Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «ЄАПБ» звернувся до Сумського районного суду Сумської області із позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 25098,00 грн та судовий збір в розмірі 3028 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 жовтня 2024 року між ТОВ "Аванс Кредит" та [PERSON] укладено кредитний договір № 13552-10/2024. 22 січня 2025 року між TOB "Аванс Кредит" та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 22012025/2, відповідно до умов якого ТОВ "Аванс Кредит" передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 22 січня 2025 року до Договору факторингу № 22012025/2 від 22 січня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 25098,00 грн. з яких: 10000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10098,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 5000,00 грн. штрафні санкції. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій і розмір заборгованості перед позивачем за кредитним договором складає 25098,00 грн. Ухвалою суду від 21 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У встановлений законом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні жодна зі сторін не подала. Відповідач у встановлений судом строк відзиву не подав, копію ухвали та позов з додатками направлялись відповідачу на зареєстровану адресу, але поштове відправлення було повернуто у зв`язку з тим, що «адресат відсутній за вказаною адресою». Представник позивача проти винесення заочного рішення не заперечує. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав Судом встановлено, що 13 жовтня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] укладено в електронній формі договір про надання фінансового кредиту № 13552-10/2024. Договір підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором W128. Згідно з умовами п. п. 1.1, 1.2, 1.4.1, 1.6 договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 10000, 00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 120 днів. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 09 лютого 2025 року. Процентна ставка становить 0,99% в день, що складає 361,25 % річних. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4149-60хх-хххх-0414 (а.с. 6-12). У Додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту за № 13552-10/2024 від 13 жовтня 2024 року визначено графік платежів, дата повернення позики, сплати нарахованих процентів та комісії. До Договору про надання фінансового кредиту додано також Паспорт споживчого кредиту, що містить інформацію про істотні умови кредитування, такі як розмір кредиту, строк його надання, проценту ставку та інші умови, які зазначені в кредитному договорі (а.с. 10 -12). Згідно з листом №20251021-24 від 21 жовтня 2025 року ТОВ «ПЕЙТЕК» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. 13 жовтня 2024 року перераховано кошти на суму 10000,00 грн, номер транзакції в системі ТОВ «Аванс Кредит»- 3328193 (а.с. 13). 22 січня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Аванс кредит» укладено Договір факторингу № 22012025/2 (а.с. 16-20). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №22012025/2 від 22 січня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в загальній сумі 25098,00 грн, з яких: 10000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 10098,00 грн сума заборгованості за відсотками та 5000,00 грн - сума заборгованості за штрафними санкціями (а.с. 21). Згідно з розрахунком заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 13552-10/2024 від 13 жовтня 2024 року заборгованість [PERSON] становить 25098,00 грн, з яких: 10000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 15098,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно з ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч. 12 та 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Так, 13 жовтня 2024 року, укладаючи кредитний договір №13552-10/2024, ТОВ «ЄАПБ» та [PERSON] погодили порядок і строки виконання зобов`язання за кредитним договором та умови користування кредитом. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно з цією статтею договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За вимогами ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України). Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. З огляду на викладене, суд вважає, що позивач довів факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені кредитним договором №13552-10/2024 від 13 жовтня 2024 року, зокрема заборгованості по тілу кредиту у розмірі 10000,00 грн, по процентам у розмірі 10098,020 грн. Що стосується стягнення неустойки, то п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про відмову в частині стягнення неустойки в розмірі 5000,00 грн. Отже, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №13552-10/2024 від 13 жовтня 2024 року у розмірі 20098,00 грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 20098,00 грн, тобто на 80,0%, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422,40 грн (3028,00 грн.* 80,0 %) судового збору. Щодо стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, в розмірі 1514 грн 00 коп., суд приходить до висновку про відмову у їх задоволенні, оскільки в матеріалах справи докази понесення таких витрат відсутні.

Outcome: partial