Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з позовом до Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області про визнання за позивачкою права власності на житловий будинок садибного типу № 14, який знаходиться по [ADDRESS] , мотивуючи це наступним. Згідно технічного паспорта від 20 січня 2022 року, виготовленого на житловий будинок садибного типу за [ADDRESS] , замовником є позивачка [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Відповідно до характеристики об`єкта нерухомого майна технічного паспорта від 20 січня 2022 року, рік спорудження житлового будинку садибного типу за № 14, який знаходиться по [ADDRESS] , є 1989 рік. Відповідно до Виписки із погосподарської книги Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 21.03.2022 року № 20, номер об`єкта ПГО 0016_3 в погосподарській книзі № 1 відкритий на громадянку [PERSON] . Власник будинку - [PERSON] , крім того земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) під вказаним будинком передана їй в користування. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.12.2025 № 455372578 право власності на житловий будинок садибного типу за [ADDRESS] не зареєстровано. Під час звернення до державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, [PERSON] повідомили, що відсутність документів передбачених для реєстрації об`єктів збудованих до 05 серпня 1992 року, а саме документа, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, унеможливлює здійснення державної реєстрації речового права на вищевказаний житловий будинок, а тому позивачка вимушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно для подальшої державної реєстрації речового права згідно закону. Представник позивачки в судове засідання не з`явився, проте письмовою заявою прохав суд розглядати справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача в судове засідання теж не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, відзив на позову заяву не надав. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість вирішення справи за наявними матеріалами у відповідності до положень ч.8 ст.178 ЦПК України. Суд, дослідивши документи справи вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно технічного паспорта від 20.01.2022, виготовленого на житловий будинок садибного типу за [ADDRESS] , замовником є позивачка [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Відповідно до характеристики об`єкта нерухомого майна технічного паспорта від 20 січня 2022 року, рік спорудження житлового будинку садибного типу за [ADDRESS] , є 1989 рік. Відповідно до Виписки із погосподарської книги Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 21.03.2022 року № 20, номер об`єкта ПГО 0016_3 в погосподарській книзі № 1 відкритий на громадянку [PERSON] . Власник будинку - [PERSON] , крім того земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) під вказаним будинком передана їй в користування. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.12.2025 № 455372578 право власності на житловий будинок садибного типу за [ADDRESS] не зареєстровано. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом, що передбачено частиною четвертою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». В той же час, державна реєстрація права власності на житлові будинки, будівлі на день побудови вищевказаного гаражу регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, «Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Міністерстві юстиції 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільного кодексу України та Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав частина перша статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). При цьому, погосподарський облік, як вид первинного обліку, передбачений для накопичення і систематизації відомостей, які збирають сільські, селищні, міські ради територіальних громад (далі - місцеві ради) по кожному з розташованих на їхній території населених пунктів і які є необхідними для проведення державних статистичних спостережень. Погосподарський облік ведуть з урахуванням норм чинного законодавства з питань захисту персональних даних. Цей облік не передбачає реєстраційних дій і не несе жодних правових наслідків для об`єктів, відносно яких він здійснюється, що передбачено Інструкцією з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах. На підставі частини 2 статті 331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно абзацу 3 пункту 78 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди до них, що закінчені будівництвом до 05.08.1992. Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно з частиною першою статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», однією з підстав для відмови в державній реєстрації прав є, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Під час звернення до державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, [PERSON] повідомили, що відсутність документів передбачених для реєстрації об`єктів збудованих до 05 серпня 1992 року, а саме документа, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, унеможливлює здійснення державної реєстрації речового права на вищевказаний житловий будинок. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Відповідно до ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частина друга цієї ж статті встановлює, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 9 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved