Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що є сином [PERSON] та [PERSON] . Шлюб між батьками розірвано рішенням суду від 10.11.2008. Він досягнув повноліття та продовжує навчання в ДНЗ «Дубенське ВХПТУ» з 01.09.2023 до 30.06.2026 за професією «Обліковець з реєстрації бухгалтерських даних», «Касир на підприємстві, в організації, в установі». Він є студентом денної форми навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно себе забезпечувати. В даний час він перебуває на утриманні мами, оскільки у зв`язку з навчанням потребує коштів на проїзд, підручники, одяг, харчування, засоби гігієни, тощо. Батько [PERSON] має регулярний заробіток, оскільки є військовослужбовцем, тому має можливість сплачувати аліменти. Оскільки він продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, просить стягнути з [PERSON] на його утримання аліменти у розмірі 4000, 00 грн, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання чи до досягнення ним 23-річного віку. ІІ.Заяви,клопотання таінші процесуальнідії усправі Ухвалою суду від 10.12.2025 відкрито провадження по справі. Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Сторони про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін повідомлені належним чином. Відповідач відзив на позов не надав. При цьому з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд взяв до уваги правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, відповідно до якого направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Від сторін до суду не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили. У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення у даній справі є 29.01.2026, тобто дата складання повного тексту рішення. ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження позивача [PERSON] , [INFO] , батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 11.11.2008 (а.с. 6). Згідно витягу з РТГ, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Як свідчить довідка №308 від 20.11.2025, [PERSON] навчається в в ДНЗ «Дубенське ВХПТУ» з 01.09.2023 до 30.06.2026 за професією «Обліковець з реєстрації бухгалтерських даних», «Касир на підприємстві, в організації, в установі». Форма навчання денна (а.с. 7). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За нормами ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При цьому, ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітню дитину СК України не встановлює. Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти до висновку, що обоє батьків зобов`язані утримувати своїх дітей, якщо останні продовжують навчання, у разі можливості надавати таку допомогу, і така допомога може надаватись як у твердій грошовій сумі так і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно ст.191СКУкраїни аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Враховуючи те, що позивач [PERSON] , [INFO] , є повнолітнім, проте продовжує навчатися на денній формі навчання, що виключає можливість власного працевлаштування, потребує матеріальних витрат на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, суд вважає доведеною обставину щодо потреби в матеріальній допомозі. Зважаючи на те, що відповідач у працездатному віці, отже має можливість сплачувати аліменти повнолітньому сину, який ще не досягнув 23 років і продовжує навчання. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд керується загальними принципами справедливості та розумності, рівності прав і обов`язків батьків відносно дітей. Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі у розмірі 4000, 00 грн, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Щодо розподілу судових витрат, згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач відповідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то з відповідача необхідно стягнути судовий збір у дохід держави. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1331, 20 гривень.

Outcome: approved