Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 17.10.2025 звернувся в Долинський районний суд Івано-Франківської області з позовом до Долинської міської ради , [PERSON] про визнання протиправним зняття із зареєстрованого місця проживання та скасування рішення про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання. Позивач просить ухвалити рішення, яким: визнати протиправним внесення відомостей до реєстру територіальної громади про зняття [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] з реєстрації місця проживання за адресою : [ADDRESS] та скасувати відомості про зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з відповідачів на його користь сплачений судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що він, [PERSON] , перебував у шлюбі з [PERSON] , який зареєстрований 29 травня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції, актовий запис №72. Відповідно до рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24 березня 2025 року у справі № 343/414/25, цей шлюб розірвано. Рішення суду набрало законної сили 24.04.2025. 24.06.2021, під час шлюбу, ним та відповідачкою [PERSON] було придбано у власність житловий будинок та земельна ділянка кадастровий номер 2622010100:01:024:0250 для його обслуговування за адресою: [ADDRESS] . Покупцем по вказаних договорах була відповідачка, а відповідно титульним власником цього будинку за спільною згодою стала відповідачка. Пунктами 17, 18 та 19 договору купівлі-продажу житлового будинку від 24.06.2021 та пунктами 13, 14 та 16 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.06.2021, було визначено, що покупець підтверджує, що перебуває в шлюбі, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку купляється за кошти подружжя. В тексті цих договорів також зазначено, що вони укладались з його згоди, як чоловіка покупця. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, розмір частки права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за відповідачкою в розмірі частки -1. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 18.08.2025, він був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та знятий з реєстрації 30.04.2025. Оскільки він, нікому не подавав і не надавав ні заяви, ні згоди, ні повноважень на зняття його із зареєстрованого місця проживання за адресою: [ADDRESS] , залишаючись співвласником цього житлового будинку, вважає, що зняття його із зареєстрованого місця проживання, порушує його право, як співвласника цього житлового будинку на реєстрацію в ньому його місця проживання (а.с.1-6). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2025 цивільна справа № 343/2031/25 за позовом [PERSON] до Долинської міської ради, [PERSON] про визнання протиправним зняття із зареєстрованого місця проживання та скасування рішення про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання, передана на розгляд судді Турашу В.А. (а.с.31). Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20.10.2025, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 343/2031/25 за позовом [PERSON] до Долинської міської ради , [PERSON] про визнання протиправним зняття із зареєстрованого місця проживання та скасування рішення про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання. Призначено підготовче судове засідання на 18.11.2025. Визначено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.33). Представник відповідача - Долинської міської ради - Дирів І.Я. (виписка з ЄДРЮО,ФОП та ГФ а.с.50) подав 11.11.2025 відзив на позов, в якому зазначив, що Долинська міська рада вважає даний позов безпідставним та таким що не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 30 квітня 2025 року до Центру надання адміністративних послуг Долинської міської ради звернулась [PERSON] із заявою власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування). Відповідно до заяви, [PERSON] , як власник житла, просила зняти задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування) [PERSON] . До заяви [PERSON] долучила витяг з Державного реєстру речових прав від 28.01.2025, номер витягу 409990561, відповідно до якого вказано, що їй належить на праві власності житловий будинок по [ADDRESS] (розмір частки: 1). У вказаній заяві [PERSON] зазначила мобільний номер телефону [PERSON] , за номером якого останнього було повідомлено про зняття його із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) 30.04.2025. На підставі поданої заяви [PERSON] , адміністратором ЦНАП було знято [PERSON] із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) та було повідомлено про це [PERSON] за допомогою телефонного зв?язку (про що зроблена відмітка у заяві поряд із номером мобільного телефона). Таким чином адміністратор ЦНАП діяв у межах та в спосіб передбачений законодавством. П.п.100-102 Порядку декларування та реєстрації місця проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад (надалі Порядок) , передбачено, що ДМС та її територіальні органи здійснюють контроль за дотриманням органами реєстрації вимог законодавства з питань декларування/реєстрації діяльності у сфері декларування/реєстрації/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) осіб. За результатами проведених перевірок ДМС та її територіальні органи надсилають органу реєстрації акт щодо врахування рекомендацій (пропозицій) чи усунення виявлених недоліків, порушень. Якщо за результатами проведеної перевірки виявлено факти прийняття рішень посадовими особами органів реєстрації з порушенням вимог законаодавства, ДМС надсилає відповідному органу реєстрації припис про вжиття необхідних заходів та усунення виявлених порушень, який є обов`язковим для виконання. За результатами проведеної перевірки органом ДМС не виявлено порушення законодавства працівниками територіальної Долинської громади при знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання, про що повідомлено позивача у відповіді №Г-9370-25/4601.6.4/325-25 від 03.10.2025. Враховуючи вище зазначене, Долинська міська рада розглядаючи звернення [PERSON] діяла в межах компетенції, у формі та спосіб передбачені законодавством України (а.с.39-43). Ухвалою Долинського районного суду від 18.11.2025 закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Долинської міської ради , [PERSON] про визнання протиправним зняття із зареєстрованого місця проживання та скасування рішення про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та призначити справу до судового розгляду по суті з викликом сторін по справі (а.с.54). Позивач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні 18.11.2025 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зіславшись на викладені в позовній заяві обставини, просив позов задоволити . В судові засідання позивач [PERSON] не з`явився, хоч про час та місце їх проведення був належним чином повідомлений судом, подав 30.12.2025 заяву згідно якої просить розгляд справи №343/2031/25 здійснювати за його відсутності. Представник відповідача Долинської міської ради Федор М.М. (виписка з ЄДРЮО,ФОП та ГФ а.с.77) в підготовчому судовому засіданні проведеному 18.11.2025 позовні вимоги не визнала, зіславшись на викладені у відзиві на позовну заяву обставини. Просила в позові відмовити в повному обсязі. В судові засідання представник відповідача Федор М.М. не з`явилася , хоч про час та місце їх проведення була належним чином повідомлена судом, подала14.01.2026 заяву в якій зазначила, що Долинська міська рада підтримує заперечення на позов викладені у відзиві та просить у задоволенні позову відмовити. Розгляд справи просять проводити за відсутності представника Долинської міської ради (а.с.76) Відповідачка [PERSON] в судові засідання не з`явилася, причини своєї неявки не повідомила, хоч про дату, час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому Законом порядку про що свідчить оголошення на офіційному сайті Долинського районного суду про розгляд справи (а.с.57,63,67), рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.58,68,70,75) та розписка про повідомлення про час, дату, місце наступного судового засідання (а.с.74). Відзиву на позовну заяву відповідачкою [PERSON] не подано. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши позовну заяву [PERSON] , відзив Долинської міської ради на позовну заяву, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку: Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.15 , ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зі змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України, власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном. Спільна сумісна власність - це власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності. Ст. 57 СК України встановлено, що майно є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема якщо: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. Згідно із ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як роз`яснено в п.п. 23, 24, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України) відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Ст. 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, у постановах Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 334/4220/18 (провадження № 61-19010св20), від 07 липня 2021 року у справі № 760/18983/16 (провадження № 61-16673св20), у постанові Верховного суду від 23.02.2023 року у справі № 405/3776/19. У судовому засіданні встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було укладено 29 травня 2008 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 72, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 11). Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24 березня 2025 року у справі № 343/414/25 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 29 травня 2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції, актовий запис № 72, розірвано (а.с. 12-13). Судом також встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 24 червня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Ананевич О.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 911, [PERSON] набула у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до пунктів 17 та 18 зазначеного договору, покупець [PERSON] підтвердила, що на момент укладення договору перебувала у зареєстрованому шлюбі та, що придбання нерухомого майна здійснюється за кошти подружжя, про що було повідомлено продавця. Крім того, вказаний договір укладено за згодою чоловіка покупця [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується письмовою заявою, справжність підпису на якій засвідчена приватним нотаріусом Долинського міського нотаріального округу Ананевич О.М. 24 червня 2021 року за реєстровим № 906 (а.с. 17-18). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки 424844357 від 30 квітня 2025 року, вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 71,7 кв. м, житловою площею 47,2 кв. м, що розташований за адресою: [ADDRESS] , розмір частки - 1 (а.с. 21-22). Отже, судом встановлено, що домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , було набуте подружжям [PERSON] та [PERSON] у період перебування у зареєстрованому шлюбі, а відтак з моменту його набуття, воно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя без визначення часток кожного зі співвласників. Незважаючи на те, що титульним власником вказаного нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав зазначена [PERSON] , суд бере до уваги, що відповідачка була достеменно обізнана з правовим режимом спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, оскільки воно набуте у період шлюбу за спільні кошти подружжя, що прямо підтверджується умовами договору купівлі-продажу. Таким чином, презумпція спільності права власності подружжя, встановлена нормами сімейного законодавства, у даному випадку не спростована, а доказів, які б підтверджували набуття спірного будинковолодіння за особисті кошти чи на інших підставах, що виключають режим спільної сумісної власності, відповідачкою [PERSON] , суду не надано. Крім того, з копії витягу з Реєстру територіальної громади, номер витягу 2025/011738264 від 18 серпня 2025 року, вбачається, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , у період з 22 червня 2021 року по 30 квітня 2025 року (а.с. 23). Згідно змісту ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Одним з передбачених п.10 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Якщо інше не встановлено законом, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Згідно зі ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до вимог ст.18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: 1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником; 2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 18 Закону, зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи за заявою співвласника житла в порядку, передбаченому пунктом 2 частини першої цієї статті, здійснюється за згодою іншого співвласника житла, яка надається особисто або через представника. Разом із заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), що подається у паперовій формі, така особа подає паспортний документ особи, а також у випадках та порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України, - військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). Відповідно до ч.12 ст. 18 Закону, зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) співвласника житла за заявою іншого співвласника цього житла не здійснюється. Аналогічні норми містить Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затверджений Постановою КМ України № 265 від 07.02.2022 (надалі - Порядок). Так, згідно п. 1 Порядку, цей Порядок зокрема визначає механізм зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання, а також встановлює форми необхідних для цього документів. Згідно п. 3 Порядку, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради. Ст. 2 Закону, встановлено, що орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, який на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради, забезпечує формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи. Відповідно до п.50 Порядку, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється, серед іншого, на підставі: заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6. Згідно з п.61 Порядку, у разі звернення до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) разом із заявою власника житла про зняття особи (осіб) із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) власник житла подає: 1) документ, що посвідчує особу (у разі особистого звернення); 2) документ, що підтверджує право власності на житло, в якому задекларовано/зареєстровано місце проживання (перебування) особи (осіб), що знімається. При цьому, згідно п. 63 Порядку, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи за заявою співвласника житла в порядку, передбаченому пунктом 61 цього Порядку, здійснюється за згодою іншого співвласника житла, яка надається особисто або через представника та підтверджується підписом такого співвласника або його представника у заяві. Положення п. 56 Порядку забороняють зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) співвласника житла за заявою іншого співвласника такого житла. Відповідно до п. 69 Порядку, посадова особа органу реєстрації або адміністратор центру надання адміністративних послуг перевіряє належність паспортного документа особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та наявність документів, необхідних для зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), про що зазначена посадова особа робить відповідний запис у заяві. Посадова особа органу реєстрації у день звернення особи: приймає рішення про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання або про відмову у знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи. Датою зняття з реєстрації місця проживання осіб, які подавали документи через центр надання адміністративних послуг, представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, є дата отримання органом реєстрації відповідних документів. Пункт 87 Порядку визначає підстави для відмови органом реєстрації в декларуванні/реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого місця проживання (перебування). Як встановлено в судовому засіданні , 30.04.2025 [PERSON] , звернулася до Центру надання адміністративних послуг Долинської міської ради із заявою від 30.04.2025 щодо зняття з зареєстрованого місця проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] повідомила орган реєстрації місця проживання відомості про себе, як єдиного власника будинковолодіння за зазначеною адресою, надавши реєстратору свій паспорт та документ, що посвідчував право власності на житло. Недобросовісність поведінки [PERSON] , яка полягала в неповідомленні обставин щодо належності вказаного житла їй та [PERSON] як співвласникам, призвело до прийняття реєстратором рішення про зняття з зареєстрованого місця проживання співвласника житла [PERSON] , без його згоди як співвласника, чим було порушено ст. 18 Закону, та п.п. 56, 63 Порядку. Оскільки Державний реєстр речових прав на нерухоме майно містив відомості лише щодо титульного власника вказаного житлового будинку - [PERSON] , діючи в межах повноважень визначених п. 69 Порядку, та перевіряючи документи визначені п. 61 Порядку, не встановивши підстав визначених п. 87 Порядку для відмови в задоволенні заяви [PERSON] , ґрунтуючись на тому, що кожна особа діє добросовісно, адміністратор прийняла рішення про зняття із задекларованого місця проживання співвласника житла [PERSON] . Вказане рішення адміністратора Центру надання адміністративних послуг Долинської міської ради, хоч і прийняте з дотриманням процедури визначеної п.п. 61, 69, 87 Порядку, але є таким, що порушує вимоги ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», п.п. 56, 63 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого Постановою КМ України № 265 від 07.02.2022, при цьому це рішення порушує цивільне право позивача [PERSON] на користування житлом, а також права власності на житло, співвласником якого він є. Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», скасування рішення про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється відповідно до вимог, встановлених для скасування відомостей про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи передбачених статтею 17 цього Закону та в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, згідно з ч.1 ст. 17 Закону, у разі проведення реєстраційних дій з порушенням вимог, встановлених законом, відомості про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи визнаються недійсними та скасовуються органом реєстрації. Відповідно до п.п. 91-92 Порядку, відомості про задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування)/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи скасовуються органом реєстрації у разі проведення реєстраційних дій з порушенням вимог, встановлених законом. У разі виявлення реєстраційних дій проведених з порушенням вимог, встановлених законом, керівник органу реєстрації проводить перевірку підстав для декларування/реєстрації/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування декларування/реєстрації/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи. Згідно абз. 2 п. 93 Порядку, у разі скасування відомостей про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи місце проживання (перебування) такої особи вважається таким, що задеклароване/зареєстроване за попередньою адресою житла. Після скасування органом реєстрації відомостей про задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування)/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи у реєстрі територіальної громади актуалізуються відповідні відомості про місце проживання особи. Відповідно до вимог ст. 100 Порядку, ДМС та її територіальні органи здійснюють контроль за дотриманням органами реєстрації вимог законодавства з питань декларування/реєстрації місця проживання, а також їх діяльності у сфері декларування/реєстрації/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) осіб. Згідно з ст.ст.101,102 Порядку, за результатами проведених перевірок ДМС та її територіальні органи надсилають органу реєстрації акт щодо врахування рекомендацій (пропозицій) чи усунення виявлених недоліків, порушень. Якщо за результатами проведеної перевірки виявлено факти прийняття рішень посадовими особами органів реєстрації з порушенням вимог законодавства, ДМС надсилає відповідному органу реєстрації припис про вжиття необхідних заходів та усунення виявлених порушень, який є обов`язковим для виконання. Позивач [PERSON] 25.08.2025 звернувся до керівника органу реєстрації місця проживання та ведення реєстрів Долинської ТГ із заявою, в якій просив провести перевірку підстав для зняття 30.04.2025 із зареєстрованого місця проживання [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . За результатами перевірки скласти висновок та прийняти рішення про скасування зняття із зареєстрованого місця проживання [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] . Про прийняте рішення надіслати йому повідомлення(а.с.24-25). Згідно відповіді №Г/1507 Долинської міської ради Калуського району Івано-Франківської області від 02.09.2025, [PERSON] було знято із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування): [ADDRESS] , 30.04.2025, згідно підпункту 5 пункту 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року №265 "Про деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад" , про що його було повідомлено засобами телефонного зв`язку адміністратором ЦНАП 30.04.2025 р(а.с.26). Позивач [PERSON] 25.09.2025 звернувся до Державної міграційної служби України із заявою, в якій просив провести перевірку підстав для зняття 30.04.2025 із зареєстрованого місця проживання [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . За результатами перевірки, у випадку виявлення допущеного порушення органом реєстрації, під час здійснення зазначеної в п. 2 прохальної частини заяви реєстраційної дії вимог закону, надіслати повідомлення до органу реєстрації місця проживання та ведення реєстрів Долинської територіальної громади про необхідність проведення перевірки щодо здійснення такої реєстраційної дії (а.с.27-28). Згідно відповіді №Г/9370-25/4601.6.4/325-25 ДМС Західного міжрегіонального управління ДМС України від 03.10.2025, за результатами проведеної перевірки встановлено, що зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання здійснено 30.04.2025 Долинською територіальною громадою за адресою [ADDRESS] , у відповідності до підпункту 5 пункту 50 Порядку, а саме: за заявою власника житла, [PERSON] , [INFO] , що підтверджує право власності на житло місця проживання (витяг № 409990561 з Державного реєстру речових прав). Працівниками територіальної Долинської громади Калуського району зняття із задекларованого/зареєстрованого місяця проживання здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.29). Таким чином позивачу [PERSON] відмовлено у скасуванні відомостей про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, які проведені з порушенням вимог встановлених законом Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення адміністратора ЦНАП Долинської міської ради від 30.04.2025 про зняття з зареєстрованого місця проживання за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] є таким, що прийняте з порушенням вимог, встановлених законом, зокрема ч.3, 12 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні та позивачу відмовлено у скасуванні відомостей про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, які проведені з порушенням вимог, встановлених законом. При цьому, незважаючи на наявність підстав для застосування пунктів 91-93 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 265 від 07.02.2022, позивачу було відмовлено у скасуванні відомостей про його зняття із зареєстрованого місця проживання, що свідчить про триваюче порушення прав позивача як співвласника житла. У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 1211.00 грн ( квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки №14 від 16.10.2025 а.с.7), судом встановлено, що порушення прав позивача відбулося внаслідок неправомірної поведінки [PERSON] , позовні вимоги задоволено, тому суд вважає за необхідне стягнути витрати по сплаті судового збору на користь позивача саме з відповідачки [PERSON] . На підставі ст.ст. 60, 63, 66, 68 Сімейного кодексу України , Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» №1871-IX від 05.11.2021 (зі змінами і доповненнями), «Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування)», затвердженого Постановою КМУ №265 від 07.02.2022,

Outcome: approved