Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Заявник [PERSON] 26.11.2025 року звернулася до суду через свого представника з вищеназваною заявою, яка в подальшому була уточнена 15.01.2026 року, та просить суд постановити рішення яким: -встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка, [PERSON] , [INFO] та жінки, [PERSON] , [INFO] без шлюбу з квітня 2021 року по 18.07.2025 року та перебування жінки на утриманні чоловіка. Викликати та допитати в судовому засіданні свідків, які можуть підтвердити факт проживання однією сім`єю чоловіка, [PERSON] , [INFO] та жінки, [PERSON] , [INFO] без шлюбу з квітня 2021 по 18.07.2025: - [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] ; - [PERSON] , [INFO] , зареєстровану за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги заявник мотивує тим, що вона [PERSON] проживала спільно з чоловіком [PERSON] з квітня 2021 року однією сім?єю без реєстрації шлюбу, який з 18.07.2025 вважається безвісти зниклим. [INFO] у них, [PERSON] та [PERSON] , як подружжя народилась спільна дитина, [PERSON] . Чоловік визнав батьківство, що їх дитини та дав своє прізвище сину. Проживали однією сім?єю, вели спільне господарство мали спільний бюджет. Проживали в місті Одеса, в квартирі яка належить їй, заявнику. Оскільки вона не працювала в період їх спільного проживання з чоловіком, то всі витрати на сім?ю ніс чоловік, який утримував і її, а потім і новонароджену дитину, сплачував комунальні витрати, забезпечував усім необхідним, тощо. [INFO] під час виконання бойового завдання з відсічі збройної агресії російської федерації проти України підполковник поліції [PERSON] зник безвісти поблизу населеного пункту Олександро-Калинове Краматорського району Донецької області, що підтверджується Сповіщенням №13 сім`ї (близьких родичів) про обставини смерті (загибелі), захоплення в полон або заручником, а також інтернування в нейтральній державі або зникнення безвісти поліцейського від 20.07.2025. Встановлення даного юридичного факту необхідно заявниці для оформлення та отримання виплат військовослужбовцям та інших пільг, передбачених дитині Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року про «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», що і стало підставою для звернення до суду з даною заявою. Ухвалою судді від 01.12.2025 року відкрито провадження по справі, призначено судовий розгляд на 15.01.2025 року о 09:00 годині (а.с.43), про що повідомлено сторін по справі (а.с.44-45). 02.12.2025 року представником заявника подано заява про долучення до справи доказів, а саме квитанції про сплату судового збору (а.с.46-50). 12.12.2025 року представником заявника подано заяву про заміну заінтересованої особи, уточнення поданої заяви та долучення доказів (а.с.51-61). В обґрунтування заяви представник зазначає, що після відкриття провадження по справі ним встановлено, що під час звернення до суду з вищезазначеною заявою було допущено ряд помилок, а саме: 1. Заінтересованою особою не вірно визначено "Міністерство оборони України", замість вірного "Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « [INFO] »"; 2. В прохальній частині поданої заяви не вірно, внаслідок описки, зазначено період спільного проживання "з 28.06.2020", замість вірного "з квітня 2021". На правильність визначення заінтересованої особи "Національна поліція України" вказує Сповіщення №13, яке міститься в додатку до Заяви, яка була подана 26.11.2025. Для призначення і виплати одноразової грошової допомоги заява (рапорт) за формою згідно з додатком подається керівникові органу поліції, закладів освіти за останнім місцем проходження служби (п.10 №646). В судовому засідання 15.01.2026 року: -заявник не прибула, причину неявки не повідомила; -представник заявника підтримав заяву про заміну неналежної заінтересованої особи на належну та просив прийняти уточнену заяву та продовжити розгляд вимог в редакції цієї заяви; -представник заінтересованої особи Міністерства Оборони України до суду не прибув, через систему «Електронний суд» надіслав заяву, якою підтримав клопотання [PERSON] про заміну Міністерства оборони України належною заінтересованою особою, судове засідання просив проводити у відсутність представника (а.с.62-63).\- Ухвалою суду від 15.01.2026 року замінено неналежну заінтересовану особу Міністерство оборони України на належну Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « [INFO] » та вирішено надалі розглядати справу за участю заінтересованої особи: Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « [INFO] », прийнято уточнену заяву від 15.01.2026 року [PERSON] та відкладено розгляд справи на 13:00 годину 04.02.2026 року(а.с.77-79), про що повідомлено сторони (а.с.80). 20.01.2026 від заінтересованої особи Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « [INFO] » надійшли пояснення щодо позову з яких вбачається наступне: За наявною інформацією ДПОП «ОШБ «Лють» 18 липня 2025 року під час виконання бойових (спеціальних) завдань, внаслідок ворожих обстрілів з боку військовослужбовців та інших збройних формувань російської федерації, в районі Краматорського району Донецької області інспектор взводу № 3 роти № 1 батальйону № 1 полку УПОП № 2 ДПОП «ОШБ « [INFO] » підполковник поліції [PERSON] отримав поранення, несумісне з життям. Постановою КМУ від 18.07.2024 № 836, відповідно до частини другої статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" Кабінет Міністрів України затвердив Порядок та строки передачі поліцейським оригіналу особистого розпорядження керівнику органу (закладу, установи) поліції для зберігання в особовій справі. Цей Порядок визначає процедуру та строки передачі поліцейським центрального органу управління Національної поліції, територіального (у тому числі міжрегіонального) органу Національної поліції, установи, закладу професійної (професійно-технічної) освіти із специфічними умовами навчання, що належить до сфери управління Національної поліції (далі - орган поліції), оригіналу особистого розпорядження на випадок своєї загибелі (смерті) про виплату одноразової грошової допомоги особі (особам), яку (яких) поліцейський обрав, з визначенням розміру частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження) для зберігання в особовій справі. Поліцейський має право скласти особисте розпорядження письмово у довільній формі. Справжність підпису на особистому розпорядженні засвідчує керівник органу поліції або нотаріус. У такому разі поліцейський у визначений час подає керівнику органу поліції завчасно складене особисте розпорядження, а також пред`являє документи, за якими підтверджується його особа. Особисте розпорядження, справжність підпису на якому засвідчено керівником органу поліції, службою персоналу (кадрового забезпечення) реєструється за окремим порядковим номером у журналі реєстрації посвідчувальних написів керівника органу поліції на особистих розпорядженнях поліцейських, який ведеться в паперовій формі відповідним органом поліції за формою згідно з додатком 1. Порядковий номер, за яким зареєстровано особисте розпорядження в журналі, проставляється на особистому розпорядженні в посвідчувальному написі за формою згідно з додатком 2. На виконання листа Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « [INFO] » від 17.06.2025 № 15865-2025 особовий склад управління поліції особливого призначення № 2 (штурмовий полк « [INFO] ») ознайомлено з процедурою передачі оригіналу особистого розпорядження для зберігання в особовій справі поліцейських. Згідно довідки (за матеріалами особової справи) про склад сім`ї підполковника поліції [PERSON] зазначено наступних осіб: Мати - [PERSON] , [INFO] ; Батько- [PERSON] , [INFO] ; Дочка - [PERSON] , [INFO] ; Колишня дружина - [PERSON] , [INFO] ; Син - [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Особисте розпорядження [PERSON] не складалось. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, порядок проходження служби в поліції визначені Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580 VIII). Запровадження в Україні воєнного стану стало підставою для реалізації поліцейськими відповідних повноважень, передбачених Законом № 580-VIII, зокрема саме для такого особливого стану. Серед основних повноважень поліцейських, характерних для воєнного стану, стаття 23 Закону № 580-VIII передбачає такі: - участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості (пункт 24 частини першої); - здійснення у взаємодії зі Збройними Силами України, Національною гвардією Документ сформований в системі «Електронний суд» 20.01.2026 4 України, Державною прикордонною службою України, Державною спеціальною службою транспорту, Службою безпеки України, боротьби з диверсійно розвідувальними силами агресора (противника) та не передбаченими законами України воєнізованими або збройними формуваннями (пункт 34 частини першої). Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 580, під час дії воєнного стану поліція особливого призначення в ході відсічі збройної агресії проти України за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, може брати участь в обороні України відповідно до Закону України «Про оборону України» шляхом безпосереднього ведення бойових дій. Постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2023 року № 30 «Про утворення територіального органу Національної поліції», було утворено, як юридичну особу публічного права міжрегіональний територіальний орган Національної поліції - Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « [INFO] » (далі - Департамент, ДПОП «ОШБ «Лють»). Відповідно до Положення про Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « [INFO] », Департамент відповідно до покладених на нього завдань здійснює участь у реалізації державної політики у сфері охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, забезпечення публічної (громадської) безпеки і порядку, оборони України, виконання завдань територіальної оборони, забезпечення та здійснення заходів правового режиму надзвичайного або воєнного стану, у тому числі шляхом взаємодії з іншими складовими сектору безпеки і оборони України. Одним із заходів соціального захисту поліцейського є виплата одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) як у разі загибелі (смерті) поліцейського, так і у випадку втрати поліцейським працездатності, що передбачено статтею 97 Закону № 580-VIII. Отже, Закон № 580-VIII, окрім іншого, в системі соціального захисту поліцейських передбачає урегулювання питання про виплату ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського. Так, у частині першій статті 97 цього закону визначено, що ОГД є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим законом мають право на її отримання. На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова КМУ № 168). Пунктом 2 вказаної Постанови КМУ № 168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1 - 1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 161 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1 - 1 2 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. Відповідно Постанови КМУ № 168, з метою врегулювання питання щодо порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі поліцейського під час дії воєнного стану Міністерство внутрішніх справ України наказом від 21 червня 2022 року № 376 затвердило Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі поліцейських під час дії воєнного стану(далі - Порядок МВС № 376). Відповідно до пункту 1 Порядку МВС № 376 він визначає механізм оформлення документів і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД), передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» , у разі загибелі поліцейських під час дії воєнного стану, які брали участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави агресора у період здійснення зазначених заходів, а також поліцейських, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого за вказаних обставин під час дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва). Пунктом 3 Порядку МВС № 376 встановлено, що отримувач, який звернувся до органу (підрозділу) поліції, закладу освіти для отримання ОГД, подає такі документи: 1) заяву (кожного члена сім`ї (повнолітнього), батьків та утриманців загиблого (померлого), а в разі наявності малолітніх, неповнолітніх дітей - іншого з батьків, опікунів чи піклувальників, інших законних представників цих дітей). У разі якщо особа, яка має право на отримання ОГД, відмовляється від її отримання, надається нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку заява про відмову від отримання ОГД; 2) завірені копії: документа, що посвідчує особу, передбаченого частиною першою статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків відповідно до закону); свідоцтва про смерть поліцейського; постанова медичної (військово-лікарської) комісії МВС про визначення причинного зв`язку поранення (контузії, травми, каліцтва), що спричинило смерть поліцейського; документа, що підтверджує сімейні (родинні) зв`язки із загиблим (померлим) поліцейським: для батьків - свідоцтво про народження поліцейського, який загинув (помер); Форма заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в разі загибелі поліцейського відповідно до Постанови № 168 чітко визначена додатком 1 до Порядку МВС № 376. Відповідно до пункту 6 Порядку МВС № 376 для забезпечення належного формування документів щодо призначення та виплати ОГД отримувачам до бухгалтерської служби органів (підрозділів) поліції, закладів освіти, зокрема, подаються: підрозділами державного нагляду за охороною праці - акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (Форма Н-1 (ПВ)) за формою, визначеною в додатку 2 до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05 жовтня 2020 року № 705, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2020 року за № 1139/35422, у якому зазначено обставини, за яких поліцейський загинув / отримав поранення (контузію, травму, каліцтво) у період дії воєнного стану під час участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів під час виконання службових обов`язків. На думку представника заінтересованої особи, посилання на Порядок №646 у зазначеній справі є необґрунтованим, оскільки [PERSON] загинув саме при виконанні бойового спеціального завдання, перебуваючи безпосередньо в зоні проведення бойових дій. Також представник завернула увагу, що механізм оформлення документів та виплати ОГД поліцейським, не регулюється Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки поліцейські не є військовослужбовцями. З огляду на вказані пояснення представника заінтересованої особи, то вони не заперечують що заяви [PERSON] про встановлення юридичного факту. В судовому засіданні 04.02.2026 року - заявник підтримала свої вимоги, наполягала на їх задоволенні. Пояснила, що [PERSON] знає досить тривалий час, ще зі школи, завжди перебували в дуже гарних, теплих, дружніх стосунках. В квітні 2021 року почали проживати разом як чоловік і дружина, кохали один одного, поважали, мали намір зареєструвати стосунки. Проживали в м.Одеса, в квартирі, яка належить їй заявнику за адресою: [ADDRESS] . Вона заявник на той час не працювала, та всі витрати на сім?ю ніс [PERSON] . Невдовзі вона завагітніла та за наполяганням чоловіка так на роботу і не вийшла. Після народження дитини, [PERSON] визнав батьківство щодо сина [PERSON] , надав йому своє прізвище, утримував їх, піклувався, забезпечував усім необхідним і її заявницю, і сина. Також чоловік ніс всі витрати на сплату комунальних послуг. В листопада 2024 року [PERSON] прийняв рішення про службу в ОШБ «Лють», розуміючи, що він буде проходити службу в зоні бойових дій, він в котре запропонував їй, заявниці зареєструвати шлюб. Однак вона, заявниця вважала, що на той час це буде не доцільним, зайвим, що можна почекати завершення війни, відсутність зареєстрованого шлюбу ніяким чином не шкодило їх сім?ї, їх стосункам, адже кохання було набагато важливішим. В червні 2025 року перебуваючи в зоні бойових дій в Донецькій області чоловік [PERSON] зник безвісти, про що його матері було надіслано сповіщення. Наразі вона має намір встановити даний юридичний факт, з метою отримання відповідної державної допомоги. Окрім того, наразі проводяться ДНК дослідження з виявленим тілом загиблого чоловіка, попередні дослідження вже підтвердили збіг ДНК, та попереду їх сім?ю чекає процедура поховання чоловіка, чим вона як дружина має займатися. Представник заявника - адвокат Деревенський І.Ю. підтримав доводи і пояснення своєї довірительниці та надав пояснення щодо правових підстав даної заяви. Стверджував, що будь-яким іншим способом, не судовим, встановити даний факт не можливо, оскільки на тепер чоловік заявниці значиться безвісти зниклим. Метою встановлення даного факту є необхідність отримання державної допомоги в зв?язку з загибеллю чоловіка та батька. Факт фактичних шлюбних відносин підтверджується письмовими доказами, доданими до заяви. Заявниця в дійсності з квітня 2021 року перебувала на повному та цілковитому утриманні чоловіка [PERSON] , своїх доходів не мала, користувалася банківськими картами чоловіка. Наразі самостійно утримує сина та перебуває в скрутному матеріальному становищі. Просив задовольнити вимоги [PERSON] . Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд прийшов до висновку, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що підполковник поліції [PERSON] [INFO] під час виконання бойового завдання з відсічі збройної агресії російської федерації проти України зник безвісти поблизу населеного пункту Олександро-Калинове Краматорського району Донецької області, що підтверджується Сповіщенням №13 сім`ї (близьких родичів) про обставини смерті (загибелі), захоплення в полон або заручником, а також інтернування в нейтральній державі або зникнення безвісти поліцейського від 20.07.2025, видане на ім?я Лілії Буюклі, матері загиблого (а.с.13). За даним фактом внесені відомості до ЄРДР від 19.07.2025 за статтею 115 ч.1 КК України номер кримінального провадження 12025052380001539 (а.с.13а), що підтверджується витягом органу досудового розслідування відділу поліції № 2 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області. Згідно постанови слідчого СВ ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області лейтента поліції Лагутіна К. вбачається, що труп особи чоловічої генетичної статі реєстраційним номером №186 від 30.07.2025 року за унікальним номером № 20250705040000186 від 30.07.2025 визнано як підполковника поліції [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Заявник [PERSON] та загиблий [PERSON] мають спільну малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) від 01 квітня 2022 року(а.с.11). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України відомості про батька дитини [PERSON] вказані як [PERSON] , реєстрація проведена відповідно до ст.126 СК України (а.с.12). Факт спільного проживання заявниці з [PERSON] підтверджується актом про фактичне місце проживання сім?ї, складеного головою кооператива ОК «Україна Сервіс» за підписами сусідів, що за адресою [ADDRESS] , проживала сама заявниця [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , їх син [PERSON] , з квітня 2021 року по липень 2025 року (а.с.15). Окрім цього, факт сумісного проживання заявника з [PERSON] однією сім`єю підтверджується спільними фотознімками наданими суду в роздрукованому форматі, зміст яких вказує на тривалі відносини між ними, характерні для відносин подружжя, спільний відпочинок, проведення часу разом та спільно з дитиною (а.с.17-23). Згідно договору оренди індивідуального боксу №46-24 від 19 грудня 2024 року вбачається, що [PERSON] уклав договір оренди боксу з ТОВ Кладовка розташованого за адресою: м. Одеса, проспект небесної Сотні, буд.101, в якому вказано, що клієнт надає право користування і відвідування Боксу [PERSON] (а.с.16), до якого долучено акт прийому передачі індивідуального боксу до договору оренди індивідуального боксу №46-24 від 19 грудня 2024 року (а.с.16-зворотна сторона), що підтверджує порядок користування житлового приміщення чоловіком [PERSON] і жінкою [PERSON] .. Фотокопіями листування між [PERSON] та [PERSON] за своїм змістом містять інформацію, що підтверджує вирішення спільних побутових питань, що притаманні для шлюбно-сімейних відносин, що також підтверджує факт спільного проживання заявника з [PERSON] , тобто факт проживання однією сім?єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу. Факт ведення спільного сімейного бюджету заявницею та [PERSON] підтверджується платіжними квитанціями від 10.06.2024 року № 2Т17-Н99М-КР8Х-ЗХОТ та багатьма іншими квитанціями долученими до матеріалів справи, згідно з яких [PERSON] перераховув кошти на утримання заявниці [PERSON] та їх дитини (а.с.26-36), оплачував комунальні кошти за квартиру, належну заявниці, в якій сім?я проживала, сплачував ряд покупок, здійснених саме заявником [PERSON] . Судом допитано свідків, які підтвердили факт проживання сім?єю чоловіка [PERSON] та жінки [PERSON] без реєстрації шлюбу. Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що є кумою подружжя [PERSON] і [PERSON] , знає їх досить тривалий час, до тепер їй не було відомо, про те, що шлюб між ними не зареєстрований. [PERSON] та [PERSON] стали проживати разом з квітня 2021 року, жили в м.Одеса, у них народився син [PERSON] , хрещеною якого вона є. Сім?я дружна, завжди були разом, вільний від роботи час [PERSON] проводив з сім?єю, виховував і піклувався про сина і дружину. [PERSON] не працювала, тому її і сина повністю забезпечував чоловік [PERSON] . Вони разом приїжджали до м.Болград, до батьків, родичів, кумів. Усі сімейні святи проводили разом, повноцінною сім?єю. Наразі всім відомо, що з липня 2025 року [PERSON] зник безвісти при виконанні бойового завдання під час захисту країни. [PERSON] важко сприйняла і переживає цю звістку і втрату чоловіка. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] і [PERSON] знає зі школи, так як була їх класним керівником. [PERSON] і [PERSON] товаришували зі школи, в них були гарні стосунки. Після дня народження [PERSON] в квітні 2021 року, вона та [PERSON] стали проживати разом як чоловік і жінка, про те, що вони не зареєстрували шлюб, вона свідок не зазнала. В них народився син [PERSON] , якого подружжя виховували разом. Проживали в м.Одеса, однак часто приїжджали до м.Болград, де зупинялися в будинку батьків [PERSON] . Були гарною, дружною, люблячою сім?єю. [PERSON] не працювала, займалася вихованням і доглядом дитини, а [PERSON] утримував свою сім?ю. Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки свідки є близькими друзями, заявника і її чоловіка, добре обізнані про їх стосунки. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Згідно п.5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ч.1 ст. 316 ЦПК України). Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21 визначила, що справи про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу із загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень. В даному випадку заявник звертається для встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу для підтвердження соціального статусу і в подальшому для отримання одноразової грошової допомоги сім`ї загиблого поліцейського та спадщини. Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту без розгляду, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом, встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Аналогічна позиція викладена у п. 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13. Так, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини. Згідно зі ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом, зокрема проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу (п. 5). Суд зазначає, що позасудовий порядок встановлення указаного факту чинним законодавством не передбачений. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2020 року у справі № 644/6785/18 зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При цьому між заявницею та Департаментом поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « [INFO] », не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки заінтересована особа не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги. Окрім того, із заінтересованою особою департаменту поліції немає спору про право, оскільки вони не заперечують того факту, що заявниця є дружиною загиблого. Згідно із ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків. Згідно із частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Тобто і для «фактичного подружжя» повинні бути характерними усі ознаки сім`ї, передбачені статтею 3 СК України, а саме: спільне проживання, спільний побут та наявність взаємних прав та обов`язків. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Саме лише встановлення судом факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу без вирішення питання виникнення, зміни або припинення юридичних наслідків чинним законодавством не передбачено. При застосуванні статті 74 СК України важливо врахувати, щоб особи не перебували у будь-якому іншому шлюбі на цей час, а також що між ними склалися усталені відносини, притаманні подружжю. Для визнання осіб такими, що проживають однією сім`єю, крім факту спільного проживання, важливі також: наявність спільного бюджету, спільного харчування, придбання майна для спільного користування; участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність, допустимість і достатність таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Факт реєстрації місця проживання жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2023 року у справі № 543/563/22). За приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх прав. Судом встановлено, що заявниця та померлий [PERSON] є батьками [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження, виданого 01 квітня 2022 року серія [NUMBER] і даний факт не оспорюється. Так, матеріали справи містять великий обсяг фотокарток, що були здійснені в різний період життя заявниці та померлого [PERSON] . Дані докази підтверджують факт проведення спільного дозвілля, свят, спільне піклування та оздоровлення дитини. Окрім цього, наявність цілого ряду квитанцій про сплату комунальних послуг, придбання товарів, переказ коштів, свідчать про спільний бюджет сім?ї. Відповідно до акту про фактичне місце проживання складеного головою кооперативу ОК «Україна Сервіс», [PERSON] по дату смерті проживав за адресою: [ADDRESS] , з заявницею та їх сином [PERSON] . В матеріалах справи наявні скріншоти особистої переписки, яка відображає особисті взаємовідносини, порядок вирішення побутових питань, турботу один про одного, вияв поваги та любові. Дані докази в сукупності вказують на те, що заявниця та [PERSON] протягом тривалого часу проживали однією сім`єю, визнавали один одного членами подружжя, проводили спільний час, змінювали разом місця проживання, проводили відпустки разом, дбали про спільну дитину, брали разом участь в її вихованні та забезпеченні, та такі відносини притаманні саме подружжю. Таким чином, суд вважає, що заявник належним чином обґрунтувала мотиви звернення до суду із заявою про встановлення юридичного факту та юридичні наслідки його встановлення. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що факт спільного проживання заявниці [PERSON] та [PERSON] , ведення ними спільного господарства, виховання дитини, несення спільних витрат, які вказують на існування фактичних сімейних відносин, повністю підтверджуються дослідженими судом письмовими матеріалами справи, а також показаннями свідків, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved