Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

представник ТОВ «ФК «Єврокредит» Журавльов С.Г. звернувся до суду з позовом, сформованим в системі «Електронний суд», у якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Єврокредит» суму заборгованості в розмірі 28 391, 16 грн., що складається з заборгованості за кредитом 9 994, 05 грн., заборгованості по сплаті відсотків 18 397, 11 грн., а також стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн. та витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 11 200, 00 грн.. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.05.2021 між АТ «Мегабанк» та [PERSON] було укладено заяву-договір №TDB.2021.0011.14624 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, відповідно до умов якого товариство відкрило відповідачу поточний рахунок у гривні, що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, та видало платіжну картку міжнародної платіжної системи. 03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» укладено договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Таким чином, новий кредитор ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» набув право вимоги до боржників за основними договорами, в тому числі і за кредитним договором № TDB.2021.0011.14624 від 26.05. 2021, відповідно до якого боржником є [PERSON] 27.12.2024 ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» уклало з ТОВ «ФК «Єврокредит» договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Відповідно до умов договору №1/12 ТОВ «ФК Єврокредит» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за основними договорами. Відповідно до додатку №1 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору про відступлення прав вимоги, серед інших, до ТОВ «ФК «Єврокредит» перейшло право вимоги за кредитним договором № TDB.2021.0011.14624 від 26.05. 2021, відповідно до якого боржником є [PERSON] .. Загальна сума заборгованості становить 28 391, 16 грн. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», а в подальшому - ТОВ «ФК «Єврокредит», права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо АТ «Мегабанк» станом на день відступлення права вимоги 03.09.2024. У свою чергу, ні ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», ні ТОВ «ФК «Єврокредит» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало. Ухвалою судді Багачевського міського суду Черкаської області від 07.01.2026 цивільну справу було прийнято до провадження та відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Крім того, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Єврокредит» Миронюк С.М. не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просить суд розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] та його представник Олійник С.В. не з`явилися. Представник відповідача через систему «Електронний суд» подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить позовні вимоги ТОВ «ФК «Єврокредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 9 994, 05 грн., розподіл судових витрат здійснити пропорційно задоволених позовних вимог, з урахуванням заперечень щодо стягнення витрат на правничу допомогу. Розгляд справи просить здійснити за відсутності відповідача та його, як представника. В обґрунтування своїх вимог у відзиві на позовну заяву зазначив, що 29.05.2021 між АТ «Мегабанк» та [PERSON] укладено заяву-договір №ТDB.2021.0011.14624 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobanк, який складається з публічної частини договору, яким є договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobanк з додатками, розміщений у місці інформування клієнта та на сайті АТ «Мегабанк» та в мережі інтернет, та індивідуальної частини, якою є вказана заява договір. Відповідно умов договору: заборгованість за кредитом 9 994, 05 грн.; заборгованість по сплаті відсотків 18 397,11 грн. Загальна сума заборгованості 28 391,16 грн.. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач шляхом заповнення заяви -договору № ТDB.2021.0011.14624 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobanк, який складається з публічної частини договору, яким є договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobanк з додатками, розміщений у місці інформування клієнта та на сайті АТ «Мегабанк» та в мережі інтернет, та індивідуальної частини, якою є вказана заява договір. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Згідно зі ст. 11, 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів». За змістом положень ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Таким чином у даній справі кредитодавець, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно, у зв`язку зі специфічними умовами та структурою самого договору Отже, з урахуванням практики ВП ВС, у даному випадку сторони не обумовили у письмовому вигляді ціну договору, що встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а будь-яка заборгованість за відсотками застосовуватися не може. При цьому тіло кредиту - це сума, яку позичальник фактично отримує на руки. У неї входить тільки основний борг. Тобто у даному випадку основний борг є сума 9 994, 05 грн.. З урахуванням наведеного саме таку суму може вимагати до стягнення позивач у відповідача. Якщо у даній справі суд дійде висновку про необхідність стягнення заборгованості за відсотками, відповідач просить врахувати вищезгадані положення ч. 1, ч. 2 та п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно яких продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. У даній справі нараховані відсотки за договором є несправедливими, оскільки очевидно наявний істотний дисбаланс на шкоду відповідачу: основний борг становить 9 994, 05 грн., а відсотки складають 18 397, 11 грн., що становить близько 200 % від самого тіла кредиту. Тому з урахуванням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з віддповідача можуть бути стягнуті відсотки у розмірі 50 %, тобто 4 997, 03 грн. (9 994, 05 грн. тіло кредиту * 50 %). Позивач заявляє до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 11 200, 00 грн., однак відповідач вважає зазначену суму завищеною і такою, яка не відповідає складності справи. Згідно доданого до позовної заяви акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги їх вартість складає: проведення юридичного та фінансового аналізу боржника 1 200, 00 грн., складання, підписання та подання до суду позовної заяви 10 000, 00 грн.. Позовна заява є типовою, отже справа є не складною, об`єм наданих послуг мінімальним (дві послуги). При тому, що заявлено клопотання про розгляд справи у спрощеному провадженні, без виклику сторін. Тобто представник позивача, наміру брати участь у судових засіданнях на даному етапі не проявляє. Таким чином, затрати часу на надання послуг є мінімальними. Сума до стягнення заявлена 28 391, 16 грн., а витрати на правову допомогу 11 200, 00 грн, що становить майже половину заявленої до стягнення суми. Розмір правової допомоги очевидно не є співмірним із ціною позову. Відтак заявлена сума судових витрат є очевидно необгрунтованою та завищеною. На переконання відповідача об`єктивна сума правової допомоги становить 3 000, 00 грн.. Представник позивача ТОВ «ФК «Єврокредит» Журавльов С.Г. через систему «Електронний суд» подав до суду відповідь на відзив, в якому повністю підтримав позовні вимоги позивача та просить їх задовольнити, з огляду на те, що посилання відповідача на Закон України «Про захист прав споживачів» є нерелевантним, оскільки правовий зміст процентів це плата за правомірне користування кредитними коштами. Сама суть кредитних правовідносин полягає у наданні грошових коштів в користування за плату і така плата встановлюється у вигляді процентів (ст. 1054 ЦК України). Розмір такої плати встановлений за домовленістю сторін і чітко зафіксований в п. 4 розділу «Запевнення та умови» заяви-договору. Натомість у вказаній статті закону мова йде про компенсацію у разі невиконання споживачем зобов`язань за договором. Тобто за контекстом статті є очевидним, що в даному випадку законодавець мав на увазі заборону встановлення непропорційних санкцій за невиконання договору, а не плати за договором. Також вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій зі сторони позивача та зменшенню не підлягає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до відповідних їм висновків. 26.05.2021 між АТ «Мегабанк» та [PERSON] укладено заяву-договір (індивідуальна частина) № TDB.2021.0011.14624 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, який набрав чинності з моменту його підписання із строком його дії протягом 3 (трьох) років з можливістю його подальшої пролонгації (а.с.74-77). З виписки по особовому рахунку за період з 26.05.2021 по 02.12.2022 та з 03.12.2022 по 03.09.2024 вбачається, що [PERSON] користувався кредитними коштами (а.с.46-54, 55-66). Водночас відповідно до довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] станом на 03.09.2024 має заборгованість за кредитним договором №TDB.2021.0011.14624 від 26.05.2021 в сумі 28 391, 16 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 9 994, 05 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 18397, 11 грн. (а.с. 45). 03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» був укладений договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги (а.с.17-22, 26-27). Як вбачається із платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 66895 від 31.07.2024 ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» здійснило плату за лот GL1N426240, переможець ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», ЄДРПОУ: 40916672, протокол №GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, ціна продажу 23 425 777,00 без ПДВ (а.с.23). ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» 27.12.2024 уклало з ТОВ «ФК «Єврокредит» договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, за яким права вимоги переходять від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору та додатку № 1 (п. 2 договору № 1/12) (а.с.13-16). Як вбачається з витягу з додатку № 1 до договору № 1/12 про відступлення прав вимоги, укладеного 27.12.2024 заборгованість [PERSON] станом на 03.09.2024 за кредитним договором № TDB.2021.0011.14624 від 26.05.2021 становить 28 391, 16 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 9 994, 05 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 18 397, 11 грн. (а.с. 44). За платіжними інструкціями до кредитного переказу коштів № 1074 від 27.12.2024, № 1822 від 22.09.2025, № 1091 від 31.01.2025 ТОВ «ФК «Єврокредит» здійснило плату згідно договору № 1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024 (а.с.43). Спірні правовідносини виникли з договору споживчого кредиту і позивач доводить, що має місце неналежне виконання зобов`язань позичальником. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ч. 1, 2 п. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Положеннями ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення пар. 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Водночас у відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, право вимоги за кредитним договором, укладеним між первісним кредитором АТ «Мегабанк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», а в подальшому - до ТОВ «ФК «Єврокредит». Оскільки ТОВ «ФК «Єврокредит» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» та АТ «Мегабанк», відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконав в строки, передбачені договором, чим порушив умови договору кредиту, суд, оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Єврокредит» суму заборгованості в розмірі 28 391, 16 грн., що складається з заборгованості за кредитом 9 994, 05 грн. та заборгованості по сплаті відсотків 18 397, 11 грн.. Щодо стягнення з відповідача витрат в сумі 11 200,00 грн. за надання професійної правничої допомоги, суд зазначає наступне. За правилами ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження адвокатських повноважень та понесених витрат ТОВ «ФК «Єврокредит» надало копії таких документів: договір про надання правової допомоги № 1/07 від 01.07.2025 та додатки до нього (а.с.32-39, 41); акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги (а.с.42); реєстр боржників (а.с.40). У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. У постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу ч. 3 ст. 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у рішенні «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні «Лавентс проти Латвії» (заява № 58442/00) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Представник відповідача просив зменшити суму відшкодування витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, з 11 200, 00 грн. до 3 000, 00 грн.. Враховуючи клопотання представника відповідача про зменшення суми витрат, які підлягають до стягнення за надання професійної правничої допомоги, з огляду на характер правовідносин у цій справі, яка є малозначною, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 3 000, 00 грн., оскільки витрати саме на вказану суму є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Із дослідженої платіжної інструкції № 3507 від 23.10.2025 (а.с.103) судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору із застосуванням понижуючого коефіцієнта в розмірі 0,8 ставки в сумі 2 422, 40 грн., які, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ЗУ «Про електронну комерцію», ст. 1, 3, 11, 205, 207, 509, 512, 525, 526, 610-612, 615, 626 - 628, 629, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. 8, 42, 61 Конституції України та

Outcome: approved