Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № Р25.230.74545 від 15.11.2017 року у розмірі 29 937 гривень 22 копійки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.11.2017 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Р25.230.74545, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби у сумі 37793 гривні, включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами. Позичальник виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами лише частково, у зв`язку з чим станом на 15.11.2022 року утворилася заборгованість відповідача у розмірі 29937 гривень 22 копійки, з яких заборгованість за основним боргом 28014 гривень 48 копійок, заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами 1922 гривні 74 копійки. 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та ТОВ «ФК «СОНАТІ» (Фактор) укладений Договір факторингу № 16/11-23, відповідно до якого клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає права грошової вимоги до боржників, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором № Р25.230.74545 від 15/11/2017 року. У подальшому, 29.12.2023 між ТОВ «ФК «СОНАТІ» (Клієнт) та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» (Фактор) укладено Договір факторингу №29/12-23, відповідно до якого до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до боржників за первинними договорами, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором № Р25.230.74545 від 15/11/2017 року. Зазначає, що всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо АТ «Ідея Банк», станом на день відступлення права вимоги 16.11.2023 року. ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 13.10.2025 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 03.12.2025 року з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові, на виконання ухвали судді від 13.10.2025 року, надійшов актовий запис про зміну імені №55 від 19.10.2023 року, відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на « [PERSON] », у зв`язку з чим ухвалою суду від 03.12.2025 року розгляд справи відкладено. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належно, у позові зазначив про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталась, відзив на позовну заяву не подала. 27.01.2026 постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до статей 223, 280, 281 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 15.11.2017 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Р25.230.74545, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби у сумі 37793 гривні, включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (а.с.51-53). Відповідно до п. 1.2, 1.3 Договору, банк надає кредит у день його підписання строком на 60 місяців, за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 1,9900 % річних від залишкової суми кредиту. Відповідно до п. 1.7 Договору, банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок № [NUMBER] у гривні, в рамках послуг «БПР «Стартовий», що обслуговується на умовах Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до п. 2.1 Договору, позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 60 щомісячних внесках включно до 15 дня/числа кожного місяця, згідно графіку щомісячних платежів. Платежі здійснюватимуться на транзитний рахунок № [NUMBER] . Графік щомісячних платежів за кредитним договором визначений п. 6.1 Договору. Кредитний договір № Р25.230.74545 підписаний [PERSON] власноруч. 15.11.2017 року [PERSON] підписала заяву № Р25.230.74545 про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банк (а.с.67). 15.11.2017 року [PERSON] підписала заяву-анкету, відповідно до якої підтвердила що заява про розмір щомісячного доходу, підписана нею власноручно і вся вказана у ній інформація є правдивою (а.с. 48) Також, до кредитного договору № Р25.230.745453 додані Паспорт споживчого кредиту та Графік щомісячних платежів за кредитним договором, що є Додатком до Паспорта споживчого кредиту та підписаний відповідачем власноручно (а.с.58, 59). Одночасно, 15.11.2017 року [PERSON] укладено договір добровільного страхування життя на випадок смерті в результаті нещасного випадку (а.с.47). ПАТ «Ідея Банк» перерахувало на банківський поточний рахунок [PERSON] грошові кошти у сумі 37793 гривні, з яких сплачений на рахунок страховий платіж, що підтверджується ордером-розпорядження № 1 про видачу кредиту та ордером-розпорядження № 2 (а.с.56, 57). 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та ТОВ «ФК «СОНАТІ» (Фактор) укладений Договір факторингу № 16/11-23, відповідно до якого клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає права грошової вимоги до боржників, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором № Р25.230.74545 від 15/11/2017 року (а.с.38-44). 29.12.2023 між ТОВ «ФК «СОНАТІ» (Клієнт) та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» (Фактор) укладено Договір факторингу №29/12-23, відповідно до якого до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до боржників за первинними договорами, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором № Р25.230.74545 від 15/11/2017 року (а.с.31-37, 46). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості, станом на 16.11.2023 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № Р25.230.74545 від 15.11.2017 року становить 72324 гривні 48 копійок, з яких: заборгованість за основним боргом 28014 гривень 48 копійок, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 1922 гривні 74 копійки, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 42387 гривень 48 копійок (а.с.69). ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Пунктом 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідач підписуючи кредитний договір № Р25.230.74545 від 15.11.2017 року, паспорт споживчого кредиту, графік щомісячних платежів за кредитним договором, підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих кредитів та винагороди за користування грошима, а кредитор має право, - вимагати повернення наданих кредитів та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із ч. 1, 3 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Отже, ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ», як новий кредитор, набуло право вимоги до [PERSON] за укладеним кредитним договором № Р25.230.74545 від 15.11.2017 року. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статей 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Із змісту статті 1054 ЦК України слідує, що за кредитним договором, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Суд погоджується з наданими позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором № Р25.230.74545 від 15.11.2017 року, які не спростовані відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3)сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частинами 1 та 2 статті 612 ЦК України визначено,що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] порушила зобов`язання щодо повернення кредиту, на підставі статей 525-527, 530, 611, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.68), які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 2422 гривні 40 копійок. Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно із частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Із матеріалів справи вбачається, що правнича допомога ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» надавалася на підставі договору про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2025 року адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС» в особі адвоката Маслюженко Миколи Павловича. Представником позивача надано суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу договір про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024 року, акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 5 від 05.05.2025 року, відповідно до якого сума наданих послуг складає 7200 гривень, з яких: проведення юридичного та фінансового аналізу 1200 гривень, складання, підписання та подання до суду позовної заяви 6000 гривень. Клопотань щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу за результатами розгляду справи, з підстав недотримання вимог співмірності під час розгляду справи не заявлялось. Суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати є співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у розмірі 5200 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved