Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

У грудні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, у зв`язку з навчанням. Позивачка свій позов мотивує тим, що вона є повнолітньою, але навчається в Чернігівському центрі професійно-технічної освіти, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач є її батьком, працездатним, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини на час навчання, тому позивачка звернулася до суду з заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з дня звернення з позовом до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи з його участю до суду не подав. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не надав відзив на позовну заяву, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є батьком повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). З довідки № 399 від 16.09.2025 вбачається, що [PERSON] дійсно навчається в комунальному закладі «Чернігівський центр професійно-технічної освіти» Чернігівської обласної ради ІІІ атестаційного рівня з 01 вересня 2025 року по професії «Офіціант. Бармен». Форма навчання денна. На повному державному утриманні не перебуває. Дата закінчення навчального закладу 30.04.2027 (а.с.4). Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язанні утримувати її до досягнення 23 років за умови, що вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Право на звернення до суду з позовом має той із батьків, з ким проживає дитина, а також сама дитина. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, який необхідно стягувати з відповідача на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд враховує також положення СК України у відповідності із яким, правове зобов`язання по утриманню повнолітніх дітей, які продовжують навчання покладено в рівній мірі на обох батьків, батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дітей, які навчаються, за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, а повнолітня дитина потребує допомоги у зв`язку із навчанням. Виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» викладених у пункті 20, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б повністю спростовували позовні вимоги або беззаперечно підтверджували обставини щодо неможливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, у зв`язку з навчанням, зокрема: довідки про стан здоров`я, довідки про склад сім`ї та довідки про доходи відповідача. Отже, в даній ситуації суд знаходить, що відповідач зобов`язаний утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання, при цьому: дитина, яка підлягає утриманню має вік більше 18 років, але менше 23; продовжує навчання; потребує у зв`язку із цим матеріальної допомоги; відповідач має можливість надавати таку допомогу, у зв`язку із чим з відповідача необхідно стягнути аліменти. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача суд відповідно до статті 200 СК України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище позивача та сина; відсутність в матеріалах справи доказів про стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність в матеріалах справи доказів про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; відсутність в матеріалах справи доказів про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. На підставі викладеного та враховуючи, що батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дітей, які навчаються, за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, а повнолітня дитина потребує допомоги у зв`язку із навчанням, враховуючи наявні в матеріалах справи докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої доньки на час її навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не більше як до досягнення нею 23 років. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, відповідатиме критерію щодо рівності батьків у понесенні витрат на утримання повнолітньої дитини, загальним засадам сімейних відносин справедливості, розумності та моральності, буде відповідати інтересам дитини, та є спроможним для відповідача і не ставитиме його у скрутне матеріальне становище. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved