Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Медведєва Л.В. звернулась до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 01 грудня 2017 року по справі №237/3948/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 28 лютого 2019 року по справі №237/3947/17 визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] . [PERSON] нехтує власними батьківськими правами та обов`язками відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що проявляється у ненаданні дитині батьківської допомоги, турботи та піклування. [PERSON] не надає неповнолітньому сину, [PERSON] , [INFO] , належного догляду, належного виховання та піклування. [PERSON] втратила всі зв`язки з дитиною, не цікавиться ним, не приймає жодної участі у його вихованні. Тобто, відповідачка самоусунулась від всіх батьківських обов`язків. Тому, представник позивача просить суд: - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; - стягувати щомісяця з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку на утримання малолітньої дитини починаючи з дати подання цього позову до досягнення дитиною повноліття, при цьому визначити, що розмір аліментів не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Медведєва Л.В. не з`явились, представник позивача надала суду заявупро розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Кам`янської міської ради не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ухвалою суду від 03 лютого 2025 року відкрито провадження по справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 12 вересня 2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , вбачається, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1. Батьком зазначений [PERSON] (а.с.7). Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 01 грудня 2017 року по справі №237/3948/17 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 28 лютого 2019 року по справі №237/3947/17 визначено місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] за адресом: [ADDRESS] (а.с.9-13). Відповідно до договору оренди житла (будинку) від 01 вересня 2024 року вбачається, що [PERSON] орендує частину будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.42-44). Факт проживання позивача [PERSON] разом із сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , підтверджується також довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 07.08.2024 року № 1208-5003391540 та №1208-5003391543 (а.с.45-46). Відповідно до психолого-педагогічної характеристики [PERSON] , [INFO] , наданої 23 серпня 2024 року директором Павлівського ЗЗСО Вугледарської міської ради О.Гайдаш та класним керівником О.Венгер, вбачається, що [PERSON] навчався в Павлівському ЗЗСО Вугледарської міської ради з 01.09.2021 навчального року. Батько приділяє належну увагу вихованню сина. Контролює навчання та відвідування, допомагає у виконанні домашніх завдань. Разом із сином виконують творчі роботи на різну тематику. Мати із сім`єю не проживає, із дитиною не контактує, не приймає участі у житті та вихованні сина (а.с.17-18). В матеріалах справи міститься [PERSON] , видана 31.05.2024р. директором Павлівського ЗЗСО Вугледарської міської ради О.Гайдаш та класним керівником [PERSON] , на ім`я [PERSON] за сумлінне виконання батьківських обов`язків щодо [PERSON] (а.с.19, 33). Також, представником позивача долучені до матеріалів справи фотокартки [PERSON] разом із сином [PERSON] (а.с.34-39). Відповідно до довідки №292, наданої 16 серпня 2024 року директором Комунального закладу «Гімназія №35» Кам`янської міської ради С.Бичко та секретарем Н.Макаровою, вбачається, що [PERSON] дійсно навчається в 4А класі Комунального закладу «Гімназія №35» Кам`янської міської ради (а.с.16). Згідно витягу №129 з реєстру платників єдиного податку від 13.08.2024 року вбачається, що [PERSON] є фізичною особою суб`єктом підприємницької діяльності (а.с.40). Відповідно до довідки №422, наданої 21.05.2024 року Головою Правління ВГО «СГОУ «Народна Рада» - А.Пешко та 1-й Заступником Голови Правління ВГО «СГОУ «Народна Рада» - Н.Лукашевич, вбачається, що [PERSON] перебуває на посаді Старший співробітник оперативного відділу Комітету по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю ВГО «СГОУ «Народна Рада» з 20.05.2024 р. на громадських засадах (а.с.41). Відповідно до висновку виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області від 11.08.2025 року № 8вих-20/602, вбачається, що орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає необхідним питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , залишити на розсуд суду. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Як передбачено ст. 11 Закону України «Про охорону дитинство», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України в п.16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як роз`яснено ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, та на виконання вимог ст.81 ЦПК України доказів відсутності підстав для позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] суду не надала. Суд звертає увагу на те, що у висновку виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області від 11.08.2025 року № 8вих-20/602, зазначено, що зі слів батька дитини, з`ясовано, що мати дитини [PERSON] тривалий час не приймає участі у вихованні сина, матеріально не допомагає, не піклується про нього, зв`язок з [PERSON] не підтримує, місцезнаходження її йому невідоме. Служба, як виконавчий орган Кам`янської міської ради не може приймати будь-які заяви та вести переписку з громадянами, які проживають на окупованій території, у зв`язку з чим неможливо запросити [PERSON] на комісію з питань захисту прав дитини та вислухати її думку з питання позбавлення батьківських прав. Таким чином, факт ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є підставою для позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] .. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що мати ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не спілкується з дитиною, проживає окремо від дитини, а тому вимоги позивача про позбавлення батьківських прав, підлягають задоволенню. Щодо стягнення аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей, то заявлені позовні вимоги узгоджуються із приписами ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У зв`язку із задоволенням позовних вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. з відповідача на користь позивача. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини, в зазначеній частці позивач звільнений від сплати судового збору, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1331,20 грн., як розмір судового збору на час ухвалення рішення.

Outcome: approved