Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, встановленого рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 30.09.2014 у справі №464/8768/14, та просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 10000 грн. щомісячно. Крім цього, просить стягнути 30000 грн. витрат на правову допомогу, витрати за послуги перекладу у розмірі 1200 грн. Позов мотивувала тим, що з 29.09.2012 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано 28.12.2015 року. У сторін є спільна дочка: [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 30.09.2014 вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.08.2014 і до досягнення нею повноліття. 23.07.2020 між сторонами укладено договір про місце проживання дитини, визначення розміру участі батька та матері у вихованні та умови здійснення ними права на особисте виховання дитини. Вказала, що аліментів, які призначені рішенням суду від 30.09.2014 року не достатньо на утримання дитини в умовах сьогодення, подорожчанням вартості життя, з віком потреби дитини зростають. Позивачка зазначила, що у неї змінився сімейний стан, вона одружилася та у її чоловіка є на утриманні дитина 17 років, яка проживає разом із ними. Крім цього, вказала, що у неї погіршився стан здоров`я, у доньки теж наявні проблеми із здоров`ям - спостерігається погіршення зору, у зв`язку із чим вона постійно носить окуляри та потребує регулярного офтальмонологічного обстеження та корекції лінз. Відповідач проживає та працює за кордоном, має достатній заробіток, може сплачувати аліменти на утримання дитини у більшому розмірі, у зв`язку з чим виникла необхідність звернення до суду з таким позовом. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 11.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 15.12.2025 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву у якому вказано, що він систематично сплачує аліменти на утримання дитини, однак 28.03.2024 року позивач звернулася до виконавчої служби та відкликала виконавчий лист щодо стягнення аліментів, 01.04.2024 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. Позивач після цього скерувала відповідачу листа із зазначенням своїх реквізитів для сплати аліментів на рахунок у Чеському банку. Відповідач вчиняв усі дії для сплати аліментів, однак на даний час є обмеження щодо надсилання коштів з гривневої картки за кордон. Щодо погіршення здоров`я дитини зазначили, що дитина має за кордоном медичну страховку від держави, яка покриває всі обстеження, в тому числі й лінзи в окулярах. Вказав, що у нього на даний час погіршився стан здоров`я та змінився сімейний стан. Визнав позов у розмірі 5000 грн., який просив задовольнити у вказаному розмірі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, просила стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 5000 грн. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 30.09.2014 стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.08.2014 і до досягнення нею повноліття. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 28.12.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Договором від 23.07.2020 року визначено між батьками місце проживання дитини, визначено розмір участі батька та матері у вихованні та умови здійснення ними права на особисте виховання дитини. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 06.12.2021 року зобов`язано позивача не чинити відповідачу перешкоди у спілкуванні ( в тому числі за допомогою аудіо- чи відео- зв`язку) з дитиною. Відповідно до скерування на окуляри та оптичні прилади від 18.11.2025 року вбачається, що дитина має проблеми із зором та потребує носіння окулярів. Положеннями статей 141, 180 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися яка ліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 цього Кодексу). За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Як видно з матеріалів справи, після ухваленого судом рішення про стягнення аліментів, змінилося матеріальне становище позивача, яке зумовлене подорожчанням засобів, товарів та послуг у всіх сферах життєдіяльності, в тому числі що стосується догляду за дитиною, до яких зокрема входять витрати на харчування, навчання, купівля одягу та взуття тощо. Вирішуючи питання щодо зміни способу стягнення аліментів суд бере до уваги стан здоров`я дитини, вік, потреби на її утримання, які пов`язані з навчанням та розвитком здібностей з врахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2025 рік», матеріальне становище позивача, стан її здоров`я, стан здоров`я відповідача та його матеріальний стан. Таким чином, враховуючи те, що позивач, користуючись своїм правом, звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, шляхом їх присудження у твердій грошовій сумі, оскільки розмір, який стягується з відповідача є недостатнім для утримання та забезпечення потреб дитини, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та зміни способу стягнення аліментів і встановлення їх у розмірі 6500 грн., щомісячно, з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховую наступне. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належить надання професійної правничої допомоги. Згідно з ч.2 ст.137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правничу допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 цього Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, позивач просить стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000 грн. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір №СЛ01/11/2025 про надання професійної правничої допомоги від 01.11.2025; додаток №1 до договору, рахунок №1 від 04.11.2025 року, акт про надання послуг № 1 від 04.11.2025, згідно якого загальна вартість наданої професійної правничої допомоги становить 30000 грн. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Таким чином, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 6000 гривень. Стороною позивачки подано докази, які підтверджують те, що нею понесено витрати, пов`язані з перекладом ряду процесуальних документів (1200 грн), тому такі слід стягнути з відповідача на її користь. Оскільки позивач при зверненні до суду з таким позовом звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 1211,20 грн. судового збору. На підставі статей 180, 182, 183 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial