Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

13.03.2023 Заступник керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської обласної державної (військової) адміністрації та Одеської міської ради звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Одеський національний технологічний університет та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсними правочинів, скасування рішень державних реєстраторів та знесення об`єкту самочинного будівництва в якому просив: 1. Визнати недійсним іпотечний договір № 437 від 07.05.2020, про передачу в іпотеку квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 2. Визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 293 від 12.03.2021, про передачу права власності на квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 3. Визнати недійсним іпотечний договір № 226 від 22.02.2021 про передачу в іпотеку квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 5. Визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 294 від 12.03.2021 про передачу права власності на квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 6. Визнати недійсним іпотечний договір № 843 від 10.08.2020 про передачу в іпотеку квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 7. Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 608 від 27.05.2021 на квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (PHOКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 8. Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 169 від 08.02.2021 на квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 9. Визнати недійсним іпотечний договір № 393 від 13.03.2020 про передачу в іпотеку квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 10. Визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя від № 436 06.05.2020 про передачу права власності на квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 11. Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 5073 від 23.04.2021 на квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 12. Визнати недійсним іпотечний договір № 1255 від 12.11.2020 про передачу в іпотеку квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 13. Визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 1369 від 17.12.2020 про передачу права власності на квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 14. Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 685 від 10.06.2021 на квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 15. Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 2019 від 30.12.2020 на квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 16. Визнати недійсним іпотечний договір № 391 від 13.03.2020 про передачу в іпотеку квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 17. Визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 435 від 06.05.2020 про передачу права власності на квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 18. Визнати недійсним іпотечний договір № 468 від 17.06.2021 про передачу в іпотеку квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 19. Визнати недійсним договір купівлі-продажу №144 від 02.03.2021 на квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 20. Визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 514 від 25.05.2020 про передачу права власності на квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 21. Визнати недійсним іпотечний договір № 388 від 13.03.2020 про передачу в іпотеку квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 22. Визнати недійсним іпотечний договір № 901 від 17.08.2020 про передачу в іпотеку квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 23. Визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 1071 від 16.09.2020 про передачу права власності на квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 24. Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 141 від 02.03.2021 на квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 25. Визнати недійсним іпотечний договір № 631 від 19.06.2020 про передачу в іпотеку квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 26. Визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 661 від 26.06.2020 про передачу права власності на квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 27. Визнати недійсним іпотечний договір № 709 від 14.07.2020 про передачу в іпотеку квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 28. Визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 751 від 21.07.2020 про передачу права власності на квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 29. Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 142 від 02.03.2021 на квартиру [ADDRESS] , укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 30. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 57059481 від 12.03.2021 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з одночасним закриттям реєстраційного розділу об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером: 2028202451101; 31. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 57060145 від 12.03.2021 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з одночасним закриттям реєстраційного розділу об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером: 2028372551101; 32. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 58397906 від 27.05.2021 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з одночасним закриттям реєстраційного розділу об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером: 2028362651101; 33. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 56505279 від 08.02.2021 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з одночасним закриттям реєстраційного розділу об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером: 2028350251101; 34. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 57837132 від 23.04.2021 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з одночасним закриттям реєстраційного розділу об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером: 2028332251101; 35. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 58668464 від 10.06.2021 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з одночасним закриттям реєстраційного розділу об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером: 2028313851101; 36. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 56016166 від 30.12.2020 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з одночасним закриттям реєстраційного розділу об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером: 2028301951101; 37. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 52156888 від 06.05.2020 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з одночасним закриттям реєстраційного розділу об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером: 2028287651101; 38. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 57449570 від 02.04.2021 про зміну загальної та житлової площі квартири [ADDRESS] за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 39. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 56887089 від 02.03.2021 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з одночасним закриттям реєстраційного розділу об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером: 2028273851101; 40. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 56884417 від 02.03.2021 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з одночасним закриттям реєстраційного розділу об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером: 2028253051101; 41. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 52861477 від 26.06.2020 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з одночасним закриттям реєстраційного розділу об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером: 2028240951101; 42. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 57449173 від 02.04.2021 про зміну загальної та житлової площі квартири [ADDRESS] за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 43. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 56885645 від 02.03.2021 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з одночасним закриттям реєстраційного розділу об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером: 2028226751101; 44. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 51083274 від 11.02.2020 про поділ об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . 45. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 48770875 від 19.09.2019 про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, загальною площею 183 кв. м та житловою 159 кв. м, за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з одночасним закриттям реєстраційного розділу об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером: 1918523351101; 46. Зобов`язати [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, загальною площею 115 кв. м, шляхом знесення за власний рахунок об`єкта самочинного будівництва житлового будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог прокурор вказував на те, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, об`єкт нерухомого майна, житловий будинок загальною площею 183 кв. м, за адресою: [ADDRESS] , належав на праві приватної власності [PERSON] . Право власності на зазначений житловий будинок було зареєстровано на підставі технічного паспорту, серія та номер б/н від 13.09.2019 року, виданого ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» та довідки: серія таа номер № 266715 від 13.09.2019, виданої ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД». Інших документів, які б засвідчували право власності або які є підставою для набуття [PERSON] права власності на вказаний житловий будинок в реєстрі відсутні. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, об`єкт нерухомого майна № 1918523351101 - житловий будинок, загальною площею 183,00 кв. м приватним нотаріусом Дишлевою Т.В. 08.02.2020 закрито, у зв`язку з поділом об`єкту на 12 квартир. Житловий будинок загальною площею 183 кв.м, за адресою: [ADDRESS] побудований [PERSON] без отримання дозвільних документів на будівництво та введення об`єкта нерухомого майна в експлуатацію, а також без правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що свідчить про те, що спірна будівля є об`єктом самочинного будівництва. На підставі іпотечних договорів, договорів про задоволення вимог іпотекодержателя та договорів купівлі-продажу, [PERSON] передав право власності на кожну з дванадцяти квартир третім особам, відповідачам у справі. Прокурор вважає, що оскільки первісна реєстрація за [PERSON] права власності на житловий будинок, є незаконною, то подальший поділ зазначеного об`єкта нерухомого майна на дванадцять квартир та реєстрація права власності на них здійснена з порушенням вимог чинного законодавства. Оскільки [PERSON] та іншими відповідачами здійснено самовільне зайняття земельної ділянки, загальною площею 115 кв.м за адресою: [ADDRESS] , яка є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси, зведено на ній об`єкт самочинного будівництва без належного оформлення документів на землекористування, наявні підстави для для застосування до спірних правовідносин положень ч. 4 ст. 376 ЦК України щодо зобов`язання [PERSON] за власний рахунок здійснити знесення самочинно побудованого житлового будинку. В обгрунтування підстави для представництва прокуратурою інтересів держави у суді, прокурор посилався на бездіяльність позивачів протягом розумного строку на факти порушення інтересів держави. Вищенаведені обставини стали причиною виникнення спору за первісним позовом у справі, яка розглядається. 30.03.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 06.06.2023 від представника [PERSON] надійшла заява про залучення до участі у справі [PERSON] , як третю особу на стороні відповідача [PERSON] . 01.08.2023 від представника [PERSON] та [PERSON] адвоката Подорожнього А.С. надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що відповідачі з наведеним позовом не погоджуються, вважають йог необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Зауважує, що відповідачі є добросовісними набувачами нерухомого майна, позбавлення їх права власності є непропорційним та надмірним втручанням у право власності та мирного володіння, що узгоджується із практикою національних судів та ЄСПЛ. При цьому, відповідач, купуючи квартиру, правомірно розраховували на відомості, що містяться в ДРРП. [PERSON] було правомірно здійснено реєстрацію права власності на спірний об`єкт і в подальшому передано у власність іншим особам. Отже, оскільки позивачем не доведено незаконність реєстрації права власності на спірний об`єкт за [PERSON] , а відтак і щодо подальшого переходу права власності до інших осіб, позовні вимоги щодо скасування рішень державного реєстратора задоволенню не підлягають. В задоволенні позову просить відмовити. 17.08.2023 від представника Приморської окружної прокуратури м. Одеси надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що позовні вимоги прокурора обґрунтовані тим, що в ході проведення досудового розслідування та вивчення матеріалів кримінального провадження № 42022163030000008 за фактом самовільного зайняття земельної ділянки по [ADDRESS] , передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, встановлені підстави для вжиття заходів представницького характеру передбачені ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», шляхом звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства. Прокуратурою встановлені порушення вимог містобудівного та земельного законодавства при будівництві будинку, загальною площею 183 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці без дозвільної та правовстановлюючої документації. Державна реєстрація права власності за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 183,00 кв.м. проведена на підставі технічного паспорту від 13.09.2019 та довідки № 266715 від 13.09.2019, інших документів, які б засвідчували право власності або які є підставою для набуття [PERSON] права власності на вказаний житловий будинок в реєстрі відсутні. Декларація про готовність будинку [ADDRESS] до експлуатації відсутня, що підтверджується інформацією Управління ДАБК ОМР. Крім того, будинок побудовано на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді м. Одеси та межує з земельною ділянкою кадастровий номер:5110137500:40:007:0004. Власником даної земельної ділянки є держава в особі Одеської обласної державної адміністрації, а правокористувачем Одеська національна академія харчових технологій (наказом Міністерства освіти і науки № 918 від 18.08.2021 Одеську національну академію харчових технологій перейменовано на Одеський національний технологічний університет). Листом № 33/01-40 від 19.01.2023 Одеський національний технологічний університет повідомив окружну прокуратуру, що земельна ділянка з кадастровим номером: 5110137500:40:007:0004 знаходиться у постійному користування Університету. Крім того, у листі зазначено, що на Схематичному плані вилучальних ділянок та споруд і парканів, які знаходяться у [ADDRESS] , [ADDRESS] від 25.04.1980, а також в Акті погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та/або землекористувачами від 20.07.2020, будь-якої будівлі за адресою: [ADDRESS] не зазначено. Документи, які свідчать про передачу у власність або користування земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] [PERSON] або іншим особам - відсутні. Будівництво зазначеного житлового будинку загальною площею 183,0 кв.м. вважається самочинним будівництвом в розумінні ст. 376 ЦК України, оскільки об?єкт збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та без відповідного документу, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проєкту, та з істотними порушеннями будівельних норм і правил. КП «БТІ» Одеської міської ради листом № 2693/03.01-09 від 02.12.2022 повідомило окружну прокуратуру, що станом на 31.12.2012 інформація про зареєстроване право власності на житловий будинок, загальною площею 183 кв.м за адресою: [ADDRESS] та інвентаризаційна справа на вказаний об?єкт нерухомого майна відсутні, що свідчить про нове будівництво житлового будинку та первісну державну реєстрацію права власності на нього лише 16.09.2019. Далі, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, об?єкт нерухомого майна № 1918523351101 - житловий будинок, загальною площею 183,00 кв.м, приватним нотаріусом Дишлевою Т.В. 08.02.2020 закрито, у зв?язку з поділом об?єкту на 12 квартир. Поділ житлового будинку на 12 квартир здійснено на підставі висновку № 233818 від 04.02.2020, виданого ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП» щодо технічної можливості поділу об?єкту нерухомого майна. Згідно з листом Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради № 01-15/265 від 17.11.2022, інформація щодо видачі містобудівних умов та обмежень на проєктування об`єкту будівництва/реконструкції, будівельного паспорту забудови земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] - відсутня. На адресу окружної прокуратури надійшла відповідь з Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 01-6/11-пр від 14.12.2022, де зазначено, що в реєстрі будівельної діяльності відсутня інформація стосовно реєстрації документів дозвільного/декларативного характеру за адресою: [ADDRESS] . Крім того, документи дозвільного/декларативного характеру прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об?єкту за вищевказаною адресою до Управління не надходили та не реєструвались. Відповідно до інформації ДАБК ОМР, за адресою: [ADDRESS] , проведено комісійне обстеження на підставі листа Одеської Національної академії харчових технологій. Під час комісійних обстежень 05.01.2021 та 26.01.2021 із залученням представників Приморської районної адміністрації ОМР, Інспекції з благоустрою міста Департаменту архітектури та містобудування ОМР та Управління земельних ресурсів ОМР, Департаменту комунальної власності ОМР, за даною адресою зафіксовано триповерховий житловий будинок із зовнішніми сходами збоку будинку. Крім того, згідно з інформацією Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради № 01-19/1549 від 15.12.2022, рішення про передачу у власність чи користування фізичним або юридичним особам земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] Одеською міською радою не приймалось. В рамках кримінального провадження № 42022163030000008 19.01.2023 проведено огляд місця події за участю спеціалістів, а саме: представника Управління ДАБК ОМР, Приморської районної адміністрації ОМР, Департаменту земельних ресурсів ОМР та геодезистів. Під час огляду встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , на частині земельної ділянки державної форми власності, що належить на праві користування Одеському національному технологічному університету та земельній ділянці комунальної форми власності, розташована капітальна триповерхова будівля. Зазначена будівля побудована впритул до існуючого житлового будинку [ADDRESS] . Представник Управління ДАБК ОМР під час огляду зазначив, що об?єкт нерухомості по [ADDRESS] побудовано без дозвільних документів. Представник Департаменту земельних ресурсів зазначив, що рішень про передачу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] у власність або користування фізичним чи юридичним особам не приймалось. Відповідно до схеми топографо-геодезичних вишукувань, яка є додатком до протоколу огляду місця події від 19.01.2023, межі самовільно зайнятої земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок за адресою: [ADDRESS] складає 115 кв. м. Таким чином, [PERSON] , проведено будівельно-монтажні роботи з будівництва нового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] з подальшим його поділом на дванадцять квартир без отримання дозвільних документів на будівництво та введення об?єкту нерухомого майна в експлуатацію, а також без правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що являє собою самочинне будівництво. Крім того, [PERSON] на підставі іпотечних договорів, договорів про задоволення вимог іпотекодержателя та договорів купівлі-продажу передано право власності на кожну з дванадцяти квартир, за адресою: [ADDRESS] , третім особам (відповідачам у справі). Зауважують, що оскільки житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , самочинно збудований та в подальшому поділений на дванадцять окремих квартир без відповідних дозвільних документів, на земельній ділянці комунальної власності, яка межує із земельною ділянкою державної форми власності, на яку відсутні правовстановлюючі документи, чим порушуються інтереси держави і суспільства договори про передачу права власності на кожну з дванадцяти квартир в будинку [ADDRESS] суперечать положенням чинного законодавства України, що дає підстави для визнання усіх правочинів недійсними на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України. Звертає увагу, що як зазначено вище, КП «БТІ» Одеської міської ради листом № 2693/03.01-09 від 02.12.2022 повідомило окружну прокуратуру, що станом на 31.12.2012 інформація про зареєстроване право власності на житловий будинок, загальною площею 183 кв. м за адресою: [ADDRESS] та інвентаризаційна справа на вказаний об?єкт нерухомого майна відсутні. Крім того, листом № 33/01-40 від 19.01.2023 Одеський національний технологічний університет, у користуванні якого знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером 5110137500:40:007:0004, повідомив окружну прокуратуру, що на схематичному плані вилучальних ділянок та споруд і парканів, які знаходяться у [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] від 25.04.1980, а також в Акті погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та/або землекористувачами від 20.07.2020 року, будь-якої будівлі за адресою: [ADDRESS] не зазначено. Викладене свідчить про нове будівництво житлового будинку та первісну державну реєстрацію права власності на нього лише 16.09.2019. В такому випадку, державна реєстрація права власності повинна була проводитись на підставі передбаченого чинним законодавством переліку документів та після введення в експлуатацію новозбудованого об?єкту нерухомого майна. Відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 для державної реєстрації права власності на новозбудований об?єкт нерухомого майна подається, крім іншого, документ, що відповідно до вимог законодавства, засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об?єкта, а саме декларація про готовність об?єкту до експлуатації. Згідно з п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об?єктів з незначними наслідками (CC1), та об?єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об?єкта до експлуатації. Разом з тим, декларація про готовність будинку [ADDRESS] до експлуатації відсутня, що підтверджується інформацією Управління ДАБК ОМР. Таким чином, як зазначено вище, право власності на спірний житловий будинок, всупереч вимогам чинного законодавства, було зареєстровано у 2019 році на підставі технічного паспорту, серія та номер б/н від 13.09.2019, виданого ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» та довідки: серія та номер № 266715 від 13.09.2019, виданої ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД». Висновок № 233818 від 04.02.2020, який був підставою для поділу об`єкту нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] не містить всіх необхідних даних, передбачених зазначеною Інструкцією, а отже, не міг бути підставою для поділу спірного об?єкту нерухомого майна. Крім того, згідно з листом Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради № 01-15/265 від 17.11.2022, інформація щодо видачі містобудівних умов та обмежень на проектування об?єкту будівництва/реконструкції, будівельного паспорту забудови земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] - відсутня. На адресу окружної прокуратури надійшла відповідь Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 01-6/11-пр від 14.12.2022, де зазначено, що в реєстрі будівельної діяльності відсутня інформація стосовно реєстрації документів дозвільного/декларативного характеру за адресою: [ADDRESS] . Також, документи дозвільного/декларативного характеру прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об?єкту за вищевказаною адресою до Управління не надходили та не реєструвались. Порядок проведення будівельних робіт, перелік необхідних дозвільних документів на здійснення будівництва та ведення об?єкту в експлуатацію, передбачено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011, Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011. Згідно з інформацією Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради № 01-19/1549 від 15.12.2022, рішення про передачу у власність чи користування фізичним або юридичним особам земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] Одеською міською радою не приймалось. Таким чином, поділ зазначеного об?єкту нерухомого майна здійснено з порушенням норм чинного законодавства, без відповідного переліку документів та без подальшого введення об?єкту в експлуатацію. Відповідно до матеріалів цивільної справи за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . Державну реєстрацію проведено 02.03.2021 приватним нотаріусом Ковальською В.В. на підставі договору купівлі-продажу № 144 від 02.03.2021, технічного паспорту, серія та номер: 21/03/74 від 26.03.2021 та довідки серія та номер: б/н від 26.03.2021, виданих ТОВ «КИЇВ МІСТО БУД». Відповідно до технічного паспорту, серія та номер: 21/03/74 від 26.03.2021, загальна площа квартири [ADDRESS] збільшена та становить 59 кв.м., житлова 26,6 кв.м., що свідчить про внесення до державного реєстру неправдивих даних. Разом з тим, в державному реєстрі прикріплено документи, які засвідчують передачу права власності на зазначену квартиру, а саме: - договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 514 від 25.05.2020, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Згідно із п. 1.1. даного договору, квартира [ADDRESS] є предметом іпотечного договору № 388 від 13.03.2020. Відповідно до іпотечного договору [PERSON] передав зазначену квартиру в іпотеку [PERSON] для забезпечення виконання зобов?язання за договором позики від 13.03.2020. Договором позики передбачено, що [PERSON] надала [PERSON] грошові кошти у розмірі 260 000 гривень з кінцевим терміном повернення до 01.06.2020. Таким чином, квартира [ADDRESS] була передана у власність [PERSON] в рахунок виконання [PERSON] основного зобов?язання за договором позики від 13.03.2020; - договір купівлі-продажу № 144 від 02.03.2021, відповідно до якого [PERSON] передала [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Також, відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . Відомості до державного реєстру внесені приватним нотаріусом Ковальською В.В. 02.03.2021 на підставі договору купівлі-продажу № 142 від 02.03.2021, довідки серія та номер б/н від 26.03.2021 та технічного паспорту серія та номер 21/03/75 від 26.03.2021, виданих ТОВ «КИЇВ МІСТО БУД». Слід звернути увагу, що відповідно до технічного паспорту серія та номер 21/03/75 від 26.03.2021 загальна площа квартири [ADDRESS] збільшена та складає 41,8 кв.м. та житлової 12 кв.м., що свідчить про внесення до державного реєстру недостовірних даних. В державному реєстрі прикріплено документи, які засвідчують передачу права власності на зазначену квартиру, а саме: - іпотечний договір № 709 від 14.07.2020, відповідно до якого [PERSON] , передав [PERSON] в іпотеку квартиру [ADDRESS] для забезпечення виконання зобов?язання за договором позики від 14.07.2020. Згідно з умовами договору позики [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти у розмірі 400 000 гривень з терміном повернення до 21.07.2020; - договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 751 від 21.07.2020, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в рахунок виконання основного зобов`язання за договором позики від 14.07.2020; - договір купівлі-продажу № 142 від 02.03.2021, відповідно до якого [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Таким чином, квартира [ADDRESS] була передана у власність [PERSON] в рахунок виконання [PERSON] основного зобов?язання за договором позики від 14.07.2020, після чого - продана [PERSON] . Згідно з державним реєстром, за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . Державну реєстрацію проведено приватним нотаріусом Ковальською В.В. 02.03.2021 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 141 від 02.03.2021. В державному реєстрі прикріплено документи, які засвідчують передачу права власності на зазначену квартиру, а саме: - іпотечний договір № 901 від 17.08.2020, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку [PERSON] квартиру [ADDRESS] для забезпечення виконання зобов?язань за договором позики від 17.08.2020. Згідно з умовами договору позики [PERSON] надала [PERSON] грошові кошти у сумі 330 000 гривень з кінцевим терміном повернення до 17.09.2020; - договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 1071 від 16.09.2020, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в рахунок виконання основного зобов`язання за договором позики від 17.08.2020; - договір купівлі-продажу № 141 від 02.03.2021, відповідно до якого, [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Таким чином, квартира [ADDRESS] передана у власність [PERSON] в рахунок виконання [PERSON] основного зобов?язання за договором позики від 17.08.2020, після чого - продана [PERSON] . Відповідно до Постанови Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності необхідним є, передусім, встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. За встановлених у справі обставин, а саме самовільного зайняття [PERSON] та іншими відповідачами земельної ділянки, загальною площею 115 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , яка є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси та межує із земельною ділянкою державної форми власності та зведення на ній об`єкту самочинного будівництва без належним чином оформлених документів на землекористування порушує інтереси територіальної громади м. Одеси та інтереси Одеської обласної державної (військової) адміністрації, оскільки законні власники не можуть реалізовувати свої повноваження стосовно вільного розпорядження земельною ділянкою. Враховуючи зазначене просить задовольнити позов в повному обсязі. 22.02.2024 від представника [PERSON] надійшло клопотання про витребування доказів, у якому просить суд витребувати: - з Приморської окружної прокуратури м. Одеси копію правозастосовного акту, винесеного за наслідками досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42022163030000008 від 08.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України; - з Приморського районного суду м. Одеси для огляду копію обвинувального акту відносно [PERSON] (справа № 522/22115/23). 26.02.2024 та 05.03.2024 від [PERSON] надійшли дві аналогічних за змістом зустрічні позовні заяви, у яких вона просить суд: - визнати право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстровану у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2028202451101 за [PERSON] ; - визнати право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстровану у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2028372551101 за [PERSON] ; - відмовити у частині позовних вимог Приморської окружної прокуратури м. Одеси та Одеської міської ради до [PERSON] про визнання недійсними правочинів щодо квартир 1 та [ADDRESS] ; - відмовити у частині позовних вимог Приморської окружної прокуратури м. Одеси та Одеської міської ради до [PERSON] про скасування рішень державних реєстраторів квартир 1 та [ADDRESS] ; - відмовити у частині позовних вимог Приморської окружної прокуратури м. Одеси та Одеської міської ради до [PERSON] про знесення об`єктів будівництва квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] . 19.03.2024 від представника Приморської окружної прокуратури м. Одеси надійшло клопотання про відмову у відкритті провадження за зустрічним позовом, оскільки зустрічний позов не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, крім того приморська окружна прокуратура м. Одеси є неналежним відповідачем за зустрічним позовом. 07.05.2024 ухвалою суду зустрічну позовну заяву [PERSON] до Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської обласної державної (військової) адміністрації та Одеської міської ради треті особи, які не заявляють самостійних вимог Державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Морозова О.С., Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Дишлева Т.В. та Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С про визнання права власності повернуто заявнику. 08.05.2024 від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що у позові помилково зазначається самовільним будівництвом квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] , з метою спонукання суду до помилкових висновків. Однак існує рішення на будівництво попередника квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] . У позові не визначено суть порушення у формі межування з земельною ділянкою державної власності, тобто позивачі визнають відсутність розміщення квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , на земельній ділянці державної власності. З чого вбачається, що у Приморської окружної прокуратури м. Одеси відсутні підстави для подання позову в інтересах держави до [PERSON] , так як інтереси держави не порушені. Земельна ділянка на якій розміщенні квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] , відведена для мети будівництва відповідно до документа (рішення). На ст. 31, 5 абзац позову зазначено про омріяний «суспільний», «публічний» інтерес та «фантастичну об?єктивну реальність», якою Приморська окружна прокуратура м. Одеси хоче виправдати свої незаконні дії по втручанню у сферу приватної власності та мету позбавити власності [PERSON] , та у даному випадку вмотивувати свої протиправні дії Прокуратура не може. З вищезазначеного можливо дійти до висновку, що будівля у якій наявні на сьогоднішній день квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] , почала своє створення і фактично збудована у період існування УРСР, документально почалося оформлення права власності на неї з 1993 року, у подальшому проведено реконструкції, ремонт, переоформлення, зміна власників, та на сьогоднішній день законним власником квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , є [PERSON] , яка добросовісно набувала право власності відповідно до закону. На підставі викладених фактів та аргументів, вважають державну реєстрацію квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] законною, вчинені правочини щодо квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] такими, що відповідають законну. Претензії щодо майна [PERSON] та її права власності на квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] , зі сторони Приморської окружної прокуратури м. Одеси, ООД(В)А та ОМР безпідставними, та у задоволенні яких слід відмовити у частині права власності [PERSON] на квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] . Крім того, вважають всі вимоги позивача безпідставними та незаконними, вибір способу захисту прав та відповідача неналежним, докази на підтвердження вимог позивача незаконними, неналежними, недопустимими, недостовірними та недостатніми. 22.07.2024 від представника Приморської окружної прокуратури м. Одеси надійшла відповідь на відзив, у якому зазначає, що позовні вимоги прокурора обґрунтовані тим, що в ході проведення досудового розслідування та вивчення матеріалів кримінального провадження № 42022163030000008 за фактом самовільного зайняття земельної ділянки по [ADDRESS] , передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, встановлені підстави для вжиття заходів представницького характеру передбачені ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», шляхом звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства. Прокуратурою встановлені порушення вимог містобудівного та земельного законодавства при будівництві будинку, загальною площею 183 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці без дозвільної та правовстановлюючої документації. Державна реєстрація права власності за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 183,00 кв.м. проведена на підставі технічного паспорту від 13.09.2019 та довідки № 266715 від 13.09.2019, інших документів, які б засвідчували право власності або які є підставою для набуття [PERSON] права власності на вказаний житловий будинок в реєстрі відсутні. Декларація про готовність будинку [ADDRESS] до експлуатації відсутня, що підтверджується інформацією Управління ДАБК ОМР. Крім того, будинок побудовано на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді м. Одеси та межує з земельною ділянкою кадастровий номер:5110137500:40:007:0004. Власником даної земельної ділянки є держава в особі Одеської обласної державної адміністрації, а правокористувачем Одеська національна академія харчових технологій (наказом Міністерства освіти і науки № 918 від 18.08.2021 Одеську національну академію харчових технологій перейменовано на Одеський національний технологічний університет). Листом № 33/01-40 від 19.01.2023 Одеський національний технологічний університет повідомив окружну прокуратуру, що земельна ділянка з кадастровим номером: 5110137500:40:007:0004 знаходиться у постійному користування Університету. Крім того, у листі зазначено, що на Схематичному плані вилучальних ділянок та споруд і парканів, які знаходяться у [ADDRESS] , [ADDRESS] від 25.04.1980, а також в Акті погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та/або землекористувачами від 20.07.2020, будь-якої будівлі за адресою: [ADDRESS] не зазначено. Документи, які свідчать про передачу у власність або користування земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] [PERSON] або іншим особам - відсутні. Будівництво зазначеного житлового будинку загальною площею 183,00 кв.м. вважається самочинним будівництвом в розумінні ст. 376 ЦК України, оскільки об?єкт збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та без відповідного документу, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проєкту, та з істотними порушеннями будівельних норм і правил. КП «БТІ» Одеської міської ради листом № 2693/03.01-09 від 02.12.2022 повідомило окружну прокуратуру, що станом на 31.12.2012 інформація про зареєстроване право власності на житловий будинок, загальною площею 183 кв.м за адресою: [ADDRESS] та інвентаризаційна справа на вказаний об?єкт нерухомого майна відсутні, що свідчить про нове будівництво житлового будинку та первісну державну реєстрацію права власності на нього лише 16.09.2019. Далі, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, об?єкт нерухомого майна № 1918523351101 - житловий будинок, загальною площею 183,00 кв. м, приватним нотаріусом Дишлевою Т.В. 08.02.2020 закрито, у зв?язку з поділом об?єкту на 12 квартир. Поділ житлового будинку на 12 квартир здійснено на підставі висновку № 233818 від 04.02.2020, виданого ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП» щодо технічної можливості поділу об?єкту нерухомого майна. Згідно з листом Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради № 01-15/265 від 17.11.2022, інформація щодо видачі містобудівних умов та обмежень на проєктування об`єкту будівництва/реконструкції, будівельного паспорту забудови земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] - відсутня. На адресу окружної прокуратури надійшла відповідь з Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 01-6/11-пр від 14.12.2022, де зазначено, що в реєстрі будівельної діяльності відсутня інформація стосовно реєстрації документів дозвільного/декларативного характеру за адресою: [ADDRESS] . Крім того, документи дозвільного/декларативного характеру прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об?єкту за вищевказаною адресою до Управління не надходили та не реєструвались. Відповідно до інформації ДАБК ОМР, за адресою: [ADDRESS] , проведено комісійне обстеження на підставі листа Одеської Національної академії харчових технологій. Під час комісійних обстежень 05.01.2021 та 26.01.2021 із залученням представників Приморської районної адміністрації ОМР, Інспекції з благоустрою міста Департаменту архітектури та містобудування ОМР та Управління земельних ресурсів ОМР, Департаменту комунальної власності ОМР, за даною адресою зафіксовано триповерховий житловий будинок із зовнішніми сходами збоку будинку. Крім того, згідно з інформацією Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради № 01-19/1549 від 15.12.2022, рішення про передачу у власність чи користування фізичним або юридичним особам земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] Одеською міською радою не приймалось. В рамках кримінального провадження № 42022163030000008 19.01.2023 проведено огляд місця події за участю спеціалістів, а саме: представника Управління ДАБК ОМР, Приморської районної адміністрації ОМР, Департаменту земельних ресурсів ОМР та геодезистів. Під час огляду встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , на частині земельної ділянки державної форми власності, що належить на праві користування Одеському національному технологічному університету та земельній ділянці комунальної форми власності, розташована капітальна триповерхова будівля. Зазначена будівля побудована впритул до існуючого житлового будинку [ADDRESS] . Представник Управління ДАБК ОМР під час огляду зазначив, що об?єкт нерухомості по [ADDRESS] побудовано без дозвільних документів. Представник Департаменту земельних ресурсів зазначив, що рішень про передачу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] у власність або користування фізичним чи юридичним особам не приймалось. Відповідно до схеми топографо-геодезичних вишукувань, яка є додатком до протоколу огляду місця події від 19.01.2023, межі самовільно зайнятої земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок за адресою: [ADDRESS] складає 115 кв. м. Таким чином, [PERSON] , проведено будівельно-монтажні роботи з будівництва нового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] з подальшим його поділом на дванадцять квартир без отримання дозвільних документів на будівництво та введення об?єкту нерухомого майна в експлуатацію, а також без правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що являє собою самочинне будівництво. Крім того, [PERSON] на підставі іпотечних договорів, договорів про задоволення вимог іпотекодержателя та договорів купівлі-продажу передано право власності на кожну з дванадцяти квартир, за адресою: [ADDRESS] , третім особам (відповідачам у справі). Зауважують, що оскільки житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , самочинно збудований та в подальшому поділений на дванадцять окремих квартир без відповідних дозвільних документів, на земельній ділянці комунальної власності, яка межує із земельною ділянкою державної форми власності, на яку відсутні правовстановлюючі документи, чим порушуються інтереси держави і суспільства договори про передачу права власності на кожну з дванадцяти квартир в будинку [ADDRESS] суперечать положенням чинного законодавства України, що дає підстави для визнання усіх правочинів недійсними на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України. Звертає увагу, що як зазначено вище, КП «БТІ» Одеської міської ради листом № 2693/03.01-09 від 02.12.2022 повідомило окружну прокуратуру, що станом на 31.12.2012 інформація про зареєстроване право власності на житловий будинок, загальною площею 183 кв. м за адресою: [ADDRESS] та інвентаризаційна справа на вказаний об?єкт нерухомого майна відсутні. Крім того, листом № 33/01-40 від 19.01.2023 Одеський національний технологічний університет, у користуванні якого знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером 5110137500:40:007:0004, повідомив окружну прокуратуру, що на схематичному плані вилучальних ділянок та споруд і парканів, які знаходяться у [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] від 25.04.1980, а також в Акті погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та/або землекористувачами від 20.07.2020 року, будь-якої будівлі за адресою: [ADDRESS] не зазначено. Викладене свідчить про нове будівництво житлового будинку та первісну державну реєстрацію права власності на нього лише 16.09.2019. В такому випадку, державна реєстрація права власності повинна була проводитись на підставі передбаченого чинним законодавством переліку документів та після введення в експлуатацію новозбудованого об?єкту нерухомого майна. За встановлених у справі обставин, а саме самовільного зайняття [PERSON] та іншими відповідачами земельної ділянки, загальною площею 115 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , яка є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси та межує із земельною ділянкою державної форми власності та зведення на ній об`єкту самочинного будівництва без належним чином оформлених документів на землекористування порушує інтереси територіальної громади м. Одеси та інтереси Одеської обласної державної (військової) адміністрації, оскільки законні власники не можуть реалізовувати свої повноваження стосовно вільного розпорядження земельною ділянкою. Враховуючи зазначене просить задовольнити позов в повному обсязі. 23.07.2024 протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника [PERSON] від 06.06.2023 та залучено до участі у справі третю особу на стороні відповідача [PERSON] . 23.07.2024 протокольною ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника [PERSON] про витребування доказів від 22.02.2024. 01.10.2024 від представника Одеської окружної прокуратури м. Одеси надійшли пояснення, у яких зазначає, що підтримує позовні вимоги та просить задовольнити в повному обсязі. 04.10.2024 від представника [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що [PERSON] є добросовісним набувачем квартири [ADDRESS] . Згідно з ч. 5 ст. 12 ЦК України, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Тобто, набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. При цьому, докази, що могли б свідчити про недобросовісні або неправомірні лії з боку Відповідачки під час вчинення оспорюваного Позивачем правочину, не були надані останнім до суду. Тобто, за відсутності будь-якого роду відомостей щодо наявності прав третіх осіб або обтяжень на житлову квартиру [ADDRESS] . Відповідачка набула права власності на вказаний об?єкт нерухомого майна за відплатним договором (договором купівлі-продажу), укладеним із безпосереднім власником вищевказаного об?єкту нерухомості, у зв?язку з чим Відповідачка є добросовісним набувачем спірного майна в розумінні положень цивільного законодавства України. Позивачем не спростовані докази щодо будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] до 05.08.1992. Тобто, будь-якого роду докази, що могли б свідчити про те, що житловий будинок, загальною площею 183,0 кв.м., житловою площею 159,0 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , поділений на квартири [ADDRESS] , однією із власниць яких є Відповідачка, було нібито самочинно зведено нещодавно та вказаний об?єкт нерухомості наразі експлуатується, відсутні. Натомість наявні у матеріалах справи докази на підтвердження того, що житловий будинок, загальною площею 183,0 кв.м., житловою площею 159,0 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , було споруджено до 05.08.1992. жодним чином не були спростовані Позивачем. Доказів іншого часового проміжку будівництва вказаного об?єкту нерухомості не надано Позивачем до суду. Таким чином, Відповідачка вважає, що Позивачем не спростовані докази щодо зведення житлового будинку, загальною площею 183,0 кв.м., житловою площею 159,0 кв.м. за адресою: [ADDRESS] до 05.08.1992. Натомість Відповідачка вважає, що обраний Позивачем спосіб захисту не є ефективним з огляду на наступне. Розглядаючи справу, суд має з?ясувати: 1) з яких саме правовідносии сторін виник спір: 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками, а також таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. Таким чином, нібито порушені інтереси територіальної громади м. Одеси та Одеської обласної державної (військової) адміністрації не отримають належного правового захисту у спосіб, обраний Позивачем, що свідчить про неефективність обраного Позивачем способу захисту та, в свою чергу, є порушенням принципу процесуальної економії та є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Натомість Позивач просить вжити крайніх заходів по усуненню нібито наявних порушень інтересів територіальної громади м. Одеси та Одеської обласної державної (військової) адміністрації за відсутності наданих з його боку доказів технічної можливості знесення вищевказаного житлового будинку та за відсутності попередньо встановленого судом факту неможливості проведення перебудови спірного нерухомого майна, у зв?язку з чим відповідні позовні вимоги є передчасними та не підлягають задоволенню. Натомість, надані Позивачем разом із позовною заявою докази не містять раніше згаданої відмітки про засвідчення копії документа із усіма необхідними реквізитами, у зв?язку з чим, на переконання Відповідачки, копії наданих Позивачем документів не можна вважати належним чином засвідченими копіями, що свідчить про невідповідність таких копій вимогам ч. 2 ст. 95 ЦПК України. Крім того, на виконання вимог п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України Позивачем було повідомлено, що оригінал дозволу про надання можливості на розголошення відомостей досудового розслідування по кримінальній справі № 42022163030000008 перебуває в Приморській окружній прокуратурі м. Одеса. Вищенаведене, на думку Відповідачки, може свідчити про те, що надані Позивачем разом із позовною заявою докази є лише матеріалами досудового розслідування по кримінальній справі № 42022163030000008. Будь-які вказівки на наявність у Позивача (або інших осіб) оригіналів доказів, наданих останнім разом із позовною заявою, відсутні, у зв?язку з чим Відповідачка вважає, що надані Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог докази е недопустимими у розумінні ст. 78 ЦПК України, а відтак не варті уваги суду. У задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі. 19.11.2024 постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 07.05.2024 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи. 25.11.2024 від представника [PERSON] надійшла заява про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. 26.11.2024 від представника [PERSON] надійшла заява про залишення позову без розгляду, з підстав, що у позивача відсутні повноваження на здійснення представництва у даній справі. Вважає, що позивач, звернувшись до суду із даним позовом, фактично перебрав на себе повноваження органу державного архітектурно-будівельного контролю в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради. 26.11.2024 від представника [PERSON] надійшла заява про застосування строків позовної давності. 26.11.2024 від представника [PERSON] надійшло клопотання про витребування доказів, у якому просить суд витребувати від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради відомості щодо того, хто є балансоутримувачем нежитлового приміщення, загальною площею 27,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . 26.11.2024 від представника [PERSON] надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме належним чином засвідчені копії: - листа № 45410 від 14.10.2024 із додатками; - листа № 01-19/2761 від 28.10.2024; - листа № 45554 від 15.10.2024. 11.12.2024 від третьої особи [PERSON] надійшло дві аналогічні за змістом заяви про підтримання заяви про застосування строків позовної давності [PERSON] 09.01.2025 ухвалою суду зустрічну позовну заяву [PERSON] залишено без руху. 14.01.2025 на виконання ухвали суду від 09.01.2025 від [PERSON] надійшла заява про усунення недоліків. 17.01.2025 ухвалою суду зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду разом із первісним позовом. 17.02.2025 від представника [PERSON] надійшла заява про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. 24.02.2025 від представника Приморської окружної прокуратури м. Одеси надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, у якому зазначає, що зустрічний позов не підлягає задоволенню. Позовні вимоги прокурора обґрунтовані тим, що в ході проведення досудового розслідування та вивчення матеріалів кримінального провадження № 42022163030000008 за фактом самовільного зайняття земельної ділянки по [ADDRESS] , передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, встановлені підстави для вжиття заходів представницького характеру передбачені ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», шляхом звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства. Прокуратурою встановлені порушення вимог містобудівного та земельного законодавства при будівництві будинку, загальною площею 183 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці без дозвільної та правовстановлюючої документації. Державна реєстрація права власності за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 183,00 кв.м. проведена на підставі технічного паспорту від 13.09.2019 та довідки № 266715 від 13.09.2019, інших документів, які б засвідчували право власності або які є підставою для набуття [PERSON] права власності на вказаний житловий будинок в реєстрі відсутні. Декларація про готовність будинку [ADDRESS] до експлуатації відсутня, що підтверджується інформацією Управління ДАБК ОМР. Крім того, будинок побудовано на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді м. Одеси та межує з земельною ділянкою кадастровий номер:5110137500:40:007:0004. Власником даної земельної ділянки є держава в особі Одеської обласної державної адміністрації, а правокористувачем Одеська національна академія харчових технологій (наказом Міністерства освіти і науки № 918 від 18.08.2021 Одеську національну академію харчових технологій перейменовано на Одеський національний технологічний університет). Листом № 33/01-40 від 19.01.2023 Одеський національний технологічний університет повідомив окружну прокуратуру, що земельна ділянка з кадастровим номером: 5110137500:40:007:0004 знаходиться у постійному користування Університету. Крім того, у листі зазначено, що на Схематичному плані вилучальних ділянок та споруд і парканів, які знаходяться у [ADDRESS] , [ADDRESS] від 25.04.1980, а також в Акті погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та/або землекористувачами від 20.07.2020, будь-якої будівлі за адресою: [ADDRESS] не зазначено. Документи, які свідчать про передачу у власність або користування земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] [PERSON] або іншим особам - відсутні. Будівництво зазначеного житлового будинку загальною площею 183,00 кв.м. вважається самочинним будівництвом в розумінні ст. 376 ЦК України, оскільки об?єкт збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та без відповідного документу, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проєкту, та з істотними порушеннями будівельних норм і правил. КП «БТІ» Одеської міської ради листом № 2693/03.01-09 від 02.12.2022 повідомило окружну прокуратуру, що станом на 31.12.2012 інформація про зареєстроване право власності на житловий будинок, загальною площею 183 кв.м за адресою: [ADDRESS] та інвентаризаційна справа на вказаний об?єкт нерухомого майна відсутні. Що свідчить про нове будівництво житлового будинку та первісну державну реєстрацію права власності на нього лише 16.09.2019. Далі, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, об?єкт нерухомого майна № 1918523351101 - житловий будинок, загальною площею 183,00 кв. м, приватним нотаріусом Дишлевою Т.В. 08.02.2020 закрито, у зв?язку з поділом об?єкту на 12 квартир. Поділ житлового будинку на 12 квартир здійснено на підставі висновку № 233818 від 04.02.2020, виданого ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП» щодо технічної можливості поділу об?єкту нерухомого майна. Згідно з листом Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради № 01-15/265 від 17.11.2022, інформація щодо видачі містобудівних умов та обмежень на проєктування об`єкту будівництва/реконструкції, будівельного паспорту забудови земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] - відсутня. На адресу окружної прокуратури надійшла відповідь з Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 01-6/11-пр від 14.12.2022, де зазначено, що в реєстрі будівельної діяльності відсутня інформація стосовно реєстрації документів дозвільного/декларативного характеру за адресою: [ADDRESS] . Крім того, документи дозвільного/декларативного характеру прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об?єкту за вищевказаною адресою до Управління не надходили та не реєструвались. Відповідно до інформації ДАБК ОМР, за адресою: [ADDRESS] , проведено комісійне обстеження на підставі листа Одеської Національної академії харчових технологій. Під час комісійних обстежень 05.01.2021 та 26.01.2021 із залученням представників Приморської районної адміністрації ОМР, Інспекції з благоустрою міста Департаменту архітектури та містобудування ОМР та Управління земельних ресурсів ОМР, Департаменту комунальної власності ОМР, за даною адресою зафіксовано триповерховий житловий будинок із зовнішніми сходами збоку будинку. Крім того, згідно з інформацією Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради № 01-19/1549 від 15.12.2022, рішення про передачу у власність чи користування фізичним або юридичним особам земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] Одеською міською радою не приймалось. В рамках кримінального провадження № 42022163030000008 19.01.2023 проведено огляд місця події за участю спеціалістів, а саме: представника Управління ДАБК ОМР, Приморської районної адміністрації ОМР, Департаменту земельних ресурсів ОМР та геодезистів. Під час огляду встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , на частині земельної ділянки державної форми власності, що належить на праві користування Одеському національному технологічному університету та земельній ділянці комунальної форми власності, розташована капітальна триповерхова будівля. Зазначена будівля побудована впритул до існуючого житлового будинку [ADDRESS] . Представник Управління ДАБК ОМР під час огляду зазначив, що об?єкт нерухомості по [ADDRESS] побудовано без дозвільних документів. Представник Департаменту земельних ресурсів зазначив, що рішень про передачу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] у власність або користування фізичним чи юридичним особам не приймалось. Відповідно до схеми топографо-геодезичних вишукувань, яка є додатком до протоколу огляду місця події від 19.01.2023, межі самовільно зайнятої земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок за адресою: [ADDRESS] складає 115 кв. м. Таким чином, [PERSON] , проведено будівельно-монтажні роботи з будівництва нового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] з подальшим його поділом на дванадцять квартир без отримання дозвільних документів на будівництво та введення об?єкту нерухомого майна в експлуатацію, а також без правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що являє собою самочинне будівництво. Крім того, [PERSON] на підставі іпотечних договорів, договорів про задоволення вимог іпотекодержателя та договорів купівлі-продажу передано право власності на кожну з дванадцяти квартир, за адресою: [ADDRESS] , третім особам (відповідачам у справі). Зауважують, що оскільки житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , самочинно збудований та в подальшому поділений на дванадцять окремих квартир без відповідних дозвільних документів, на земельній ділянці комунальної власності, яка межує із земельною ділянкою державної форми власності, на яку відсутні правовстановлюючі документи, чим порушуються інтереси держави і суспільства договори про передачу права власності на кожну з дванадцяти квартир в будинку [ADDRESS] суперечать положенням чинного законодавства України, що дає підстави для визнання усіх правочинів недійсними на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України. Звертає увагу, що як зазначено вище, КП «БТІ» Одеської міської ради листом № 2693/03.01-09 від 02.12.2022 повідомило окружну прокуратуру, що станом на 31.12.2012 інформація про зареєстроване право власності на житловий будинок, загальною площею 183 кв. м за адресою: [ADDRESS] та інвентаризаційна справа на вказаний об?єкт нерухомого майна відсутні. Крім того, листом № 33/01-40 від 19.01.2023 Одеський національний технологічний університет, у користуванні якого знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером 5110137500:40:007:0004, повідомив окружну прокуратуру, що на схематичному плані вилучальних ділянок та споруд і парканів, які знаходяться у [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] від 25.04.1980, а також в Акті погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та/або землекористувачами від 20.07.2020 року, будь-якої будівлі за адресою: [ADDRESS] не зазначено. Викладене свідчить про нове будівництво житлового будинку та первісну державну реєстрацію права власності на нього лише 16.09.2019. В такому випадку, державна реєстрація права власності повинна була проводитись на підставі передбаченого чинним законодавством переліку документів та після введення в експлуатацію новозбудованого об?єкту нерухомого майна. За встановлених у справі обставин, а саме самовільного зайняття [PERSON] та іншими відповідачами земельної ділянки, загальною площею 115 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , яка є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси та межує із земельною ділянкою державної форми власності та зведення на ній об`єкту самочинного будівництва без належним чином оформлених документів на землекористування порушує інтереси територіальної громади м. Одеси та інтереси Одеської обласної державної (військової) адміністрації, оскільки законні власники не можуть реалізовувати свої повноваження стосовно вільного розпорядження земельною ділянкою. Враховуючи зазначене просить задовольнити позов в повному обсязі. Таким чином втручання у право особи на мирне володіння майном відповідачів є пропорційним легітимній меті, логічним та виправданим. Заявлені прокурором позовні вимоги є належним та ефективним способом захисту порушених прав Одеської міської ради та Одеської обласної державної (військової) адміністрації як власників відповідної земельної ділянки, на якій розташований об`єкт самочинного будівництва, що забезпечить реальне поновлення прав позивачів. Жодних позовних вимог, як і доводів щодо їх обґрунтованості та законності до Приморської окружної прокуратури м. Одеси, доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, [PERSON] в зустрічному позові не зазначає. Окрім того, позовні вимоги [PERSON] щодо відмови у частині позовних вимог до Приморської окружної прокуратури м. Одеси про визнання недійсними правочинів щодо квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , про скасування рішень державних реєстраторів квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] та про знесення об`єктів будівництва квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] фактично є відзивом на позов прокуратури. 24.02.2025 ухвалою суду відмолено у задоволенні клопотання представника [PERSON] від 26.11.2024 про залишення позову без розгляду. 27.02.2025 від [PERSON] надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, у якій просить суд відмовити у задоволенні первісного позову в частині позовних вимог про визнання недійсними правочинів щодо квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , про скасування рішень державних реєстраторів квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] та про знесення об`єктів будівництва квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] . Крім того, просить призначити земельно-технічну та будівельно-технічну експертизи кв. [ADDRESS] та [ADDRESS] та допитати у якості свідків мешканців кв. [ADDRESS] . 10.04.2025 протокольною ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника [PERSON] від 26.11.2024 про витребування доказів. 10.04.2025 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 20.05.2025 від представника [PERSON] надійшло клопотання про долучення доказів, а саме роздруківку з ЄДРСР вироку Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/22115/23 від 09.09.2024. 20.05.2025 від представника [PERSON] надійшло клопотання про витребування доказів. 20.05.2025 представником [PERSON] подано клопотання про залишення позову без розгляду, з підстав, що у позивача відсутні повноваження на здійснення представництва у даній справі. Вважає, що позивач, звернувшись до суду із даним позовом, фактично перебрав на себе повноваження фактичного власника спірного будинку. 20.05.2025 від представника [PERSON] надійшли додаткові пояснення у справі, у яких зазначає, що вироком Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/22115/23 встановлено факт протиправного заволодіння об?єктом, зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , та відсутності підстав вважати цю будівлю самочинною. З огляду на це, у даній справі факти, встановлені вироком, мають преюдиційне значення, відповідно до ст. 78 ЦПК України Тобто, фактично будинок, який розташований на земельній ділянці 5110137500:40:007:004, який на думку Позивача, нібито зведений гр. [PERSON] , належить та зареєстрований у встановлений спосіб законодавством гр. [PERSON] . Як вбачається з вищевказаного вироку, обставини, що були встановлені судом під час розгляду кримінальної справи № 522/22115/23, спростовують твердження Позивача, стосовно самовільного зайняття земельної ділянки та зведення самочинного будівництва на ній. Відповідачка зазначає, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб?єктивними і об?єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Крім того, преюдиційні обставини є обов?язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появ протилежних за змістом судових рішень. 20.05.2025 протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника [PERSON] та [PERSON] про повернення на стадію підготовчого провадження. 31.07.2025 від представника ОМР надійшло клопотання про приєднання доказів, а саме копію листа Департаменту архітектури, містобудування та земельних відносин ОМР від 28.07.2025 № 01-19/302 з додатками; копію листа КП «БТІ» ОМР від 22.07.2025 № 3802/03.01-07 з додатками; копію листа Юридичного департаменту ОМР на адресу Департаменту комунальної власності ОМР від 11.07.2025 № 1847. 31.07.2025 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника [PERSON] від 20.05.2025 про залишення позову без розгляду. 31.07.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 31.07.2025 від представника ОМР надійшло клопотання про приєднання доказів, а саме докази направлення всім учасникам справи. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що державна реєстрація права власності за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 183,0 кв.м. проведена на підставі технічного паспорту від 13.09.2019 та довідки № 266715 від 13.09.2019, інших документів немає. Декларація про готовність будинку [ADDRESS] до експлуатації відсутня, що підтверджується інформацією Управління ДАБК ОМР. Житловий будинок, зведений громадянином [PERSON] , який у подальшому поділений на 12 квартир, розташований на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді м. Одеси та межує із земельною ділянкою, кадастровий номер: 5110137500:40:007:0004, яка є державною власністю. Власником даної земельної ділянки є держава в особі Одеської обласної державної адміністрації, а правокористувачем - Одеська національна академія харчових технологій (наказом Міністерства освіти і науки № 918 від 18.08.2021 Одеську національну академію харчових технологій перейменовано на Одеський національний технологічний університет). Для підтвердження інформації щодо наявності у Одеського національного технологічного університету права користування земельною ділянкою з кадастровим номером: 5110137500:40:007:0004, окружною прокуратурою на адресу Університету направлено запит № 52-345вих-23 від 13.01.2023. Листом № 33/01-40 від 19.01.2023 Одеський національний технологічний університет повідомив окружну прокуратуру, що земельна ділянка з кадастровим номером: 5110137500:40:007:0004 знаходиться у постійному користування Університету. Крім того, у листі зазначено, що на Схематичному плані вилучальних ділянок та споруд і парканів, які знаходяться у місті Одесі, по провулку Бісквітному 16 від 25.04.1980, а також в Акті погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та/або землекористувачами від 20.07.2020, будь-якої будівлі за адресою: [ADDRESS] не зазначено. Крім того, згідно з інформацією Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради № 01-19/1549 від 15.12.2022, рішення про передачу у власність чи користування фізичним або юридичним особам земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] Одеською міською радою не приймалось. Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради листом № 2693/03.01-09 від 02.12.2022 повідомило окружну прокуратуру, що станом на 31.12.2012 інформація про зареєстроване право власності на житловий будинок, загальною площею 183 кв.м. за адресою: [ADDRESS] та інвентаризаційна справа на вказаний об`єкт нерухомого майна відсутні. Далі, житловий будинок загальною площею 183,0 кв. м за адресою: [ADDRESS] , поділено на дванадцять квартир, на підставі висновку № 233818 від 04.02.2020, виданого Приватним підприємством «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП» щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна. Згідно із зазначеним висновком, об`єкт нерухомого майна створено шляхом поділу без проведення будівельних робіт, що відповідно до п. 1 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №406 від 07.06.2017 не є реконструкцією та не є самочинно збудованим. Згідно з листом Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради № 01-15/265п від 17.11.2022, інформація щодо видачі містобудівних умов та обмежень на проєктування об`єкту будівництва/реконструкції, будівельного паспорту забудови земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] відсутня. На адресу окружної прокуратури надійшла відповідь Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 01-6/11-пр від 14.12.2022, де зазначено, що в реєстрі будівельної діяльності відсутня інформація стосовно реєстрації документів дозвільного/декларативного характеру за адресою: [ADDRESS] . Документи дозвільного/декларативного характеру прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту за вищевказаною адресою до Управління не надходили та не реєструвались. Відповідно до інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно, об`єкт нерухомого майна № 1918523351101 житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 183,0 кв.м. приватним нотаріусом Дишлевою Т.В. 08.02.2020 закрито, у зв`язку з поділом об`єкту на 12 квартир. Зазначені квартири були відчужені [PERSON] іншим відповідачам у даній справі на підставі договорів іпотеки та договорів про задоволення вимог іпотекодержателя. Деякі квартири були повторно відчужені за договорами купівлі-продажу. За відповідачами зареєстровано право власності на спірні квартири. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року в справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)). Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Відповідно до частин першої та другої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)). У цій справі прокурор звернувся з позовом в інтересах Одеської міської ради про захист права комунальної власності на земельну ділянку відповідно до частини четвертої статті 376 ЦК України та просив суд визнати недійсними договори іпотеки, договори про задоволення вимог іпотекодержателя та договори купівлі-продажу, визнати незаконними та скасувати рішення державного реєстратора, звільнити земельну ділянку шляхом знесення самочинного будівництва. Підставою для звернення до суду прокурор зазначав здійснення [PERSON] самочинного будівництва нового об`єкту за відсутності будь-яких дозвільних документів, та подальший його поділ на 12 квартир і передачу їх відповідачам на підставі договорів іпотеки та договорів про задоволення вимог іпотекодержателя, на земельній ділянці територіальної громади м. Одеси, чим порушено право Одеської міської ради як власника земельної ділянки та єдиного органу, на який покладено повноваження щодо розпорядження земельними ділянками у межах населеного пункту. Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року в справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року в справі № 522/1528/15 (пункт 82), від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20 (пункт 24)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2020 року в справі № 910/3009/18 (пункт 63)). Відповідно до частини першої статті 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, серед іншого, земля, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах. Конституції України наділяє територіальні громади правом безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляти майном, що є в комунальній власності (стаття 143). Суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування (пункт б частини першої статті 80 ЗК України). Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності (частини перша - друга статті 83 ЗК України). Відповідно до частини 2 та пункту «б» частини третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, крім іншого, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (частина п`ята статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Відповідно до частин другої, четвертої статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. У статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати у цивільному обороті та судового захисту права власності на нього. Отже, законодавець визначив, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не призводить. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має. Таким чином, системний аналіз наведених положень законодавчих актів дає змогу стверджувати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. Можливі способи захисту прав особи - власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, прямо визначені статтею 376 ЦК України, яка регулює правовий режим самочинно побудованого майна. Відповідно до частин першої - четвертої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України. У частині другій статті 212 ЗК України передбачено, що приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 Велика Палата Верховного Суду вказала: - сам собою факт державної реєстрації права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду не слід розглядати як окреме щодо факту самочинного будівництва порушення прав власника земельної ділянки (пункт 89); - права власника земельної ділянки порушуються у результаті факту самочинного будівництва, а не державної реєстрації права власності на самочинно побудоване майно. Державна реєстрація права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду поза встановленим статтею 376 ЦК України порядком за особою, яка таке будівництво здійснила, лише додає до вже існуючих фактичних обмежень (які з`явились безпосередньо з факту самочинного будівництва) власника земельної ділянки у реалізації свого права власності додаткові юридичні обмеження (пункт 92); - за обставин, коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстроване за певною особою без дотримання визначеного статтею 376 ЦК України порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна (пункт 112); - належними вимогами, які може заявити власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження нею, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно (пункт 113); - оскільки положення статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею, реєстрація права власності на самочинно побудоване нерухоме майно за особою - власником земельної ділянки у будь-який інший спосіб, окрім визначеного цією статтею (тобто на підставі судового рішення про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за власником земельної ділянки), також не змінює правовий режим самочинного будівництва. За вказаних обставин особа - власник земельної ділянки не набуває право власності на самочинно побудоване нерухоме майно (пункт 152). Отже, за змістом наведених висновків вимоги про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права власності, визнання недійсними договорів іпотеки та договорів про задоволення вимог іпотекодержателя, є неналежним способом захисту, що є підставою для відмови у задоволенні вказаних вимог. Юридичні перешкоди для власника земельної ділянки, які виникли внаслідок зазначеної реєстрації, усуваються внаслідок задоволення судом належних позовних вимог: 1) або про знесення самочинно побудованого нерухомого майна (внаслідок демонтажу якого на підставі пункту 1 частини першої, частини другої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» закриваються відповідний розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційна справа); 2) або про визнання права власності на самочинно побудоване майно (таке судове рішення є підставою для державної реєстрації права власності на відповідне майно згідно з пунктом 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно»). Якщо суд дійде висновку про незаконність державної реєстрації права власності на об`єкт самочинного будівництва, таке судове рішення є підставою для закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи з огляду на положення пункту 5 частини першої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 (пункт 138)). У категорії справ, за обставинами яких певна особа неправомірно зареєструвала право власності на самочинно побудоване майно, неналежною є як вимога про скасування рішення (запису) про реєстрацію права власності, так і вимога про припинення права власності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 (пункт 154)). Вказаний висновок є застосовним до спірних правовідносин з огляду на предмет та підстави позовних вимог та на твердження позивача про те, що спірне майно має характер самочинного. Отже, належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 червня 2024 року в справі № 904/4339/21, від 05 червня 2024 року в справі № 521/13158/19, від 23 квітня 2024 року в справі № 904/994/22, від 19 березня 2024 року в справі № 915/1439/21, від 21 вересня 2022 року в справі № 461/3490/18, від 27 жовтня 2021 року у справі № 202/7377/16, від 20 січня 2021 року в справі № 442/302/17. Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що обрання позивачем неналежного або неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанови від 29 вересня 2020 року в справі № 378/596/16 (пункт 77), від 19 січня 2021 року в справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року в справі № 925/642/19 (пункт 52), від 15 вересня 2022 року в справі № 910/12525/20 (пункт 148)). З огляду на викладене суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог прокуратури про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права власності, визнання недійсними договорів іпотеки, договорів про задоволення вимог іпотекодержателя та договорів купівлі-продажу, оскільки такі вимоги є неефективним способом захисту, що є самостійною підставою для відмови у позові. Щодо позовних вимог про зобов`язання [PERSON] за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення за власний рахунок об`єкта самочинного будівництва, суд зазначає наступне. Верховний Суд у постановах від 02 червня 2021 року в справі № 509/11/17, від 21 вересня 2022 року в справі № 461/3490/18, від 30 вересня 2022 року в справі № 201/2471/20, від 15 березня 2023 року в справі № 205/213/22, від 05 квітня 2023 року в справі № 199/6251/18, від 31 травня 2023 року в справі № 201/4483/20, від 10 січня 2024 року в справі № 489/742/20, від 13 березня 2024 року в справі № 915/1439/21 дотримується правової позиції, що належним відповідачем за позовом власника землі про знесення об`єкта самочинного будівництва є не забудовник, а саме останній набувач такого об`єкта, який зареєстрував за собою право власності на самочинне будівництво. У даній справі позовні вимоги про зобов`язання за власний рахунок звільнити земельну ділянку шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва житлового будинку [ADDRESS] , пред`явлені до [PERSON] . Однак зазначений об`єкт був розділений на 12 квартир та відчужений відповідачам у справі за договорами про задоволення вимог іпотекодержателя, і станом на час подання позовної заяви та на час розгляду справи [PERSON] не був їх власником, а тому прокурор пред`явив позовні вимоги про зобов`язання за власний рахунок звільнити земельну ділянку шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва до неналежного відповідача. Належними відповідачами за зазначеними вимогами є відповідачі у даній справі, які набули усі права та обов`язки щодо придбаного майна, які мав первісний його власник, а тому є належними відповідачами за заявленими вимогами про зобов`язання за власний рахунок звільнити земельну ділянку шляхом знесення самочинного будівництва, проте прокурором до них дана вимога не заявлялась, тоді як пред`явлення вимог до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у позові, а тому у задоволенні даних вимог слід відмовити. Подібні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2025 року у справі № 522/18134/20. Також Верховний Суд у постановах від 31 жовтня 2024 року в справі № 760/10777/22, від 02 жовтня 2024 року в справі № 569/17365/21, від 11 грудня 2024 року в справі № 554/9234/20 зазначив про те, що покладення на особу, яка хоча і не здійснювала самочинне будівництво та не є особою, яка самовільно зайняла спірну земельну ділянку, але набувши у власність об`єкт самочинного будівництва набула усі права та обов`язки щодо придбаного майна, які мав первісний його власник, а тому вимоги щодо демонтажу такого майна не буде надмірним тягарем і не призведе до порушення прав відповідача. З огляду на вищевикладене, вимоги первісного позову задоволенню не підлягають. 26.11.2024 від представника [PERSON] надійшла заява про застосування строків позовної давності та 11.12.2024 від третьої особи [PERSON] надійшло дві аналогічні за змістом заяви про підтримання заяви про застосування строків позовної давності [PERSON] . Європейський суд з прав людини наголошував, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, провадження № 14-96цс18; від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, провадження № 14-381цс18; від 07 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, провадження № 14-306цс18). У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення позовних вимог, позовна давність до даних правовідносин не підлягає застосуванню. Щодо вимог за зустрічним позовом, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ч.3 статті 12, ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1- 2 статті 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З матеріалів справи вбачається, що за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя № 293 від 12.03.2021, та квартиру [ADDRESS] на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя № 294 від 12.03.2021. Відповідно до частини 1 статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Велика Палата Верховного Суду вже виснувала, що за змістом статті 392 ЦК України судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його (див. постанови від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18 (пункт 76) та від 23.06.2020 у справі № 909/337/19 (пункт 78). Верховний Суд у постанові від 05.11.2025 у справі № 359/3641/19 виснував, що державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийнято в експлуатацію у встановленому порядку. У справі, яка розглядається, судом встановлено, що [PERSON] побудував житловий будинок, який є самочинним будівництвом, тобто право власності у нього на цей об`єкт нерухомого майна не виникло, оскільки це будівництво здійснювалося ним за відсутності правовстановлюючих документів і цей об`єкт не був прийнятий в експлуатацію у встановленому порядку. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу частини другої статті 376 ЦК України не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного. Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Таким чином, враховуючи, неправомірність набуття [PERSON] права власності на самочинно збудований об`єкт житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , останній не мав законних підстав для його поділу на окремі 12 квартир та на їх відчуження, а відтак у позивача за зустрічним позовом не виникло право власності на спірні квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] у даному будинку, що унеможливлює задоволення зустрічних позовних вимог в частині вимог про визнання права власності на вказане нерухоме майно. В іншій частині зустрічних позовних вимог про відмову у частині позовних вимог Приморської окружної прокуратури м. Одеси та Одеської міської ради до [PERSON] про визнання недійсними правочинів щодо квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , про відмову у частині позовних вимог Приморської окружної прокуратури м. Одеси та Одеської міської ради до [PERSON] про скасування рішень державних реєстраторів щодо квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , та про відмову у частині позовних вимог Приморської окружної прокуратури м. Одеси та Одеської міської ради до [PERSON] про знесення об`єктів будівництва квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] слід відмовити, з підстав, неналежного обрання заявником способу захисту своїх прав, які він вважає порушеними, оскільки ці вимоги за своєю суттю фактично зводяться до заперечень по суті первісних позовних вимог, що виключає правові підстави для їх задоволення у цій частині.

Outcome: dismissed