Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін у справі. Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (далі ТОВ «СВЕА ФІНАНС, позивач) звернулось до суду із позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач) про стягнення кредитної заборгованості. На обґрунтування своєї позиції зазначає, що 18.09.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №1774798 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після того, як відповідачем було здійснено реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора і заповнено електронну заявку на отримання споживчого кредиту на сайті первісного кредитора в мережі Інтернет, що перебуває за адресою https:\\\.ua\\, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 18.09.2024 року направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №1774798 про надання споживчого кредиту у вигляді розміщення в особистому кабінеті позичальника на сайті повного тексту кредитного договору (за обраними позичальником в процесі оформлення параметрами терміну і суми кредиту). В процесі заповнення заявки і реєстрації особистого кабінету позичальником первісний кредитор здійснив ідентифікацію і верифікацію особи. 18.09.2024 року о 03:49:04 відповідачем [PERSON] було введено\\відправлено первісному кредитору у відповідному розділі ІТС одноразовий ідентифікатор, чим він прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладання договору про надання споживчого кредиту, на умовах визначених офертою. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало [PERSON] грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні кредиту, що підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК», що включено до реєстру платіжної інфраструктури Національного Банку України. Таким чином позичальником було отримано кредит в загальній сумі 4000,00 грн. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 24.02.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 01.02-04/25, відповідно до умов якого клієнт (первісний кредитор) відступає (передає) фактору (новий кредитор) права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу № 01.02-04/25 від 24.02.2025 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №1774798 від 18.09.2024 року складає: 17120 грн. 00 коп., з них: заборгованість по тілу кредиту- 4000 грн. 00 коп., заборгованість по відсотках 6360 грн. 00 коп., пеня - 6760 грн. 00 коп. Враховуючи наведене, позивач просить суд прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження по справі, стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзив на позовну заяву ТОВ «СВЕА ФІНАНС» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором, - не подав. Інших передбачених ЦПК України заяв по суті справи від її учасників до Олевського районного суду Житомирської області не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Корольовського районного суду міста Житомира Пилипюк Л.М. від 06.10.2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості передано за підсудністю до Олевського районного суду Житомирської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали вказаної цивільної справи передано для розгляду судді Винару Л.В. Оскільки, відповідачем у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, яка не має статусу підприємця, то суддею, у відповідності до положень ст. 187 ЦПК України, з метою визначення підсудності, надіслано запит до Олевської міської ради Житомирської області з проханням надати інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи - відповідача [PERSON] 19.11.2025 року на запит суду від Олевської міської ради Житомирської області надійшла інформація зі змісту якої слідує, що [PERSON] відповідно до Реєстру територіальної громади зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Олевського районного суду Житомирської області Винара Л.В. від 20.11.2025 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд цивільної справи визначено провести у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заяви та клопотання учасників справи. У судове засідання, представник позивача не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просить проводити розгляд справи без участі сторони позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи в суді шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання та опублікування оголошення на веб-сайті суду. На адресу суду повернулися поштові конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Про поважні причини неявки суду не повідомив. Будь які клопотання та відзив на позов від нього не надходили. Відповідно до норм п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду На підставі викладеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] не з`явився до суду без поважних причин. Таким чином, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити відповідне рішення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, оскільки у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 18.09.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір №1774798 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно п.1.2 Договору сума кредиту складає: 4000,00 гривень. Відповідно до п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. Мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби (п. 1.6). Згідно п. 1.7 денна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою на весь строк кредитування кредитом 1% в день. Розрахунок денної процентної ставки за формулою наведеною в Законі України «Про споживче кредитування»: (14400 грн./4000 грн.)/360 дн. * 100%=1% в день; за стандартною процентною ставкою з урахуванням період застосування зниженої процентної ставки за формулою наведеною в Законі України «Про споживче кредитування»: (13806 грн./4000 грн.)/360 дн.*100%=0,96% в день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою на весь строк користування кредитом 2899,03% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням період застосування зниженої процентної ставки 1933,14% річних (п. 1.9). Договір про надання споживчого кредиту підписаний позичальником [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора Н089 (а.с. 15-25). У додатку №1 до Договору №1774798 від 18.09.2024 року, яким є Графік платежів, загальна вартість кредиту становить 17806 грн. 00 коп. (а.с. 24). Також, 18.09.2024 року [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» коштів у позику, з врахуванням побажань споживача, яким є відповідач [PERSON] (а.с. 22-30). Як вбачається із листа директора ТОВ «Пейтек» Н. Докучаєвої Вих. №20250227-432 від 27.02.2025 року між Товариством та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» було укладено Договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № [NUMBER] від 2024-04-01. Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ»: 18.09.2024 03:51:09 на суму 4000,00 гривень (а.с. 56). 24.02.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 01.02-04/25, у відповідності до якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором (а.с. 57-76). На виконання вимог Договору факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було сплачено ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» грошові кошти в сумі 1508076,83 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією кредитного переказу коштів №9947 від 25.02.2025 року (а.с. 78). Відповідно до додатку №1 - реєстру боржників до Договору факторингу та витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-04/25 від 24.02.2025 року ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором №1774798 від 18.09.2024 року у сумі 17120 грн. 00 коп., з них: заборгованість по тілу кредиту- 4000 грн. 00 коп., заборгованість по відсотках 6360 грн. 00 коп., пеня - 6760 грн. 00 коп. (а.с. 79-81). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою їх забезпечення. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із ч. 1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.629 та ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору і є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Статтею 1081 ЦК України передбачено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що відповідачем порушено умови укладеного кредитного договору щодо погашення кредиту та процентів за його користування відповідно до умов кредиту, оскільки кредит ним не повернуто, проценти не сплачені. Таким чином, оскільки відповідач не дотримався умов, передбачених кредитним договором та допустив заборгованість, то позовні вимоги ТОВ «СВЕА ФІНАНС» в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4000 грн. 00 коп. та заборгованості по відсотках у розмірі 6360 грн. 00 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення з відповідача пені, суд зазначає наступне. Положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія неодноразово продовжувалася. Оскільки, пеня (неустойка) нарахована у період дії в Україні воєнного стану, то відповідач як позичальник на підставі п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в будь-якому випадку звільняється від обов`язку сплати на користь позивача, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Розподіл судових витрат. Згідно ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що за подання позовної заяви майнового характеру позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що є судовими витратами позивача, які суд вирішує стягнути на його користь із відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 465,79 грн.

Outcome: approved