Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 18 січня 1972 рокузареєструвала шлюб з відповідачем, однак спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні обов`язки та сімейні відносини, в зв`язку з чим припинили подружні відносини, з 1980 разом не проживають, примирення неможливе, а тому звертається з даним позовом та просить розірвати шлюб. Судовий збір просить не стягувати з відповідача. Ухвалою судді від 02 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відкрито провадження та призначено у справі судове засідання. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, однак її представник - адвокат Наталюк Н.М. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивачки, у якій вказав, що позов підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. Крім того, про час та місце судового розгляду відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Судової влади України. Причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 18 січня 1972 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Дунаєвецькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про що було складено актовий запис № 1 від 07 листопада 2025 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно на підставі поновленого запису. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, спільне життя не склалося через різні погляди сімейні відносини та ведення спільного господарства, відсутність взаєморозуміння, в зв`язку з чим припинили спільне проживання та підтримання сімейних стосунків, з 1980 року разом не проживають, шлюб розпався остаточно, примирення неможливе. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України). Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. При цьому принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу та посилається на те, що подружні стосунки припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і відповідно буде суперечити її інтересам, відповідач будь-яких заперечень проти розірвання шлюбу не надав, а відмова суду у розірванні шлюбу може свідчити про примушування позивачки до шлюбу проти її волі, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. За правилами ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, однак враховуючи, що у позовній заяві [PERSON] просила не стягувати судовий збір з відповідача, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Outcome: approved