Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

08.04.2024 р. Шевченківська районна в м.Києві державна адміністрація звернулась до суду з позовом до [PERSON] , малолітньої [PERSON] , законним представником якої є [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскільки власник квартири [ADDRESS] втратив право власності на неї, внаслідок визнання в судовому порядку недійсними правочинів, на підставі який це право власності ним було набуте, а тому зареєстровані з його дозволу у спірній квартирі відповідачі підлягають визнанню такими, що втратили право користування цим житловим приміщенням. Ухвалою від 10.05.2024 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 13.11.2024 р. задоволено клопотання представника позивача, залучено до участі у справі Службу у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а також встановлено їй строки для подання пояснень щодо позову і відзиву. Ухвалою від 18.06.2025 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в позові. Представник відповідачів в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, просила суд відмовити у їх задоволенні з підстав викладених в поданих нею заявах по суті справи. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, просила суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що даним позовом порушуються права малолітньої дитини. Представник третьої особи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив. Вислухавши пояснення представників сторін та представника третьої особи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 02.02.2023 р. у справі № 761/38886/19 апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури задоволено, а саме рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 07.02.2022 р. скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов керівника Шевченківської окружної прокуратури м.Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до [PERSON] , [PERSON] про визнання угод недійсними, скасування державної реєстрації, визнання спадщини відумерлою задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 17.01.2001 р., зареєстрований ТБ «Народна» за № А2001/0228. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 16.03.2016 р. за № 144, який укладено між [PERSON] та [PERSON] . Вказаним рішенням також скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно № 28772630 від 16.03.2016 р. Визнано спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , що складається з нерухомого майна - квартири [ADDRESS] відумерлою та передано її у власність територіальної громади міста Києва. Постановою Верховного Суду від 07.02.2024 р. касаційну скаргу залишено без задоволення, а вказану постанову Київського апеляційного суду від 02.02.2023 р. залишено без змін. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за Київською міською радою. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 р. № 1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» затверджено перелік підприємств, організацій та установ, майно яких передається до сфери управління районних в місті Києві державних адміністрацій, згідно з додатками 1-10 до цього розпорядження. Відповідно до додатку 10 таблиці 5 Житлове господарство п.274, будинок [ADDRESS] передано до сфери управління Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації. Частиною 4 статті 58 ЦПК України встановлено, що держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє керівник або представник. Позивач Шевченківська районна в м.Києві державна адміністрація є органом державної влади, що діє згідно з Законом України «Про місцеві державні адміністрації» та реалізує окремі делеговані йому повноваження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), визначені розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради - Київської міської державної адміністрації № 121 від 31.01.2011 р. «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень», а тому є належним позивачем в цій справі. Частиною 1 статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.3 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На час звернення до суду з даним позовом, в інтересах власника квартири [ADDRESS] , в ній фактично зареєстровані з 15.02.2017 р. [PERSON] , [INFO] , та з 26.09.2018 р. його малолітня донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до актів обстеження вказаного житлового приміщення на предмет проживання від 15.12.2023 р. та від 19.01.2024 р. двері вказаної квартири ніхто не відчинив, інформація щодо мешканців в обслуговуючій організації відсутня. Доказів фактичного проживання у цій квартирі відповідачів суду надано не було. Разом з тим, не дивлячись на те, що особа, з дозволу якої відповідачі були зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , втратила на підставі рішення суду право власності на неї, відповідачі, будучи родичами цієї особи, у вказаній квартирі не проживають та не вживають передбачених законом дій щодо зняття їх з реєстраційного обліку в даній квартирі. Частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи, що на даний час територіальна громада міста Києва є єдиним власником квартири [ADDRESS] , суд вважає, що позивач в інтересах територіальної громади м.Києва, маючи делеговані в законний спосіб повноваження, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження вказаною квартирою, в тому числі шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування нею, що може бути підставою для зняття їх з реєстраційного обліку в цій квартирі. Згідно з ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Крім того, статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством …. Згідно з ч.1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. А частиною 4 цієї статті встановлено, що до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього кодексу (дружина наймача, їх діти і батьки, а також членами сім`ї наймача можуть бути визнані й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням …. Отже, з перелічених норм закону вбачається, що саме власнику квартири належить право користування та розпорядження своєю квартирою, а також поряд з ним мають право користування цією квартирою й члени його сім`ї. Право члена сім`ї власника квартири на користування нею існує лише до тих пір, поки право власності на квартиру не припинене, а при втраті права власності членом сім`ї на квартиру, при відсутності відповідного договору з новим власником припиняється й право членів колишнього власника на користування цією квартирою. За таких обставин, оскільки колишній власник квартири [ADDRESS] , який зареєстрував у ній відповідачів, втратив право власності на цю квартиру, а отже відповідно втратив й право користування цією квартирою, а також разом з ним втратили право користування цією квартирою і особи, що були з його дозволу у ній зареєстровані, не будучи її власниками, зокрема відповідачі у справі, а тому суд вважає позов обґрунтованим та доведеним в судовому засіданні, у зв`язку з чим задовольняє його. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] , який також будучи батьком малолітньої [PERSON] , є її законним представником, підлягають стягненню на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved