - [PERSON] . За життя він не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив. Тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є його дружина [PERSON] та його син [PERSON] . Після його смерті його дружина [PERSON] , його син [PERSON] та його сестра [PERSON] у передбачений законом строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка, батька і брата відповідно. За їх зверненням була відкрита спадкова справа № 32/2017 р. Оскільки за законом прийняття спадщини відбувається за черговістю спадкоємців, сестра є спадкоємицею другої черги, у відповідності до ч.2 ст.1258 ЦК України вона не може спадкувати після смерті брата. Таким чином, загальний обсяг спадкового майна [PERSON] , з урахуванням фактично прийнятої спадщини після смерті його сестри [PERSON] , становить - 4/6 частини будинку (що належали йому особисто) + 1/12 частини будинку та частина земельної ділянки (прийняті у спадок після смерті сестри), отже, в цілому обсяг спадкового майна [PERSON] становить - частини житлового будинку та частина земельної ділянки. Оскільки спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] двоє, то спадщина розподіляється між ними порівну: кожному з них по 3/8 частини житлового будинку та по частині земельної ділянки. Як зазначалося вище, за [PERSON] вже визнано право власності в порядку спадкування на її частку спадкового майна. Наразі незважаючи на своєчасне звернення [PERSON] за прийняттям спадщини, оформити її було неможливо у зв`язку із тим, що в нього були відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів. Крім того, за життя [PERSON] не встиг оформити прийняття спадщини після смерті своєї сестри [PERSON] . При зверненні [PERSON] до нотаріуса для отримання свідоцтв про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказану земельну ділянку, будинок, про що нотаріусом було винесено відповідну постанову. Слід зазначити, що позивач [PERSON] звернулась до суду із позовними вимогами до [PERSON] та [PERSON] про виділення 3/8 частки будинку в окремий об`єкт нерухомості. Представник позивача, [PERSON] зазначив, що [PERSON] на протязі багатьох років, володіє та користується добудовою літ. А 1 та літньою кухнею літ. Д . На теперішній час ця частина майна так само знаходиться у постійному володінні та користуванні [PERSON] . Інші приміщення та господарські споруди знаходяться у володіння відповідачів. Фактично частина майна, що знаходиться у володінні та користуванні позивача є відокремленою часткою нерухомого майна. Тому, [PERSON] та її представник вважають, що [PERSON] може бути виділено 3/8 частини вищевказаного нерухомого майна яке вже є у її володінні. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки їх доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст.1223 ЦК України). Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Після смерті батька позивач прийняв спадщину у вигляді 3/8 частини будинку та частини земельної ділянки, шляхом звернення із заявою до нотаріусу. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не заперечує проти того, щоб вказану частку майна оформив позивач на своє ім`я. Щодо вимог про [PERSON] про виділення частки в окремий об`єкт нерухомості, суд зазначає наступне. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Ч.2 ст.367 ЦК України визначено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п 6,7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 р. (з подальшими змінами і доповненнями), виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку. Як було встановлено судом, фактично частина майна, що знаходиться у володінні та користуванні позивача є відокремленою часткою нерухомого майна, але належність майна на праві спільної власності не дає їм можливості вільно розпоряджатися ним, оскільки у відповідності до ч.1 ст.358 ЦК України, необхідно враховувати думку іншого співвласника, тому [PERSON] була змушена звернутися до суду для захисту своїх прав. З урахуванням викладених позивачами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно та задовольнити позовні вимоги [PERSON] про виділ в окремий об`єкт нерухомості у добудову до житлового будинку літ. А 1 та літню кухню літ. Д, по [ADDRESS] .

Outcome: approved