Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У травні 2025 року позивач ТОВ «Українські фінансові операції» звернулося через підсистему «Електронний суд» до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на такі обставини. 29.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та відповідачем [PERSON] укладено договір № 4340151 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу грошові кошти у сумі 10000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. В подальшому, від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «Українські фінансові операції» на підставі договору факторингу від 23.09.2024 перейшло право вимоги за кредитним договором №4340151 до відповідача. Відповідач свої зобов`язання за договором №4340151 від 29.01.2024 не виконувала, не здійснювала платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка становить 100000 грн та складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 10000,00 грн, суми заборгованості за відсотками нарахованими первісним кредитором в розмірі 59750,00 грн та суми заборгованості за нарахованими процентами ТОВ «Українські фінансові операції» за 121 календарних днів 30250 грн. Тому, просили суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за кредитним договором №4340151від 29.01.2024 у розмірі 100000,00 грн та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 21.05.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження та витребувано у Акціонерного товариства «Універсал Банк»: інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 29.01.2024 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ «Універсал Банк», у сумі 10 000 грн, за ініціативою ТОВ «Лінеура Україна» (код ЄДРПОУ 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення». 04.06.2025 на адресу суду від АТ «УніверсалБанк» на виконання ухвали суду отримано витребувані докази. 12.09.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленою належним чином. що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень та оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Про причини неявки не повідомила, відзиву або будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від неї не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами і ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, і, в даному конкретному випадку за наявних у справі доказів за одночасного існування передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України умов ухвалює заочне рішення. У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом 29.01.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір №4340151 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого Товариство надає Клієнту грошові кошти в розмірі 10000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 1.2 Договору). У відповідності до п. 1.3 строк кредиту 360 днів. Як вбачається із п.п. 1.4.1 процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в. п. 1.3 цього Договору. Відповідно до п. 2.1 Договору, Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту з використанням реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Розділом 3 Договору сторони узгодили порядок нарахування процентів та сплати заборгованості за договором. Згідно з п. 4.1 Договору сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів. Даний договір [PERSON] підписала за допомогою електронного підпису 54712. Додатком № 1 до договору є графік платежів, який також підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису 54712. Крім того, за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 52052 підписано паспорт споживчого кредиту, яким визначено інформацію щодо умов кредитування та зазначено, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 29.01.2024 11:05:00. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачу грошові кошти у розмірі 10000 грн, що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК Україна» № 964-0310 від 03.10.2024 та випискою з банківської картки № [NUMBER] . 23.09.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу № 23/09/2024, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Українські фінансові операції» належне йому право вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належало ТОВ «Лінеура Україна» . Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024 до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму заборгованості 74750 грн. Згідно з розрахунком заборгованості за договором №4340151 від 29.01.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 23.09.2024 р. заборгованість відповідача перед ТОВ «Лінеура Україна» складає 74750 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» за договором №4340151 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.01.2024 за 121 календарних днів (24.09.2024 22.01.2025) було нараховано процентів за користування грошовими коштами у розмірі 30250,00 грн. Мотиви, з яких виходить суд та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналог власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналог власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно з розрахунків заборгованості, наявних в матеріалах справи, які перевірені судом, у [PERSON] , виникла заборгованість перед ТОВ «Українські фінансові операції» за кредитним договором №4340151 у розмірі 100000 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 10000 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 59750 грн. відповідно до п. 1.4.1 Кредитного договору за ставкою 2,5 % за кожен день користування кредитом за період з 29.01.2024 по 23.09.2024 року, а також за ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом за період з 24.09.2024 по 22.01.2025 в розмірі 30250 грн. При дослідженні наданих позивачем розрахунків заборгованості з усіма його складовими, суд прийшов до висновку про те, що зазначені розрахунки зроблені вірно та у повній відповідності до інших наявних у справі доказів, та стверджує порушення відповідачем обов`язків за кредитним договором щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування цими коштами. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять також відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] добровільно повернула вказаний борг, відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подавала. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості у заявленому позивачем розмірі, що виникла внаслідок порушення кредитних зобов`язань відповідачем в сумі 100000 гривень. Судові витрати Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат,пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень, що підтверджується матеріалами справи. Окрім того, позивачем надано докази на підтвердження розміру витрат на правову допомогу, а саме: договір № 01/082024-А про надання правової допомоги від 01.08.2024, заявка №4340151 на виконання доручення до договору № 01/082024-А від 01.08.2024, акт приймання-передачі наданих послуг №4340151 до договору № 01/082024-А надання правової допомоги від 01.08.2024. Суд вважає, що заявлені до стягнення витрати на оплату послуг адвоката в загальному розмірі 10000,00 грн. не є співрозмірними та не відповідають критеріям розумності та справедливості. Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18, про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved