Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

у вересні 2025 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить скасувати арешт (обтяження № 4985212), накладений на все майно [PERSON] постановою державного виконавця ВДВС Голосіївського районного управління юстиції м. Києва про арешт майна боржника АА № 805936 від 07.05.2007 року. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно, яке прийняли вона та дружина спадкодавця - [PERSON] . Під час оформлення спадкових прав приватним нотаріусом повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину неможливо, через те, що на майно, яке належало спадкодавцю накладено арешт. 12.09.2025 року Голосіївський ВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив, що арешт нерухомого майна, зареєстрований 19.05.2007 року реєстратором Другої київської державноїнотаріальної контори на підставі постанови АА № 805936 від 07.05.2007 року ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, об`єкт обтяження: невизначене майно, власник: [PERSON] . Вищевказане обтяження неможливо ідентифікувати, як таке, що внесене до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в рамках конкретного виконавчого провадження. Отже, наявне в реєстрі обтяження - арешт на майно та відповідний запис про це в реєстрі обмежують права позивача, як спадкоємця. На підставі викладеного, [PERSON] просить позов задовольнити. Ухвалою від 13.10.2025 року відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 39-40). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило. Від третьої особи пояснень по суті справи до суду не надходило. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] належить 10/300 часток квартири [ADDRESS] та земельна ділянка площею 3,3891 га з кадастровим номером 3221281600:04:003:0030, що розташована на території Гоголівської сільської ради Броварського р-ну Київської обл. 19.05.2007 року за № 4985212 реєстратором Другої київської державної нотаріальної контори зареєстроване обтяження: арешт нерухомого майна на підставі постанови ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві АА № 805936 від 07.05.2007 року (а.с. 25). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 22). Спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] прийняли: його дружина [PERSON] та донька [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с. 24). З відповіді Голосіївського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 12.09.2025 року № 119474 вбачається, що арешт нерухомого майна, зареєстрований 19.05.2007 року реєстратором Другої київської державної нотаріальної контори на підставі постанови АА № 805936 від 07.05.2007 року ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, об`єкт обтяження: невизначене майно, власник: [PERSON] . Вищевказане обтяження неможливо ідентифікувати, як таке, що внесене до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в рамках конкретного виконавчого провадження (а.с. 27). За змістом ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 ЦК встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Підпунктами 4.15. та 4.18. п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України за №296/5 від 22.02.2012 року передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства(ст. 15 ЦПК України). Способи захисту цивільних прав, визначені у ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч. 1, 2, 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи, що наявність арешту на нерухоме майноє перешкодою у видачі свідоцтва про право на спадщину, то позивач набула право на звернення до суду із вказаним позовом, як спадкоємець померлого власника арештованого майна. На даний час наявність обтяження у виді арешту нерухомого майна на підставі постанови ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві АА № 805936 від 07.05.2007 року перешкоджає позивачу оформити спадщину після смерті батька та отримати свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, враховуючи, що подальше існування такого обтяження (арешту) перешкоджає позивачу реалізувати своє право на спадкування, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність зняття арешту. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved