Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» за допомогою системи «Електронний суд» звернулось до Зачепилівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 37 951,97 грн., та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 28.01.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 6311163, у відповідності до умов якого [PERSON] отримав строковий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок грошових коштів в розмірі 7 300,00 грн. на строк 360 днів, зі сплатою 1,99% в день за користування кредитом. Згідно умов договору [PERSON] зобов`язався у визначені строки здійснювати погашення суми заборгованості, проценти за користування кредитом. У порушення умов кредитного договору № 6311163 від 28.01.2023 про належне, повне і своєчасне виконання зобов`язань, [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 20 374,30 грн., з яких: 7 300,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 13 074,30 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. Між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 25.09.2023 укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» право вимоги, зокрема за кредитним договором № 6311163 від 28.01.2023. ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» нараховано відсотки за користування кредитом за кредитним договором № 6311163 від 28.01.2023 за період з 25.09.2023 по 23.01.2024 в розмірі 17 577,67 грн.. 25.11.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінило своє найменування на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Представником відповідача адвокатом Коваленком М.В. до суду подано відзив на позовну заяву, в якому він просить позовні вимоги задовольнити частково та стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 7 300,00 грн. та розстрочити виконання даного рішення на 12 місяців рівними платежами по 608,34 грн. В обґрунтування заперечень посилається на те, що проценти за користування кредитом нараховані невірно та більше ніж у два рази перевищують суму кредиту. Крім того, позивачем не враховано те, що відповідач є учасником бойових дій та отримав поранення під час виконання бойових завдань у 2022 році. Відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. У відповіді на відзив представник позивача наполягав на задоволенні позову у повному обсязі. Зазначав, що відповідач ні позивача, ні первісного кредитора не повідомляв про свій статус військовослужбовця та не подавав відповідні документи, тому підстави для застосування приписів п. 15 ч. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відсутні. Також представник вказав, що позивачем не надано доказів на обгрунтування розстрочки виконання рішення суду, тому в даному проханні також просив відмовити. У судове засідання 28.01.2026 учасники справи не прибули. Оскільки сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, у заявах клопотали провести судове засідання без їх присутності, суд вважає за доцільне згідно з положеннями ст. 223 ЦПК України провести розгляд справи без участі учасників справи на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд зазначає наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що 28.01.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 6311163, у відповідності до умов якого [PERSON] отримав строковий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок грошових коштів в розмірі 7 300,00 грн. на строк 360 днів, зі сплатою 1,99% в день за користування кредитом. Згідно умов договору [PERSON] зобов`язався у визначені строки здійснювати погашення суми заборгованості, проценти за користування кредитом. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало за кредитним договором, надавши останньому кредит у розмірі 7 300,00 грн. шляхом зарахування 28.01.2023 кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що, серед іншого, підтверджується випискою про рух коштів по картковому рахунку [PERSON] , відкритому у АТ «Райффайзен Банк». Відповідно до розрахунку суми заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 24.09.2023 за кредитним договором № 6311163 від 28.01.2023 [PERSON] має заборгованість в розмірі в розмірі 20 374,30 грн., а саме: 7 300,00 грн. - заборгованість за тілом кредитом; 13 074,30 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. З договору факторингу № 25.09/23-Ф від 25.09.2023 встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» право вимоги за кредитним договором № 6311163 від 28.01.2023. ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як правонаступником ТОВ «Авентус Україна» за кредитним договором № 6311163 від 28.01.2023, нараховано проценти за користування кредитом (в межах строку дії кредитного договору) за період з 25.09.2023 по 23.01.2024 в розмірі 17 577,67 грн. 25.11.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінило своє найменування на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». При вирішенні спору по суті суд керується наступними нормами права. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Також відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Згідно з статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Основоположним принципом цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, який закріплений положеннями статей 12, 81 ЦПК України, та полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що між сторонами склалися договірні правовідносини. Кредитний договір № 6311163 від 28.01.2023 укладений між первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] у електронній формі. Сторони обумовили істотні умови договорів як то розмір кредиту та суму відсотків, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо. Також позивачем доведено правові підстави набуття права вимоги за вказаним кредитним договором, що підтверджується договором факторингу від 25.09.2023, актами прийому передачі реєстру боржників, копіями платіжних інструкцій про розрахунок учасниками угоди від 29.09.2023. У матеріалах справи містяться докази отримання відповідачем суми кредиту у розмірі 7 300,00 грн., проте суду не доведено правомірності стягнення розміру відсотків, зазначених у позовній заяві. Зокрема, наданий суду позивачем розрахунок заборгованості за відсотками за договором № 6311163 від 28.01.2023 не у повній мірі відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування», оскільки відсотки розраховані виходячи із ставки 1,99 % у день, що суперечить вимогам частини 5 ст. 8 Закону, так як максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Заперечуючи проти суми нарахованих відсотків, представник відповідача посилався на п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на що суд зазначає наступне. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Таким чином, на відповідача [PERSON] поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме - він звільнений від нарахування і сплати процентів за споживчим кредитом, тому ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» під час дії особливого періоду не мали права нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати. Посвідченням серії [NUMBER] від 09.04.2025 підтверджується той факт, що [PERSON] є учасником бойових дій та відповідно має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни та учасників бойових дій. Згідно військового квитка серії [NUMBER] [PERSON] перебував на військовій службі в період з 02.03.2022 по 06.08.2022. 19.08.2022 [PERSON] знятий з військового обліку у зв`язку з отриманням інвалідності під час бойових дій. Відповідно до пункту 13 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Зазначене вище щодо правильного застосування положень ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» повністю узгоджується з правовими висновками, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд в обов`язковому порядку має враховувати при застосуванні норм права у спірних правовідносинах, що викладені в таких постановах: від 21 лютого 2018 року у справі №306/1157/15-ц (провадження № 61-2525св18); від 30 травня 2018 року у справі №521/12726/16-ц (провадження № 61-16144св18); від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18); від 10 січня 2019 року у справі № 327/353/16-ц (провадження № 61-25229св18); від 04 вересня 2019 року у справі №554/10264/17 (провадження № 61-42778св18); від 18 січня 2023 року справа № 642/548/21 (провадження № 61-9565св22). Зокрема, суд Касаційної інстанції при застосуванні положень ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» переглядаючи законність та обґрунтованість рішення судів нижчих інстанцій по суті заявлених учасниками справи касаційних вимог щодо права військовослужбовця та членом їх сімей на звільнення від нарахованих штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом дійшов до наступного правового висновку. Наявність у відповідача статусу учасника бойових дій очевидно свідчить про його участь у бойових діях, спрямованих на захист Батьківщини, під час дії в державі особливого періоду. Отже, суд ухвалюючи рішення бере до уваги, що у відповідача [PERSON] відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом на підставі ч.15 ст.4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7 300,00 грн. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії», від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»). Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При зверненні до суду з цим позовом ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» сплачено 2 422,40 грн. судового збору за подання позову, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією. Відповідно до пункту 13 статті 5 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» [PERSON] як учасник бойових дій користується пільгами щодо сплати судового збору, а тому сплачений ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» судовий збір за подання позову у розмірі 2 422,40 грн. має бути компенсовано за рахунок коштів Державного бюджету України у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. В обґрунтування розміру понесених позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. до матеріалів справи надано копії наступних документів: договір про надання правової (правничої) допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М., акт № 9143 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 10/12-2024 від 10.12.2024, підписаний сторонами 16.06.2025, заявку № 9143 від 19.05.2025 на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024, детальний опис виконаних робіт адвокатом Столітнім М.М. на суму 10 000,00 грн., ордер на надання правничої допомоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» адвокатом Столітнім М.М. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial