Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

07.01.2026 позивачка звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що 27.09.2003між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано Донецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 1395. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Подальше шлюбне життя та збереження шлюбу не можливо через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та поваги. На даний момент шлюбні відносини припинено, спільне господарство не ведеться останні 3 роки. Сімейні відносини фактично втратили свій зміст, подальшого сенсу підтримки шлюбних відносин немає. 08.01.2026 року винесено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, та розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстровано 27 вересня 2003 року Донецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . Сторони подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, що визнається сторонами. Із позову та заяв сторін, поданих на адресу суду встановлено, що подальше спільне проживання між ними є неможливим, спільного господарства не ведуть. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази суд приходить до висновку, що відносини, які склалися між подружжям, вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливим, а тому надання строку на примирення суд вважає недоцільним. Позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи заяву позивачки, її прізвище слід залишити без змін [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1331 грн. 20 коп.

Outcome: approved