Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

І. Зміст позовних вимог У серпні 2025 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2908802896/260309 від 08.03.2020 року у розмірі 14 906,25 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач отримав кредитні кошти, проте зобов`язання щодо їх повернення належним чином не виконав. Право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача на підставі договорів факторингу та відступлення права вимоги. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 серпня 2025 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Відповідач через представника подав відзив, у якому просив поновити строк на його подання у зв`язку з проходженням військової служби. По суті позову відповідач заперечував факт укладення договору, вказував на відсутність первинних бухгалтерських документів про видачу коштів та зазначив, що нарахування процентів поза межами строку дії договору (після 01.04.2020) є незаконним згідно з правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Судом встановлено, що 08.03.2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2908802896/260309 в електронній формі. Договір був підписаний Відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з умовами Договору: Сума кредиту: 4 500,00 грн. Строк кредиту: 25 днів (дата повернення - 01.04.2020 року). Процентна ставка: 1,85% від суми кредиту за кожен день користування. На виконання умов договору, 08.03.2020 року кредитор перерахував кошти в сумі 4 500,00 грн на платіжну картку № 5167-98xx-xxxx-0618, що підтверджується інформаційною довідкою та випискою з особового рахунку. Встановлено, що право вимоги за вказаним Договором перейшло від первісного кредитора (ТОВ «ГОУФІНГОУ») до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» на підставі договору факторингу № 1-31/05/21 від 31.05.2021 року. Надалі, 03.06.2021 року, ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відступило право вимоги Позивачу - ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» на підставі договору № 1-03/06/2021. Таким чином, Позивач набув статусу кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідач у встановлений договором строк (до 01.04.2020 р. включно) кошти не повернув, чим порушив умови Договору. Позивачем заявлено до стягнення заборгованість у розмірі 14 906,25 грн, з яких 10 406,25 грн - проценти за користування кредитом. Суд відхиляє аргументи відповідача про неукладення договору з огляду на наступне. Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, підписаний одноразовим ідентифікатором, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Позивачем надано інформаційну довідку про реєстрацію Відповідача в системі та використання ним коду з SMS-повідомлення для підписання договору. Отримання коштів на картковий рахунок № [NUMBER] xx-xxxx-0618 підтверджує реальний характер правочину Факт надання коштів у розмірі 4 500,00 грн. підтверджується випискою по особовому рахунку та даними платіжного посередника. Відповідачем не надано доказів повернення вказаної суми, тому вимога про стягнення основного боргу (тіла кредиту) є законною та обґрунтованою. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Стаття 512 Цивільного кодексу України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яка виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що між первісним кредитором та відповідачем було укладено Кредитний договір у електронній формі з дотриманням вимог Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач, шляхом використання одноразового ідентифікатора, підтвердив свою волю на укладення договору та згоду з його умовами. Таким чином, Кредитний договір є чинним та обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що згідно з п. 1.3 договору, строк кредитування складав 25 днів - до 01.04.2020 року. Позивач нарахував проценти за ставкою 1,85% на добу за весь період, що значно перевищує строк договору. Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок: право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Після закінчення цього строку (в даному випадку після 01.04.2020) кредитор має право на стягнення сум за ст. 625 ЦК України (якщо такі вимоги заявлені), але не договірних процентів. Таким чином, нарахування процентів за ставкою 1,85% на добу є правомірним лише в межах 25 днів користування кредитом: 4500,00 грн х 1,85% х 25 дні = 2081,25 грн. Таким чином, на підставі належних та допустимих доказів, суд дійшов висновку про наявність невиконаного грошового зобов`язання відповідача перед позивачем за кредитним договором, яке підлягає стягненню в судовому порядку. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial