Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" 25.12.2025 через підсистему "Електронний суд" в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №14.03.2025-100001121 від 14.03.2025 у розмірі 13530 гривень, оскільки відповідач порушив умови договору, а також стягнути судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 02 січня 2026 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача. Зазначив також, що проти ухвалення заочного рішення не заперечують. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином . Відповідачу була надіслана копія ухвали суду про відкриття провадження, копія позовної заяви разом з доданими до неї документами відповідно до ст. 128-130 ЦПК України на поштову адресу, відповідачу надіслано рекомендованим листом,що підтверджується інформацією, викладеною на сайті ПАТ «Укрпошта» (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) 03.02.2026р. зазначена операція щодо рекомендованого листа на ім`я [PERSON] «адресат відсутній за вказаною адресою», тобто вважається , що відповідач повідомлений належним чином. Відповідно до відповіді ЦНАП Голованівської селищної ради Кіровоградської області № 332 від 29.12.2025, яка надійшла до суду 21.12.2025 слідує, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою : [ADDRESS] .Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачем подано не було. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення, відповідно до положень ст.ст. 280 -282 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, у відповідності до ч. 1 ст.526 Цивільного кодексуУкраїни (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що 14.03.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено електронний Кредитний договір (оферти) №14.03.2025-100001121 від 14.03.2025, за допомогою системи BankID Національного банку. Відповідач електронним цифровим підписом (електронний підпис одноразовим ідентифікатором) підписав пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 6000 грн.00 коп, а отже акцептовано умови Договору. Позичальник [PERSON] під час укладення кредитного №14.03.2025-100001121 від 14.03.2025 пройшов ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Під час ідентифікації Позичальника [PERSON] з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи. Відповідно до умов кредитного договору №14.03.2025-100001121 від 14.03.2025 р позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту - 14/03/2025; сума кредиту: 6000 грн. 00 коп.; строк, на який надається кредит 217 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 16.10.2025. 25.06.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено додатковий договір за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою [PERSON] збільшити суму кредиту, в зв`язку з чим були внессені наступні зміни до Договору:, якими : «1. Сторони підтверджують, що у зв`язку з неналежним виконанням Позичальником умов Договору станом на дату укладення даного додаткового договору у позичальника утворилась прострочена заборгованість з повернення суми кредиту (0 грн. 00коп.), сплати Процентів (5580 грн. 00 коп.), сплати Комісії за надання (540 грн. 00 коп.), сплати Комісії за обслуговування (1080 грн. 00 коп.) за Договором у загальному розмірі 7200 грн. 00 коп. (надалі - Заборгованість), яка є фіксованою та не збільшується протягом строку дії даного Додаткового Договору, на неї не нараховуються Проценти. Також у Позичальника в зв`язку з вказаним неналежним виконанням Позичальником умов Договору наявний обов`язок сплатити неустойку у розмірі 3000 грн. 00 коп.. У Кредитора визнання доходу та дебіторської заборгованності за неустойкою виникає у період її погашення. Сторони домовились, що на підставі даного Додаткового Договору Позичальник зобов`язаний сплатити вказану прострочену заборгованість відповідно до Графіку платежів, зазначеного в п.4 даного Додаткового Договору. 2. Сторони підтверджують, що станом на дату укладення Додаткового Договору у Позичальника за Договором наявні нараховані та не прострочені зобов`язання з повернення Суми Кредиту (6000 грн. 00 коп.), зі сплати нарахованих Процентів (330 грн. 00 коп.), зі сплати нарахованої Комісії за надання (0 грн. 00 коп.), зі сплати нарахованої Комісії за обслуговування (0 грн. 00 коп.) у загальному розмірі 6330 грн. 00 коп., які на підставі даного сплатити відповідно до Графіку платежів, зазначеного в п.4 даного Додаткового Договору. Пунктом 3.2. встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 4.1. кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-74XX-XXXX-4285. Згідно п. 4.3. Договору днем надання кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного Кредитного договору, а саме через свого партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті, у розмірі 6000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором, а саме 217 календарних днів. Дата повернення кредиту 16.10.2025 що підтверджується квитанцією про перерахування суми кредиту . Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку із чим, станом на дату подання заяви 25.12.2025, утворилась заборгованість у розмірі 13530 грн., що складається з: тіла кредиту - 3000 грн., процентів - 5910 грн. , комісії (пов`язаної з наданням кредиту) - 540 грн. , додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) - 1080 грн. , неустойки - 3000 грн. Відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму 3000 грн. від 25.06.2025 року Під час формування довідки пр заборгованість та суми позовної вимоги було враховано факт оплати та змінено суму заборгованості. що є підтвердженням існування та визнання такого боргу Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Крім того, згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач, особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинна подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинен подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України). Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За змістом ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. У своїх рішення Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, вказує, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Згідно вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення суми позики, і це є істотним порушенням Договору про відкриття кредитної лінії №14.03.2025-100001121 від 14.03.2025 р, тобто факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за даним договором знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду і не був оспорений відповідачем, суд знаходить позовні вимоги підставними і обґрунтованими, а тому позов задовольняє у повному обсязі. [PERSON] відзиву на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, не подав, як і жодних доказів на спростування використання кредитних коштів. За таких обставин, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» зазначеної заборгованості, оскільки відповідачем не доведено факт виконання Умов надання банківських послуг і повернення кредиту, чим право ТОВ «Споживчий центр» порушено і підлягає судовому захисту. Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved