Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

20.06.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ», в особі представника позивача Кудіної А. В., звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 24 300, 00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.07.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (надалі - ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8068378. Кредитний договір було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений в п. 10 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до підпункту 2.1. п. 2 кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно з підпунктом 2.4. п. 2 кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з підпунктом 2.1. п. 2 кредитного договору. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання грошових коштів у позику в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (підпункт 9.8. кредитного договору), які розміщені на сайті creditplus.ua. Приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується та зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 27.02.2025 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27022025, у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 27.02.2025 до договору факторингу №27022025 від 27.02.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24 300, 00 грн, з яких: 7 000, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 060, 00 грн сума заборгованості за відсотками, 7 240, 00 грн сума заборгованості за пенею, штрафами. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своє зобов`язання, оскільки після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунок попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 27.02.2025 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Отже, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №8068378 в сумі 24 300, 00 грн, з яких: 7 000, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 060, 00 грн сума заборгованості за відсотками, 7 240, 00 грн сума заборгованості за пенею, штрафами. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором №8068378 в сумі 24 300, 00 грн та понесені судові витрати. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2025 головуючим суддею була визначена суддя Березовська О. А. Справа передана судді 23.06.2025. Відповідь №1511111 з Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] згенерована судом 24.06.2025 (а. с. 46). Ухвалою суду від 25.06.2025 вказана позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін (а. с. 47). Копію ухвали суду, позовної заяви з додатками та судову повістку суд направляв відповідачу за зареєстрованим місцем проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Кореспонденція суду була повернута суду 08.07.2025 відділенням АТ «Укрпошта» з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 15.07.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшла заява про направлення позовної заяви з додатками на електронну адресу відповідача. 31.07.2025 відповідачу була в судовому засіданні вручена копія ухвали суду, позовна заява з додатками та в судовому засіданні оголошена перерва до 11-00 06.10.2025. 08.09.2025 від представника відповідача за довіреністю Кірюшина А. А. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить справу розглядати у відсутності сторони відповідача та у задоволенні позову відмовити, вказуючи, шо усі докази (додатки до позову) були подані позивачем у електронних копіях відповідних письмових та електронних доказів. Відповідач вважає, що жодним доказом, який надано позивачем разом із позовною заявою, не доказано: укладення кредитного договору; надання (перерахування) позивачем відповідачу коштів у кредит за кредитним договором; наявність будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем. Усі твердження позивача є надуманими, бездоказовими та такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях, суб`єктивних міркуваннях позивача, та не доведені документально. Посилаючись на статті 207, 1046, 1054, 1055 ЦК України представник відповідача вказує, що матеріали справи не містять зразку відповідного аналога власноручного підпису сторони кредитодавця (ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»), що дає підстави стверджувати про те, що кредитний договір є нікчемним у зв`язку з порушенням обов`язкової письмової форми при його укладенні. Крім того, позивач не вказує, яким чином відповідачу були надані (надіслані) пропозиції (оферти), і які істотні умови вони містили. При цьому відповідач категорично заперечує, що він: зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) кредитодавця; створив в такій системі особистий кабінет; отримав пропозицію (оферту) та ознайомився із нею; отримав електронне повідомлення від кредитодавця із одноразовим ідентифікатором; ввів одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті) кредитодавця; використав одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) кредитного договору. Зокрема, у позові позивач не підтверджує доказами, яким чином був надісланий кредитодавцем та отримані відповідачем такі ідентифікатори: СМС-повідомлення, певний месенджер тощо. Позивач не надає із позовом належних доказів ідентифікації відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавців при вході в особистий кабінет, отримання одноразового ідентифікатора та його використання для підписання оспорюваного кредитного правочину. Також представник відповідача зазначає, що як вбачається із положень кредитного договору обов`язок надання грошових коштів в кредит покладено саме на ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», а не будь-який інший суб`єкт господарювання. Натомість будь-якого доказу передання грошових коштів від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до відповідача за кредитним договором матеріали справи не містять. Єдиними письмовими доказами, що можуть доводити отримання грошових коштів та наявність заборгованості, є оригінали первинних фінансово-господарських документів. Крім того, відповідно до положень кредитного договору обов`язок з повернення суми кредиту та відсотків за кредитним договором у відповідача виникає 04.07.2025. У відповідності до п. 5.4. кредитного договору кредитодавцем мала бути в електронній формі направлена вимога про повернення кредиту. Натомість матеріали справи копію відповідної вимоги та доказів її отримання не містять. В порушення ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець у письмовій формі зобов`язаний був повідомити споживача про затримку виконання зобов`язання за кредитним договором із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Відповідна вимога на адресу відповідача надіслана не була та останнім не отримувалась, тобто не був дотриманий досудовий порядок врегулювання спору. Будь-яких доказів направлення вимоги матеріали справи не містять. Отже, у позивача не виникло права на дострокове стягнення суми кредиту та відсотків, а у відповідача не виник обов`язок дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором, оскільки матеріали справи не містять доказів про те, що позивачем були у встановлений законом строк направлені вимоги про дострокове повернення кредиту, а відповідачем такі вимоги було отримано. Посилаючись на п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України представник відповідача вказує на незаконність вимоги про стягнення пені, штрафів в розмірі 7 240, 00 грн, нарахованих після 24.02.2022. Також представник відповідача заперечує право вимоги позивача вказуючи, що ним суду наданий договір факторингу не в повному обсязі, акт прийому-передачі реєстру боржників має незавершені речення та пусті строчки, позивачем не надано доказів сплати ціни продажу, що ставить під сумнів виконання зобов`язань фактором за договорами факторингу, а відповідно і набуття права вимоги до відповідача. Також споживач фінансових послуг є слабкою стороною у відповідних правочинах, що покладає обов`язок доказування на фінансову установу. 10.09.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив щодо укладення кредитного договору, що з матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено договір в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку, на зазначений ним номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Верифікація та ідентифікація позичальника здійснювалась через ІТС первісного кредитора. Укладення кредитного договору було здійснено в електронній формі в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) первісного кредитора. Позичальником була подана відповідна заявка. На підставі даних, зазначених у заявці, інформаційна система первісного кредитора здійснила реєстрацію заявника на сайті первісного кредитора і сформувала особистий кабінет позичальника. Кредитний договір був укладений в електронній формі та підписаний електронними підписами сторін, що відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши договір з використанням одноразового ідентифікатора. Кредитний договір містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі та строк його повернення, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник погодився на укладення договору саме такого змісту. Отже, кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/ або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не був би укладений. Доказів протилежного відзив на позовну заяву не містить. Отже, позивачем доведено факт укладання відповідачем кредитного договору в електронній формі та підписання кредитного договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Представник позивача вказує, що позивачем відповідно до вимог законодавства були надані суду електронні докази. Щодо підтвердження надання кредиту представник позивача вказує, що відповідач не заперечує факт, але намагається показати, що позивач не довів його належним чином. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/ інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Позивачем було надано до суду всі наявні документи за кредитним договором, які були передані первісним кредитором до ТОВ «ФК ЄАПБ» в рамках укладеного договору факторингу у відповідності до його умов. Представник позивача повідомляє суд, що станом на 10.09.2025 до ТОВ «ФК «ЄАПБ» надійшла повна відповідь від первісного кредитора на підтвердження перерахування коштів/ надання розрахунків заборгованості, в тому числі отримано додаткові докази, тому позивач просить суд поновити строк для подання доказів, прийняти та долучити до матеріалів справи: розрахунок заборгованості за договором № 8068378; інформаційну довідка за договором № 8068378. Також представник позивача зазначає, що перерахування коштів на платіжну карту відповідача за кредитним договором було безпосередньо здійснено оператором онлайн-послуг платіжної інфраструктури, який не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Також умовами угод з банками-екваєрами, від яких фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від первісного кредитора загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій, в зв`язку з цим виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим. Щодо переходу права вимоги представник позивача з метою надання вичерпної інформації по справі, просить суд долучити до матеріалів справи: копію договору факторингу №27022025 від 27.02.2025 з додатками; Витяг з Реєстру боржників від 27.02.2025, платіжну інструкцію до договору факторингу. Враховуючи те, що Реєстр боржників містить інформацію щодо великої кількості боржників, із зазначенням персональних даних інших фізичних осіб, які не мають відношення до предмета позову, позивачем надано виксерокопіювання (Витяг) з Реєстру боржників, що містить лише дані відповідача (інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб), що відповідає положенням ст. 95 ЦПК України. Договір факторингу між первісним кредитором та позивачем укладений у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси відповідача. Позивач надав суду належні та допустимі докази, які підтверджують факт переходу права грошової вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відносно [PERSON] , твердження відповідача щодо недоведення позивачем факту переходу права грошової вимоги є необґрунтованими та безпідставними. Крім цього представник позивача наголошує на тому, що договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, договір факторингу, укладений між первісними кредитором та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» та п 1.3. договору факторингу, обов`язок направлення повідомлення про відступлення права вимоги за кредитними договорами покладено на первісного кредитора (копії документів, які готувалися та направлялися первісним кредитором зберігаються безпосередньо у первісного кредитора). Подібні повідомлення ніяким чином не змінюють умов кредитного договору, а носять лише інформаційний характер. Доводи відповідача про те, що строк дії кредитного договору не закінчився і тому кредитор не мав права звертатися з позовом, є необґрунтованими та суперечать чинному законодавству, бо наявність прострочення виконання окремих зобов`язань (невнесення передбачених договором платежів) надає кредитору право на звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості ще до закінчення загального строку дії договору. При цьому направлення письмової вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту позичальнику не є обов`язковим. Щодо досудового врегулювання спору представник позивача вказує, що в позовній заяві було вказано, що: «На вимогу п. 6 ч. 3 ст.175 ЦПК України, повідомляємо, що позивачем не здійснювалися заходи досудового врегулювання спору, оскільки законом не визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору для даної категорії справ». 11.09.2025 від представника відповідача Кірюшина А. А. надійшли заперечення на клопотання (заяву), в яких він просить відмовити у задоволенні клопотання позивача від 10.09.2025 про долучення доказів. В судове засідання сторони не з`явились про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялись відповідно до вимог чинного законодавства. Суд враховує, що в заявах по суті справи сторони просили розглядати справу у їх відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши позовну заяву та письмові докази у справі у їх сукупності, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини, а саме правовідносини, що виникають на підставі укладеного кредитного договору та договору факторингу, які регулюються відповідними нормами ЦК України, Законами України «Про електронну комерцію» та «Про споживче кредитування». Суд встановив, що 09.07.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 8068378. [PERSON] підписав цей договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором С9690 (а. с. 4-13). Відповідно до умов договору [PERSON] було надано кредит на суму 4 000, 00 грн строком на 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 10 днів (п. 1.2.-1.4. договору). За користування кредитом нараховуються проценти. Тип процентної ставки: фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1, 50% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього договору. Знижена процентна ставка 1, 425% в день та застосовується відповідно до таких умов. Якщо споживач до 19.07.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач як учасник Програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою (п.1.5. договору). Відповідно до п. 1.6. мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки [NUMBER] . Дата надання кредиту: 09.07.2024 або 10.07.2024. Відповідно до п. 6.4. кредитного договору у випадку невиконання та, або неналежного виконання споживачем зобов`язання щодо повернення суми кредиту та/ або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф: у розмірі 360, 00 грн на 4 (четвертий) день такого невиконання та/ або неналежного виконання та у розмірі 80, 00 грн, починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Сторонами також був підписаний Додаток №1 до Договору про надання споживчого кредиту № 8068378 від 09.07.2024 (а. с. 13 зворот, 14), з якого вбачаються такі умови кредитного договору: дата видачі кредиту 09.07.2024, платежі визначені кожні 10 днів, останній платіж 04.07.2025, кількість днів у розрахунковому періоді 360, сума кредиту за договором 4 000, 00 грн, проценти за користування кредитом 21 570, 00 грн, реальна річна процентна ставка 15 820, 27 %, загальна вартість кредиту 25 570, 00 грн. Суми вказані в графіку за умови використання зниженої процентної ставки. Якщо споживачем не будуть виконані умови договору для отримання зниженої процентної ставки, розмір платежів такий: усього сума платежів за розрахунковий період складе 25 600, 00 грн, усього сума процентів за користування кредитом складе 21 600, 00 грн, реальна річна процентна ставка складе - 16 323, 71%, загальна вартість кредиту складе 25 600, 00 грн ( а. с. 13 зворот). ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем також був підписаний паспорт споживчого кредиту (а. с. 15-17). 14.07.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] була в електронній формі укладена додаткова угода до договору №8068378 про надання споживчого кредиту від 09.07.2024 (а. с. 17-18), підписана відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором С3127. Сторони домовились збільшити суму кредиту на 3 000, 00 грн, в зв`язку з чим погодили внести зміни до договору. В новій редакції були викладені п. 1.3, Додаток №1 до договору. Сума кредиту, загальний розмір складає: 7 000, 00 грн. Денна процентна ставка складе: за стандартною ставкою за весь строк кредитування 1, 50% в день, за зниженою процентною ставкою 1, 50% в день. Загальні витрати за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 37 575, 00 грн, з урахуванням зниженою процентної ставки 37 533, 75 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: за стандартної ставкою 16 403, 17% річних, з урахуванням зниженої процентної ставки 15 991, 69%. Сторонами також було підписано Додаток 1 до Договору про надання споживчого кредиту №8068378 від 09.07.2024 в новій редакції (а. с. 18 зворот -20), в якому визначені умови аналогічні зазначеним в додатковій угоді та визначений графік платежів та щомісячні платежі. Сторонами 14.07.2025 був підписаний паспорт споживчого кредиту, який враховує зміни, внесені до договору про надання споживчого кредиту №8068378 від 09.07.2024 (а. с. 21-22). Листами ТОВ «ПЕЙТЕК» за вих. №20250228-18.1 від 28.02.2025 підтверджується, що ТОВ «ПАЙТЕК» є фінансовою установою, яка має право на надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку. Між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ПАЙТЕК» було укладено договір про організацію переказу грошових коштів №190122-1 від 19.01.2022 (втратив чинність 04.07.2024) та договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку №04072024-3 від 04.07.2024 (чинний з 04.07.2024). Відповідно до зазначених договорів було успішно перераховано кошти на користь фізичної особи (отримувача) від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»: під №1254 09.07.2024 12:09:06 на суму 4 000, 00 грн, номер транзакції в системі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» - 48266007, призначення платежу: зарахування на картку; маска картки [NUMBER] ; під №2367 14.07.2024 17:42:06 на суму 3 000, 00 грн, номер транзакції в системі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 089833, призначення платежу: зарахування на картку; маска картки [NUMBER] (а. с. 87, 88). З картки обліку договору (розрахунок заборгованості), наданої ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», вбачається, що проценти нараховані за період з 09.07.2024 по 17.10.2024. Заборгованість за процентами становить: за стандартною процентною ставкою 10 275, 00 грн. 23.07.2024 нарахований штраф в сумі 360, 00 грн, з 24.07.2024 по 17.10.2024 нарахований штраф по 80, 00 грн щоденно. Загальна сума штрафу 7 240, 00 грн. В розрахунку враховані платежі відповідача в сумі 215, 00 грн: 25.07.2024 5, 00 грн, 28.08.2024 210, 00 грн (а. с. 23-25). 27.02.2025 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» був укладений договір факторингу №27022025, за яким до позивача перейшло право вимоги до відповідача (а. с. 26-28, 89-93). Перехід права вимоги також підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №27022025 від 27.02.2025 (а. с. 29, 94), платіжною інструкцією №22470 від 04.03.2025, з якої вбачається виконання фактором обов`язку з оплати за відступлення прав вимоги за договором факторингу №27022025 від 27.02.2025 (а. с. 95). З Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №27022025 від 27.02.2025 вбачається, що передано право вимоги до [PERSON] : за основною сумою боргу 7 000, 00 грн, сума заборгованості за відсотками 10 060, 00 грн, сума заборгованості за пенею, штрафами 7 240, 00 грн, сума заборгованості разом 24 300, 00 грн, кількість днів прострочення - 223 (а. с. 30, 96). Позивачем надані суду документи, які підтверджують статус ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» як фінансової установи, а також правовий статус позивача як фінансової установи, яка може надавати послуги з факторингу (а. с. 31-39). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Ч. 1 ст. 12 цього закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, з встановлених судом фактичних обставин вбачається, що відповідач уклав кредитний договір в електронній формі з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Відповідач підписав вище зазначений кредитний договір електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора. Форма договору, порядок його укладання відповідає вимогам Законів України «Про споживче кредитування» та «Про електронну комерцію». Сторонами визначені всі істотні умови кредитного договору. Відповідно до статей 651, 654 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Судом встановлено, що сторонами за взаємною згодою шляхом підписання в електронній формі додаткової угоди до кредитного договору було змінено його умови: збільшено суму кредиту до 7 000, 00 грн, збільшено знижену процентну ставку, в новій редакції підписано графік погашення платежів тощо. Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦПК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №8068378 від 09.07.2024 зі змінами, внесеними додатковою угодою від 14.07.2024, укладеною між відповідачем та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором факторингу №27022025 від 27.02.2025. У відповідності до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу має бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 доповнено ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» ч. 5, згідно з якою максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Також Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17, який передбачає, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Цей закон набрав чинності 24.12.2023. Отже, встановлена в укладеному сторонами кредитному договорі процентна ставка 1, 5% відповідає вимогам закону до 20.08.2024, після цієї дати денна процентна ставка за споживчим кредитом не могла перевищувати 1, 00 %. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Отже, на підставі вище зазначеного, враховуючи зазначені норми права, суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами та порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором та прав позивача. Визначаючи суму боргу суд, враховує вище зазначений розрахунок первісного кредитора, враховує нікчемність умов кредитного договору в частині встановленої денної процентної ставки за період з 21.08.2024 по 17.10.2024 включно. Отже, за користування кредитом в період з 09.07.2024 по 13.07.2024 відповідач мав сплатити 300, 00 грн, (4 000, 00 грн * 1, 50% (60, 00 грн) *5 днів = 300, 00 грн); в період з 14.07.2024 по 20.08.2024 3 990, 00 грн (7 000, 00*1, 50% (105, 00 грн) * 38 днів = 3 990, 00 грн). З 21.08.2024 по 17.10.2024 4 060, 00 грн (7 000, 00*1, 00% (70, 00 грн) * 58 днів = 4 060, 00 грн. Загалом за користування кредитом відповідач мав сплатити 8 350, 00 грн (300, 00 грн+3 990, 00 грн+4 060, 00 грн = 8 350, 00 грн). Враховуючи сплачені відповідачем 215, 00 грн, як вбачається з розрахунку первісного кредитора, сума заборгованості за процентами становить 8 135, 00 грн (8 350, 00 грн 215, 00 грн = 8 135, 00 грн). Відповідач не надав суду свій розрахунок заборгованості за вище зазначеними договорами, письмові докази, що підтверджують виконання ним взятих на себе зобов`язань. Наведений судом розрахунок відповідає умовам кредитного договору та вимогам законодавства про споживче кредитування. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за штрафом, суд зазначає таке. Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Частиною 1, 2 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 п. 6.-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачалось що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем - виключено. Цим законом п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» викладено в новій редакції: «у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем». Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 набрав чинності, як вже зазначалось, 24.12.2023. Суд враховує, що Закон України «Про споживче кредитування» (у вище зазначеній редакції) є спеціальним законом, який регулює спірні відносини, а отже його норми, які були прийняті пізніше набрання чинності п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, мають перевагу у застосуванні. Враховуючи, що кредитний договір був укладений 09.07.2024 вимога про стягнення неустойки у формі штрафу пред`явлена позивачем на законних підставах. Щодо суми неустойки суд зазначає таке. Відповідно до частини 1, 2, 3 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» мінімальна заробітна плата з 01.04.2024 становила 8 000, 00 грн, тобто відповідачем одержаний кредит на суму, яка не перевищує мінімальну заробітну плату. Кредитним договором передбачений штраф у розмірі 360, 00 грн на 4 (четвертий) день такого невиконання та/ або неналежного виконання та у розмірі 80, 00 грн, починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/ або неналежного виконання. Позивач надав суду розрахунок неустойки на суму 7 240, 00 грн, розмір якої не перевищує граничний розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником за порушення виконання зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, а отже позов в цій частині підлягає задоволенню. Враховуючи наведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову. З відповідача на користь позивача має бути стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 22 375, 00 грн, з яких: 7 000, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 135, 00 сума заборгованості за відсотками, 7 240, 00 грн сума заборгованості за штрафом. В іншій частині в задоволенні позовних вимог має бути відмовлено. Суд не погоджується з запереченнями відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, вони спростовуються встановленими судом фактичними обставинами справи та вище зазначеними висновками суду. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 788, 18 грн (92, 08%). Оплата судового збору позивачем в сумі 3 028, 00 грн підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №115278 від 20.05.2025 (а. с. 43). На підставі наведеного та

Outcome: partial