Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

У листопаді 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18 лютого 1989 року між сторонами було зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Дарахівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, про що складено актовий запис № 3 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . У сторін в шлюбі народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя. У зв`язку з цим між подружжям припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство та не проживають разом. Шлюб існує лише формально, його збереження суперечить інтересам позивача. Проти примирення [PERSON] заперечує. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 листопада 2025 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/24398/25. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав, у ньому наведених. Суду пояснив, що відповідачка проживає в іншій країні близько двадцяти років, а тому причини для збереження шлюбу відсутні. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася належним чином, відзиву не подала. Згідно ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідачка про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 18 лютого 1989 року сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Дарахівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, про що зроблено актовий запис №3, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 14 листопада 2025 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Спільних неповнолітніх дітей у подружжя немає. Судом встановлено, що між сторонами погіршилися відносини, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У зв`язку з тим, що позивач не заявив вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved