Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

09.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулися до суду із зазначеним позовом та просили стягнути із [PERSON] заборгованості за договором за договором № 06330-07/2024 у розмірі 38 400,00 грн, вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В обґрунтування позову зазначають, що 05.07.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 06330-07/2024 у електронній формі. Отримавши кошти від фінансової компанії останній своїх зобов`язань не виконував і тому утворилась заборгованість у розмірі 38 400,00 грн, яка складається із 8 000,00 грн заборгованості за основною сумою боргу, 14 400,00 грн заборгованості за процентами, 16 000,00 грн заборгованості за штрафними санкціями. Також 19.11.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та позивачем укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Заборгованість у добровільному порядку не погашена, що змусило товариство звернутись до суду із зазначеним позовом. 10.12.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від відповідача відзиву, заперечень щодо розгляду справи у спрощеному провадженні не надійшло. Сторони у судові засідання 13.01.2026, 02.02.2026 не з`явилися. Про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином (відповідач згідно з положеннями п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки в судове засідання та представник позивача в заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Зважаючи на викладене суд згідно із положеннями ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за доцільне розглянути справу по суті за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд виснує наступне. 05.07.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 06330-07/2024, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 8 000,00 грн на строк 120 днів зі сплатою базової процентної ставки у розмірі 1,5 % у день за користування кредитними коштами із кінцевим терміном погашення кредиту 01.11.2024. У випадку прострочення клієнтом терміну сплати чергового платежу товариство нараховує неустойку у виді штрафу у розмірі 200% від суми, отриманої клієнтом за цим договором. Кредит надається шляхом безготівкового перерахування на платіжну картку із реквізитами [NUMBER] (а. с. 7-9). Договір підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Також відповідач ознайомлений шляхом проставлення електронного підпису із графіком платежів, загальною вартістю кредиту (а. с. 10-12). Відповідно до повідомлення ТОВ Універсальні платіжні рішення на виконання договору про переказ коштів від 12.01.2022 товариством 05.07.2024 о 19:55:06 здійснено переказ коштів у сумі 8 000,00 грн на картку із маскою [NUMBER] (а. с. 16). Згідно із розрахунком заборгованості за договором, наданому ТОВ «Аванс кредит» за період з 05.07.2024 до 19.11.2024 заборгованість [PERSON] за договором № 06330-07/2024 від 05.07.2024 становить 38 400,00 грн, з яких 8 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 30 400,00 грн заборгованість за відсотками (а. с. 25-26). 19.11.2024 між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 191124/2, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату набуває права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі (а. с. 17-21). До договору долучено акт прийому-передачі реєстру боржників від 19.11.2024; копію платіжної інструкції про розрахунок між учасниками угоди від 19.11.2024; витяг з реєстру боржників від 19.11.2024, де зазначено, що [PERSON] має борг за договором № 06330-07/2024 у розмірі 38 400,00 грн, з яких 8 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 14 400,00 грн заборгованість за відсотками, 16 000,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (а. с. 22-24). При вирішенні спору по суті суд керується наступними нормами права. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Також відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Згідно з статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частинами 1, 3 статі 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Основоположним принципом цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, який закріплений положеннями статей 12, 81 ЦПК України, та полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що кредитний договір № 06330-07/2024 укладений між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] у електронній формі. Сторони обумовили істотні умови договорів як то розмір кредиту та суму відсотків, штрафні санкції, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо. Проте позивачем не надано доказів, що первісним позикодавцем на картку відповідача перераховано кредитні кошти у розмірі 8 000,00 грн, тобто виконано зобов`язання кредитодавця відповідно до спірного договору кредиту. Позивачем не долучено ні квитанції про перерахування коштів на картку відповідача, ні доказів належності відповідачу певної картки, ні виписки про рух коштів по картці відповідача, тощо. Також позивач не використав своє процесуальне право про отримання вказаної інформації, що складає банківську таємницю, у порядку витребування доказів у справі. З міркувань зазначених вище повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а. с. 16), що суд позбавлений трактувати як належний, достовірний та достатній доказ видачі кредитних коштів саме на ім`я відповідача та саме за договором № 06330-07/2024, оскільки у вказаному повідомленні відсутні посилання як на особу отримувача коштів, так і інформація щодо конкретного кредитного договору, інформація щодо повного номеру картки чи належності її певній особі. Таким чином, позивачем не доведено факту виконання первісним кредитором умов кредитного договору, який би породжував обов`язок [PERSON] повернути надані кошти та виконати інші обов`язкові платежі згідно з умовами договору, тобто наявність фактичних договірних відносин між первісним кредитором та відповідачем. Також суд звертає увагу на той факт, що у долученому розрахунку заборгованості не відображено внесення коштів [PERSON] на виконання умов договору, тому у суду відсутні підстави стверджувати про фактичне визнання відповідачем зобов`язань за спірним договором. Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості від ТОВ «Аванс кредит» не відповідає вимогам закону щодо заборони нарахування відсотків поза межами строку дії кредитного договору (постанови ВП ВС від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 та від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16) та суперечить вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України Про споживче кредитування щодо максимального розміру денної відсоткової ставки. А заявлені у позовній заяви розрахунки заборгованості за договором містять суми заборгованості та пенею та штрафами, що не відповідає вимогам п. 18 Перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до яких у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. З урахуванням викладеного суд доходить переконання, що позивачем не доведено порушення його майнових прав відповідачем. За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому відсутні підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача судових витрат.

Outcome: dismissed