Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 14.08.2025 року позивач «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (надалі ТОВ "ГК «Нафтогаз України») через підсистему «Електронний суд» звернулось до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] борг за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться з адресою: [ADDRESS] на користь ТОВ "ГК "Нафтогаз України" суму основного боргу (заборгованості за спожитий природний газ) в розмірі 56835,44 грн. та судового збору в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою від 18.08.2025 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач повідомлявся про дату, місце та час розгляду справи шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання, проте кореспонденція повернулася до суду без вручення адресату, з довідкою АТ «Укрпошта» - «адресат відсутній за вказаною адресою», тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України він вважається повідомленим належним чином. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористався, будь-яких заяв щодо розгляду справи до суду не подав. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що ТОВ "ГК "Нафтогаз України" є постачальником природного газу за адресою: [ADDRESS] , власником якого є відповідач, який не виконує свого зобов`язання по сплаті наданих послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 56835,44 грн. На підставі викладеного позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористався, будь-яких заяв щодо розгляду справи до суду не подав. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Позивач ТОВ "ГК "Нафтогаз України" забезпечує природним газом будинок за адресою: [ADDRESS] , на підставі відповідного договору, що укладається між відповідачем та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є онаковими для всіх побутових споживачів України. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником 1/2 частини нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 1-389, виданого 18.08.2017р. нотаріусом Толстих Наталією Миколаївною Четвертої Одеської державної нотаріальної контори, номер запису про право власності:21937082, вчинений 18.08.2017р.. Відповідач акцептував договір, фактично споживаючи природний газ, що не заперечується ним та підтверджується шляхом фактичного споживання природного газу, що зазначено Оператором ГРМ. Відповідно до Інформації по рахунку [NUMBER] споживача [PERSON] за період з 01.10.2021р по 01.07.2025 року наявна заборгованість в розмірі 56835,40 грн. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно із ч. 1ст. 509 ЦК Українизобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525ЦК Україниодностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1ст. 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбаченост. 530 ЦК Україниякщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. У відповідності до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг(НКРЕКП) від 30.09.2015року(,тут ідалі вредакції,чинній намомент укладеннядоговору), передбачено, що підставами для постачання природного газу побутовом успоживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу,у кладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персональногоЕІС-коду як суб`єкту ринку природногогазу; наявністьу побутового споживача укладеного з постачальникомдоговору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов; включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору,що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умовТипового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за вільними цінами, крім ціни постачальника із спеціальними обов`язками, яка встановлюється відповідно до аконодавства. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо) (ч. 1 ст. 633 ЦК України). Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ч.1ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а ч.4 ст.13 цього Закону передбачено, що з пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього може звернутись будь-яка сторона, надавши другій стороні проект відповідного договору (змін до нього) складений згідно з типовим договором. Тобто з пропозицією укласти договір міг звернутись як позивач, так і відповідачка. Відповідно до ч. 1ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Постановою НКРЕКП№ 2500 від 30.09.2015 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам`визначено, що договір між Постачальником природного газу та Споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до підпункту 1 пункту 4.4. розділу IV Типового договору Об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається зокрема за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Накази про встановлення роздрібної ціни на газ для побутових споживачів ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» опубліковані на офіційному сайті Постачальника за посиланням https://gas.ua/gas-prices-for-home. За змістом п. 14 Розділу ІІ Правил постачання природного газу, які затвердженіпостановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 2496 від 30.09.2015 р., Постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу в разі проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором. Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно із частиною п`ятою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Відповідач являвся споживачем Постачальника «останньої надії» та був включений до Реєстру споживачів Постачальника «останньої надії» та споживав газ за ціною тарифного плану «Надійний» для споживачів Постачальника «останньої надії» яку зазначено у витягі з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку Позивача. В ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ТОВ "ГК "Нафтогаз України" забезпечує постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] особовий рахунок за якою № [NUMBER] відкрито на ім`я відповідача - [PERSON] . Відповідач акцептував договір, фактично споживаючи природний газ, що не заперечується ним та підтверджується шляхом фактичного споживання природного газу, що зазначено Оператором ГРМ. Вартість використаного природного газу відповідач зобов`язаний сплачувати щомісячно, відповідно до тарифів, що визначаються нормами чинного законодавства Сума заборгованості за період 01.10.2021 року по 01.08.2025 року становить 56835,40 грн. Доказів на підтвердження сплати вказаної суми заборгованості, відповідачем в порушення вимогст. 81 ЦПК України до суду не надано. При ухваленні рішення суд приймає до уваги, що доводи сторони позивача щодо забезпечення природним газом вказаної адреси та щодо наявного відкритого особового рахунку за вказаною адресою саме на ім`я відповідача, а також щодо розміру заборгованості [PERSON] не спростовані. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, за даним позовом виходячи з ціни позову у розмірі 56835,44 грн., з урахуванням понижуючого коефіцієнту підлягав до слати судовий збір у розмірі 2422,40 грн., на підтвердження чого було надано платіжна інструкція кредитового переказу коштів №29023934 від 12.08.2025 року. А тому приймаючи задоволення позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають у відшкодування витрат зі сплати останнім судового збору 2422,40 грн.

Outcome: approved