Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, починаючи з 20.06.2012 року. Від шлюбу мають двоє неповнолітіх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 30.12.2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що сімейне життя між ними не склалося, спільно не проживають з 2024 року, сімейні стосунки між ними припинені і сім`я існує лише формально. Причинами розірвання шлюбу є різні погляди на життя, неможливість знайти спільні рішення сімейних проблем, сварки, взаємні образи. Вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, тому просив розірвати шлюб. Ухвалою суду від 31.12.2025 року відкрито провадження у справі з визначенням її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 04.02.2026 року. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Ковалюх В.М. в судове засідання не з`явилися. У наданій заяві просили розглядати справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явився. Направлене на її адресу судове повідомлення повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. За таких обставин, враховуючи, що заяв про розгляд справи за відсутності [PERSON] та відзиву на позов від неї не надійшло, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, провівши заочний розгляд справи, враховуючи, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, що визначено ч.1 ст. 24 СК України. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За приписами ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, що визначено ст.112 СК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки їх сім`я розпалася, зберегти її неможливо, збереження сім`ї і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Позивач наполягав на розірванні шлюбу, на примирення не згоден. Відповідачка в судове засідання не з`явилася та не спростувала доводів позивача, зазначених у позові.

Outcome: approved