Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.05.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №1131229 відповідно до якого відповідачу було надано позику в розмірі 4000 грн. зі сплатою процентів за користування коштами строком на 14 днів. Відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань. 26.10.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2610, відповідно якого право вимоги за договором №1938892 до відповідача перейшло до нового кредитора. 03.04.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило на право вимоги до відповідача позивачу, згідно договору факторингу №030423-ФМ. Станом на дату звернення позивача до суду загальний розмір заборгованості відповідача становить 11362 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також суму понесених судових витрат. Ухвалою судді від 14.11.2025 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на дату розгляду справи відзив від відповідача на адресу суду не надійшов. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду від жодної із сторін не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. За погодженням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Судом встановлено, що 05.05.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №1131229 відповідно до якого відповідачу було надано позику в розмірі 4000 грн. зі сплатою процентів за користування коштами строком на 14 днів. Договір укладено в електронній формі (а.с.6). Відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань за вказаним договором. 26.10.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2610, відповідно якого право вимоги за договором №1938892 до відповідача перейшло до нового кредитора. 03.04.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило на право вимоги до відповідача позивачу, згідно договору факторингу №030423-ФМ. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, позивача наділено правом грошової вимоги до відповідача. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Суд зауважує, що договір позики було укладено в електронній формі, доказів зворотного стороною відповідача не надано. Укладення договорів з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавчем ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 ЦК України, грошові кошти за кредитними договорами не повернула. Зі змісту наданий розрахунків, вбачається, що заборгованість відповідача за договором становить 11362 грн., з яких 4000 грн. тіло позики, 7362 грн. нараховані відсотки. Суд зауважує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Належних доказів того, що відповідач як позичальник вчинив певні дії, які б об`єктивно свідчили б про його добру волю і бажання здійснити пролонгацію договорів, до матеріалів позову не додано. Аналіз наявних в справі доказів за розглядуваними договорами свідчить про те, що заборгованість за відсотками нараховувалася поза межами строку їх дії. Зважаючи на умови договору №1131229 (строк кредитування 14 днів), розмір нарахованих відсотків, що підлягає до стягнення на користь позивача складає 1114,40 грн. (4000 грн. х 1,99% х 14 днів). Відтак, загальний розмір заборгованості за вказаним договором, що підлягає до стягнення з відповідача становить 5114,40 грн. (тіло кредиту 4000 грн. + 1114,40 грн. нарахованих відсотків в межах строку кредитування). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1090,40 грн. (2422,40 грн. х 5114,40 грн./ 11362 грн.). Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надані копії договору про надання правової допомоги від 25.08.2025року, акту приймання-передачі наданих послуг від 01.10.2025 року на суму 4500 грн., квитанції (а.с.11-17). Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи, суд бере до уваги обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, а також, враховує принцип розумності та справедливості. Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі сторін. Крім того, послуги надані адвокатом є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом діяльності останнього, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції. Виокремлення адвокатом «вивчення матеріалів» як самостійного виду адвокатської послуги є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з «складення позовної заяви», а тому визначення оплати на суму 500 грн. має бути виключено із загальної вартості наданих відповідачу послуг правничої допомоги. З огляду на обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціни на ринку адвокатських послуг, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, наявні підстави для часткового відшкодування відповідачем витрат на правничу допомогу, пропорційно до суми задоволених вимог в розмірі 1800,53 грн. (4000 грн. х 5114,40 грн./ 11362 грн.).

Outcome: partial