Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Представник позивача адвокат Журавльов С.Г. звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ» заборгованість за кредитним договором від 04.11.2021 у розмірі 12196,15 грн., яка складається з наступного: 4327,97 грн. - заборгованість за кредитом; 7868,18 грн. заборгованість по сплаті відсотків. Ціна позову визначена в розмірі 12196,15 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.11.2021 між АТ «МЕГАБАНК» та[PERSON] було укладено договір № TDB.2021.0093.31516 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. На підставі укладеного договору на поточний рахунок у гривні Банком надано позичальнику кредит, встановивши доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії, що встановлений у п.4. розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору. АТ «МЕГАБАНК» свої зобов`язання перед позичальником за договором виконало у повному обсязі, встановивши доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії на поточний рахунок клієнта у гривні та надавши можливість користуватись кредитними коштами у межах доступного ліміту кредитної лінії, визначеного договором. Позичальником здійснював користування грошовими коштами доступного ліміту кредитної лінії, що відображено у виписках з його рахунку. Станом на 03.09.2024 загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 12196,15 грн., яка складається з наступного: 4327,97 грн. - заборгованість за кредитом; 7868,18 грн. заборгованість по сплаті відсотків. 03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Таким чином, до ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № TDB.2021.0093.31516 від 04.11.2021. 27.12.2024 ТОВ «Фінансова компанія «МУСТАНГ ФІНАНС» уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку №1 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору про відступлення прав вимоги серед інших, до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло і право вимоги до відповідача [PERSON] . Таким чином, до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» відповідно до укладеного договору факторингу № 1/12 від 27.12.2024 перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № TDB.2021.0093.31516 від 04.11.2021. Ухвалою суду від 16.10.2025 відкрито провадження та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Копія даної ухвали направлена на відому адресу місця реєстрації відповідача, однак повернулась на адресу суду неврученою, що підтверджується поштовим повідомленням, яке знаходиться в матеріалах справи. За матеріалами справи відповідач ознайомилася в суді 11.12.2025, що підтверджується матеріалами справи. Оскільки ухвала суду про відкриття провадження у справі та судові повістки направлялись на відому адресу місця реєстрації відповідача, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі та встановленого судом строку для подання відзиву. Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавався. Представник позивача - адвокат Журавльов С.Г. просив справу слухати за його відсутності та задовольнити позовні вимоги повністю. Проти розгляду справи в заочному порядку представник позивача не заперечував. 28.01.2026 від [PERSON] до суду надійшла заява в якій відповідач зазначила, що позов визнає та просить розгляд справи проводити без її участі. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами, у зв`язку з відсутністю клопотання сторін про інше, відповідно до положень ст. ст. 274-279 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 04.11.2021 між АТ «МЕГАБАНК» та[PERSON] було укладено договір № TDB.2021.0093.31516 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. На підставі укладеного договору на поточний рахунок у гривні Банком надано позичальнику кредит, встановивши доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії, що встановлений у п.4. розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору. АТ «МЕГАБАНК» свої зобов`язання перед позичальником за договором виконало у повному обсязі, встановивши доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії на поточний рахунок клієнта у гривні та надавши можливість користуватись кредитними коштами у межах доступного ліміту кредитної лінії, визначеного договором. Позичальником здійснював користування грошовими коштами доступного ліміту кредитної лінії, що відображено у виписках з його рахунку. Відповідач всупереч вимогам вказаного договору та цивільного законодавства, не повернула своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. 03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Таким чином, до ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № TDB.2021.0093.31516 від 04.11.2021. Пунктом 2 Договору факторингу передбачено, що після набуття новим кредитором прав вимоги, новий кредитор має право на власний розсуд відступати (продавати, здійснювати наступне відступлення) такі права вимоги повністю або в частині третім особам в порядку, встановленому чинним законодавством України. 27.12.2024 ТОВ «Фінансова компанія «МУСТАНГ ФІНАНС» уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку №1 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору про відступлення прав вимоги серед інших, до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло і право вимоги до відповідача [PERSON] . Таким чином, до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» відповідно до укладеного договору факторингу № 1/12 від 27.12.2024 перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № TDB.2021.0093.31516 від 04.11.2021. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 1050 ЦК України регламентує, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка зараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною другою ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Стаття 629 ЦК України регламентує, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У зв`язку з порушенням позичальником зобов`язань встановлених умовами договору, стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» станом на 03.09.2024 становить 12196,15 грн., яка складається з наступного: 4327,97 грн. - заборгованість за кредитом; 7868,18 грн. заборгованість за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС», а в подальшому ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ», права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «МЕГАБАНК» станом на день відступлення права вимоги 03.09.2024 року. ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» та ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» не здійснювало додаткових нарахувань та умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало. З огляду на викладене вище суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 12196,15 грн. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За подання позовної заяви ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач позов визнала до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 1211,20 грн., а інша частина судового збору підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. За ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу адвоката. В позовній заяві також міститься вимога про стягнення з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 11200,00 грн. Згідно п. 8 ч. 2 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Суд дослідивши позовну заяву з доданими до неї матеріалами, докази надані на підтвердження понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу, вважає, що судові витрати в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Згідно положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Виходячи з положень статей 137, 141ЦПК України, статті 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката,

Outcome: approved