Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 18.08.2016 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачкою шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено Договір про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії для особистих потреб з лімітом у розмірі 200 000 грн., з процентною ставкою 26% річних, з фіксованою ставкою, обов`язковим мінімальним платежем у розмірі 7 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але менше 50 грн.. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. 20.12.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідачки. Таким чином ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 18.08.2016. У свою чергу, позичальник не виконала умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 20.12.2021 її розмір становить 25 652,75 грн.. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги, стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості, а також понесені судові витрати. Ухвалою судді від 19.11.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідачка по справі повідомлялась судом шляхом направлення поштової кореспонденції суду, від представника адвоката Калініна С.К. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти позовних вимог. Повідомляє суд, що відповідач змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яку долучили до відзиву. Зазначає, що за умовами угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, максимальний розмір кредитного ліміту може бути встановлено на суму 200000,00 грн. Однак, ні у одному документі не надано інформації про розмір кредитного ліміту, який було встановлено саме Відповідачці, як і не надано інформації про те, чи було вказаний ліміт встановлено. Вказує, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є, саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні. Зазначає, що у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» не були надані докази на підтвердження дійсного надання відповідачці [PERSON] кредитного ліміту у розмірі 200 000 грн. Крім того, згідно п.п. 2.3.1 п. 2.3 договору факторингу N3 від 20 вересня 2021 року право вимоги вважається відступленим фактору з дати оплати фактором ціни права вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору. В дату здійснення оплати фактором ціни права вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору сторони підписують акт приймання - передачі реєстру боржників, за формою встановленою в додатку N 2 до цього договору. Клієнт зобов`язаний в день здійснення оплати фактором ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору додатково підготувати і передати фактору в електронній формі, електронною поштою або кур`єрською доставкою на електронному носієві реєстр боржників за формою, встановленою в додатку N 1-2 до цього договору, з усіма заповненими даними про боржників. Однак, матеріали справи не містять, а позивачем не надано реєстру боржників, оформленого та підписаного відповідно до додатку N2 до договору факторингу N3 від 20 вересня 2021 року. Зазначає, що надані позивачем виписки не відповідають законодавству, адже не містять коду Єдиного ідентифікатора Національного банку України (ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; суми вхідного та вихідного залишку за рахунком; код ID НБУ банкукореспондента; номер рахунку кореспондента; номеру документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом), а також дати складання та особистого підпису або інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. 11 грудня 2025 року до суду від представника позивача поступила відповідь на відзив, де представником зазначено, що позивачем разом із позовною заявою надано оферту Відповідача про отримання кредиту в якій вказано всі істотні умови договору банківського кредиту, зокрема і розмір кредитної лінії 200 000 грн. На підтвердження прийняття даної оферти Відповідача (умов отримання кредиту, які запропоновані саме Відповідачем, а не AT «Альфа Банк», оскільки сама по собі оферта є пропозицією умов укладення договору, які пропонуються саме такою особою, що надає оферту) AT «Альфа Банк» було вчинено конклюдентні дії, а саме видано (перераховано) кредит, що підтверджується випискою по рахунку, яка надана разом із позовною заявою. Зазначає, що в наданій Позивачем разом із позовною заявою в Оферті Відповідача у самому низу чітко зазначено, що Відповідач підтверджує власноручним підписом, що йому на його оферту AT «Альфа Банк» надано акцепту. Вказує, що надані Позивачем виписки по рахунку є доказами видачі кредиту та доказами наявності заборгованості Відповідача у розумінні вищевказаних вимог законодавства. Зазначає, що платіжним дорученням від 20 вересня 2021 підтверджується факт оплати ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" за право вимоги згідно договору факторингу. Разом з позовною заявою Позивачем також надано і витяг з реєстру боржників. Таким чином, вищевикладене беззаперечно підтверджує факт набуття Позивачем права вимоги до Відповідача. 03 лютого 2026 до суду поступила заява від позивача про уточнення анкетних даних відповідача, зокрема зазначено що відповідач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , тому надалі вважати вірним прізвище відповідача [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у поданій заяві просив здійснювати про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник у судове засідання не з`явилася. У відзиві на позовну заяву просили про розгляд справи у їх відсутності. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. 18.18.2016 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачкою шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено Договір про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії для особистих потреб з лімітом у розмірі 200 000 грн., з фіксованою ставкою процентною ставкою 26% річних, з обов`язковим мінімальним платижем у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але менше 50 грн.. Договір кредитної лінії укладено з відповідачкою у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. У свою чергу, відповідачка не виконала умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів унаслідок чого виникла заборгованість. З виписки по рахунку відповідача за період з 18 серпня 2016 року 20 грудня 2021 року вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами, вносила кошти для погашення кредиту, проте допустила заборгованість (а.с.16-25). З доданого до позовної заяви та розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 20.12.2021 у відповідачки утворилася заборгованість у розмірі 25 652,75 грн., з яких 22434,90 основна сума заборгованості та 3082,56 відсотки за користуванням кредиту. 20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 4, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» передав (відступив) ТОВ "Фінансова компанія «Еліт Фінанс» за плату належні йому права грошової вимоги, зокрема і право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем, а товариство прийняло належні банку права вимоги до боржників, вказаних у Додатку № 1-1 до договору факторингу (а.с. 9-13). Згідно пункту 2.2 договору факторингу право вимоги, що відступається згідно даного договору, включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту. Пунктом 2.3 Договору факторингу передбачено право вимоги, яке вважається відступленим Фактору з дати оплату Фактором ціни вимоги відповідно до п. 4.2. договору. В дату здійснення оплати Фактором ціни вимоги відповідно до п. 4.2 Договору Сторони цього Договору підписують Акт приймання-передачі Реєстру боржників, за формою, встановленою в додатку № 2 до цього договору. Відповідно до п. 4.2 зазначеного Договору факторингу, ціна права вимоги за цим Договором становить 12878944,00 грн. Фактор зобов`язаний передати в розпорядження Клієнту грошові кошти і сплатити Клієнтові ціну прав вимоги в розмірі 12878944,00 грн. шляхом перерахування на рахунок Клієнта , відкритого в АТ «Альфа-Банк», в дату підписання договору. Факт передання коштів у вищезазначеній сумі підтверджується платіжним дорученням № 34291 від 20 грудня 2021 (а.с. 14 зворот). Згідно Додатку 1-1 до Договору факторингу N 3 від 20 грудня 2021 року до позивача ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за вищезазначеним кредитним договором, за яким станом на день укладення договору факторингу заборгованість складала 25652,75 грн. (а.с. 15). Таким чином ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 18.08.2016. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір кредитної лінії укладено з відповідачкою у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. Наведене у свою чергу свідчить про належне укладення кредитного договору, у тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16 грудня 2020 року у справі ССNG-500571130, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено при розгляді справи, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Згідно письмових матеріалів справи, відповідачка не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, виписці по картковому рахунку. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідачка зобов`язання за вказаним вище договором не виконала. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи, що отримані та використані відповідачкою кредитні кошти у добровільному порядку не повернуті, у поданому відзиві на позовну заяву стороною відповідача не надано доказів відсутності заборгованості, а відтак, суд дійшов висновку про обгрунтованість вимог позову. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України). Частиною першою та другою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно із вимогами ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації, суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги позивачем надано суду копію Договір про надання правничої допомоги №03-07/24 від 03.07.2024; Акт приймання-передачі №4 від 02.06.2025; платіжну інструкцію №2731 від 10.06.2025. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З врахуванням доданих доказів, складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони, суд прийшов до висновку щодо часткового задоволення клопотання та стягнення заявлених витрат на оплату правничої допомоги адвоката, оскільки заявлені витрати на правову допомогу є неспівмірними зі складністю справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони. За вказаних обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача 5000 гривень витрати на правничу допомогу на користь позивача. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved