Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

06.03.2025 до Корабельного районного суду м. Миколаєва, через підсистему «Електронний суд», надійшла вказана позовна заява АТ «Сенс Банк», у якій позивач просив стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 644/821-К821 від 29.08.2008, розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду, яка станом на 23.02.2022 становить 554 128,90 грн., та складається з суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 114 837,30 грн., суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 439 291,60 грн. У обґрунтування позову зазначав, що 29.08.2008 між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», який змінив найменування з акціонерного товариства «Альфа-Банк» на акціонерне товариство «Сенс Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 644/821-К821, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 23 763,00 доларів США. Відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту. Відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим рішення Третейського суду від 04.03.2015 у справі № 222/15 з [PERSON] на користь АТ «Укрсоцбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 644/821-К821 від 29.08.2008 у розмірі 772 353,32 грн. і це рішення відповідач не виконав. Таким чином, в результаті не виконання рішення суду та умов договору у відповідача виникла заборгованість, розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням суду, яка станом на 23.02.2022 становить 554 128,90 грн., та складається з заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 114 837,30 грн. та з заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 439 291,60 грн. Наявність не виконаних зобов`язань позичальника щодо повернення кредиту підтверджується оригіналом розрахунку заборгованості. Закон України № 2120-ІХ виключив можливість нарахування сум за ст. 625 ЦК України з 24.02.2022, однак не змінив положення пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону № 540-ІХ щодо продовження строку давності, зокрема за вимогами про стягнення інфляційних втрат і 3% річних, нарахованих до 24.02.2022, на період дії карантину. Карантин на території України скасований з 30.06.2023 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651, тому звернувшись до суду у лютому 2025 року в частині вимог про стягнення 3% річних та інфляційних витрат за період з 02.04.2017 до 23.02.2022 позивач вважає, що дотримався строків давності, які продовжувалися відповідно до Закону України № 540-ІХ. Посилаючись на викладене, позивач просив позов задовольнити у повному обсязі та покласти понесені ним судові витрати на позивача. Ухвалою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.03.2025 відкрито провадження у справі. Постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.05.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. У судові засідання 23.07.2025, 20.11.2025 та 28.01.2026 сторони не з`явилися. Представник позивача подав заяву в якій просив розглядати справу без участі представника АТ «Сенс Банк». Відповідач про розгляд справи повідомлявся за адресою реєстрації. Зважаючи на відсутність заперечень представника позивача та неявку судове засідання відповідача, який відзив на позовну заяву не подавав, суд постановив розглядати справу за відсутності сторін з можливістю ухвалення заочного рішення у справі. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 29.08.2008 між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (кредитором), та [PERSON] (позичальником), договір кредиту № 644/821-К821 на купівлю транспортних засобів, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 23 763 долари США, зі сплатою 13,5% річних, на строк до 28.08.2015. У якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту сторони уклали договір застави транспортного засобу. Рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 04.03.2015 у справі № 222/15 за позовом ПАТ «УКРСОЦБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» стягнуто 772 353,32 грн. заборгованості за договором кредиту та 8123,53 грн. третейського збору. Рішенням АТ «Укрсоцбанк» № 5/2019 від 15.10.2019 акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» було припинено шляхом приєднання до акціонерного товариства «Альфа-Банк». У п. п. 1.2. цього рішення визначено, що правонаступником всього майна, прав та обов`язків АТ «УКРСОЦБАНК» стає з 15.10.2019 АТ «Альфа-Банк». Згідно з протоколом № 2/2022 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 18.08.2022 прийнято рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст. ст. 256-257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Тому, за наявності заяви відповідача про застосування позовної давності право кредитора на стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. 30.03.2020 був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який доповнив розділ «Прикінцеві та перехідні положення» пунктом 12, у якому визначено, що під час дії встановленого Кабінетом Міністрів України карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12.03.2020 до 31.07.2020. Дію встановленого цією Постановою карантину продовжено на всій території України згідно з Постановами № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 855 від 11.08.2021, № 981 від 22.09.2021, № 1336 від 15.12.2021, № 229 від 23.02.2022, № 630 від 27.05.2022, № 928 від 19.08.2022, № 1423 від 23.12.2022. Карантин діяв до 01.07.2023. Крім того, п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Пункт 19 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України був виключений лише згідно із Законом України № 4434-IX від 14 травня 2025 року. Вимоги АТ «Сенс Банк» про стягнення з [PERSON] 3% річних та інфляційної складової за період з 12.03.2017 до 23.02.2022 в загальній сумі 554 128,90 грн. не були заявлені в межах загальної позовної давності. Однак, за відсутності відповідної заяви відповідача, це не є окремою підставою для відмови в задоволенні позову. Разом з тим, судом не встановлено підстав для задоволення позовних вимог АТ «Сенс Банк» з огляду на таке. Положеннями ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. З матеріалів справи встановлено, що вимоги про стягнення 3% річних та інфляційної складової виникли у зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 644/821-К821 від 29.08.2008. АТ «Сенс Банк» нараховувало суму трьох процентів річних та інфляційної складової, виходячи із загальної суми стягнення, визначеної в рішенні Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 04.03.2015 у справі № 222/15. Положення ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях (постанови Верховного Суду України від 27.01.2016 у справі № 6-771цс15, від 18.05.2016 у справі № 6-474цс16, від 21.12.2016 у справі № 6-1672цс16, від 01.03.2017 у справі № 6-284цс17). За умовами кредитного договору № 644/821-К821 від 29.08.2008, укладеного між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] , було визначено кредитні зобов`язання в іноземній валюті доларах США. Відтак, у АТ «Сенс Банк» відсутні підстави для стягнення інфляційної складової. Також, з огляду на зміст позовної заяви, суми трьох процентів річних та інфляційної складової нараховувалися АТ «Сенс Банк», виходячи із суми стягнення, зазначеної у рішенні третейського суду в загальній сумі 772 353,32 грн. станом на 24.11.2014, що по суті була визначена як еквівалент заборгованості за кредитом в розмірі 23 763 долари США, що за курсом НБУ станом на 24.11.2014 становить 357 889,65 грн., заборгованості за процентами, нарахованими за період з 27.08.2008 до 24.11.2014 в розмірі 20 299,48 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24.11.2014 становить 305 726,29 грн., нарахованої пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 3793,11 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24.11.2014 становить 57 127,28 грн., нарахованої пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 3426,79 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24.11.2014 становить 51 610,11 грн. Таким чином, до вказаної суми було включено заборгованість як за кредитом і процентами, так і пеню за несвоєчасне повернення кредиту та пеню за несвоєчасне повернення процентів, на які не могли бути нараховані суми, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України. Наведені АТ «Сенс Банк» розрахунки трьох процентів річних і інфляційної складової не відповідають вимогам закону, що виключає задоволення вимог про стягнення нарахованих ним сум. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові на позивача. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30.09.2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Outcome: dismissed