Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

В січні 2026 року заявник звернулась до суду із заявою про встановлення юридичного факту належності їй трудової довідки № ДНА-26/86-Б від 02 березня 2021 року виданої АТ «Українська залізниця» РФ «Львівська залізниця» виробничого структурного підрозділу «Івано-Франківська дирекція залізничних перевезень» та трудової довідки № 250 від 03 серпня 2006 року виданої ВАТ «Укртелеком» Чернівецької філії центру електрозв`язку № 4 посилаючись на те, що вона звернулась до Новоселицького відділу Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області з питанням щодо призначення пенсії за віком. Однак, їй було відмовлено, оскільки є розбіжності в написанні її прізвища у вказаних довідках де помилково було вказано « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Визнання факту належності їй архівних довідок має для неї юридичне значення для призначення пенсії за віком. Представник заявника подала до суду заяву, в якій підтримала подану заяву і просила задовольнити заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи - головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що при видачі архівних довідок № ДНА-26/86-Б від 02 березня 2021 року виданої АТ «Українська залізниця» РФ «Львівська залізниця» виробничого структурного підрозділу «Івано-Франківська дирекція залізничних перевезень» та архівної довідки № 250 від 03 серпня 2006 року виданої ВАТ «Укртелеком» Чернівецької філії центру електрозв`язку № 4 прізвище заявника [PERSON] , було помилкова записано « [PERSON] ». Вказані факти підтверджується паспортом, витягом з державного реєстру цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища та іншими зібраними по справі доказами. Вирішуючи питання про встановлюючи даних юридичних фактів суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зі змісту ст. 315 ЦПК України слідує, що суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі щодо належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Заявник в позасудовому порядку не може вирішити питання щодо усунення розбіжностей у вказаних документах, оскільки законом не визначено іншого порядку встановлення даних фактів, а тому він має бути встановлений в судовому порядку. Задоволення заяви має юридичне значення для заявника. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами. На підставі наведеного, суд

Outcome: approved