Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

ТзОВ «Іннова-нова» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 32744,10 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Свій позов мотивує тим, що 21.01.2025 року між ТзОВ «Іннова фінанс» та відповідачем було укладено Договір про надання кредитних коштів у позику №6789000125, за умовами якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 7500 грн., які зобов`язувався повернути та сплатити відсотки за користування ними. ТзОВ «Іннова Фінанс» виконало свої зобов`язання у повному обсязі та надало відповідачу кредитні кошти. Однак, відповідач порушив умови Договору про надання кредитних коштів у позику №6789000125 від 21.01.2025 року, щодо своєчасного повернення суми кредиту, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за даним правочином, загальний розмір якої становить 32744,10. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору звернулося до суду із зазначеним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки, відповідач будучи належним чином повідомлений про судове засідання, в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.05.2023 року між ТзОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем було укладено Договір про надання грошових коштів у позику №6789000125, за умовами якого позивач зобов`язується надати відповідачу позику у розмірі 7500 грн шляхом їх безготівкового перерахунку на рахунок (банківську карту) відповідача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу відповідача, на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою. Вказаний договір було підписано відповідачем за допомогою електронного підпису, одноразовим ідентифікатором «5472». Судом встановлено, що позивач умови договору виконав, а саме надав відповідачу кредит шляхом перерахування коштів на банківський рахунок., що підтверджується випискою з рахунку наданого АТ КБ «Приватбанк». Таким чином судом встановлено, що позивач ТзОВ «Іннова Фінанс» виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти, шляхом переказу на його картковий рахунок. З виписок з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, судом встановлено, що позивач змінив назву з ТзОВ «Іннова Фінанс» на ТзОВ «Іннова-нова» Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні договору. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є /мови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Суд вважає доведеним, що при укладенні Договору про надання грошових коштів у кредит №6789000125 від 21.01.2025 року його сторони узгодили розмір кредиту (позики), грошову одиницю, в якій надано кредит та строк, що свідчить про наявність волі відповідача щодо кредитування на відповідних умовах. Вищевказаним правочином передбачено розмір та порядок сплати відсотків за користування кредитом, які відповідачем не оспорювалися та в судовому порядку не скасовувалися повністю чи окремі його положення. Однак, відповідач порушив умови Договору про надання грошових коштів у кредит №6789000125 від 21.01.2025 року щодо своєчасного повернення суми кредиту, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за даним правочином, загальний розмір якої становить 32744,10 грн., з яких: 7125 грн. заборгованість за тілом кредиту, 10619,10 грн. заборгованість за процентами, 15000 грн. заборгованість по пені, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом. У суду відсутні будь-які правові підстави ставити під сумнів наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором; стороною відповідача в ході розгляду справи такий розрахунок в жодній мірі не спростований; клопотання про проведення судової економічної експертизи на його (розрахунків) спростування відповідачем в ході розгляду справи заявлено не було. За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Судом достовірно встановлено, що на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 ЦК України, грошові кошти за кредитними договорами не повернув. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що заявлені ТзОВ «Іннова Фінанс» позовні вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, однак суд не погоджується з розміром заборгованості. Так, з розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нараховано пеню за період з 08.05.2025 по 21.11.2025 в сумі 15000 грн. (а.с.10-13). Так, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 року №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі №910/10901/23. Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18.10.2023 року у справі №706/68/23, дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24.02.2022 року введено військовий стан строком на 30 діб, який у подальшому, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією РФ продовжувався та правовий режим воєнного стану діє до теперішнього часу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що хоча умовами кредитного договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником пені у випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості, проте згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники у період воєнного стану звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях. У зв`язку із викладеним, не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за пенею в сумі 15000 грн., а тому позовна заява підлягає до часткового задоволення в сумі 17744,10 грн. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на корить позивача підлягає до стягнення понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 1312,70 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі ст. ст. 509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ЗУ «Про електронну комерцію»,

Outcome: partial