Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

17 листопада 2025 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] , в особі представника адвоката Кари Р.Т., до Комунальної установи «Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» Запорізької обласної ради про зняття заборони на відчуження нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину належить на праві власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок позивач успадкувала від [PERSON] за заповітом. При оформленні спадщини з`ясувалось, що 17.07.2003 на зазначений житловий будинок, нотаріусом Запорізької державної нотаріальної контори накладено заборону на відчуження, у зв`язку з тим, що відповідачем був виданий кредит [PERSON] на газифікацію житлового будинку. Зазначає, що на теперішній час зазначений кредит сплачений. Оскільки власник змінився, а також відбулись зміни до законодавства, у зв`язку з чим не представляється можливим зняти арешт в позасудовому порядку. Існування заборони на відчуження майна порушує конституційні права власника майна. Вважає, що заборгованість перед відповідачем відсутня, а тому і відсутня правова підстава для обтяження майна. Просить суд, зняти заборону з нерухомого майна, накладеного державним нотаріусом Запорізької державної нотаріальної контори, номер запису про обтяження 61594507, на житловий будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] . 20.11.2025 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, підготовче засідання призначено на 16.12.2025 об 11 год. 00 хв. 16.12.2025 у зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 15.01.2026 на 11 год. 00 хв. 15.01.2026 до суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] у якій представник просила відкласти підготовче засідання в зв`язку з необхідністю ознайомлення зі справою та підготовкою відзиву на позовну заяву. 15.01.2026 заяву представника відповідача задоволено, підготовче засідання відкладено на 02.02.2026 о 13 год. 00 хв. 26.01.2026 до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача керівник [PERSON] зазначив, що дійсно 2001 році КУ «Обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» Запорізької обласної ради (далі - Фонд) надав кредит [PERSON] на газифікацію житлового будинку. З метою забезпечення повернення кредиту була накладена заборона на відчуження нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На теперішній час зазначений кредит сплачений. Жодних претензій до [PERSON] щодо сплати заборгованості за кредитним договором № 545 від 17.04.2001 Фонд не має. Враховуючи викладене, вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню. Просив вимоги позивача задовольнити, таким чином визнавши позовні вимоги. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. 02.02.2026 до суду від представника позивача адвоката Кари Р.Т. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, на власний розсуд скориставшись своїми процесуальними правами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Так як відповідач позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні в порядку частини третьої статті 200 ЦПК України. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, визнання позову відповідачем приймається судом як належне. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Згідно з приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.10.2025 № 1230, виданого державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М., позивач [PERSON] успадкувала за заповітом від [PERSON] , яка померла [INFO] , житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав № 449528102 від 28.10.2025 позивач [PERSON] є власником зазначеного будинку (а.с. 13). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 446467748 від 06.10.2025 в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» по об`єкту: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , міститься запис № 61594507 від 22.06.2005 про обтяження заборона на нерухоме майно, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 80972586, документ поданий на державну реєстрацію лист № 1607 від 17.07.2003, видавник Запорізька райконтора, суб`єкт [PERSON] (а.с. 14). В матеріалах справи наявний лист Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі Запорізької обласної державної адміністрації від 08.07.2003 № 432, адресований до Державної нотаріальної контори Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області, за змістом якого вбачається, що 17.04.2001 між Фондом та [PERSON] укладено кредитний договір № 545 на газифікацію житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . З метою забезпечення повернення кредиту, отриманого за рахунок бюджетних коштів Фонд просить накласти арешт на відчуження нерухомого майна, що належить [PERSON] (а.с.16). 17.07.2003 нотаріусом Запорізької державної нотаріальної контори накладено заборону на відчуження житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи нотаріальною архівною копією документу від 17.07.2023 року № 1607 (а.с. 17). Отже, судом встановлено, що на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який успадкувала позивач від [PERSON] , у зв`язку забезпеченням виконання зобов`язання за кредитним договором на газифікацію житлового будинку укладеним між [PERSON] та відповідачем, було накладено заборону на відчуження зазначеного житлового будинку. З повідомлення відповідача Комунальної установи «Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» Запорізької обласної ради від 06.10.2025 № 85, вбачається, що з метою забезпечення повернення кредиту була накладена заборона на відчуження нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . На час складання повідомлення 06.10.2025, кредит сплачений. Жодних претензій до позичальника щодо сплати заборгованості за кредитним договором № 545 від 17.04.2001 Фнод не має. На підставі вищевикладеного, просить внести відомості про зняття заборони відчуження нерухомого майна (а.с. 18). Факт відсутності заборгованості за кредитним договором відповідач також підтвердив у своєму відзиві та зазначив, що претензій по кредитному договору до позичальника не має. Вказані обставини свідчать про те, що на момент подачі позивачем позовної заяви кредитний договір, на забезпечення виконання якого, було накладено заборону на відчуження нерухомого майна житлового будинку, повністю сплачений. Підстави такої заборони відчуження відпали. Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Вимога законності, яка випливає з Конвенції, означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права (рішення у справі «Ентрік проти Франції» (Hentrichv. France) від 22 вересня 1994 року, серія А, №296-A, сс. 1920, п. 42). Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положення ст. 319 ЦК України передбачають, що власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.ст. 321, 383, 386 ЦК України, власник свого майна не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; він має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства, суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Судом встановлено, що на момент звернення позивача з позовною заявою до суду кредитний договір, на забезпечення виконання якого, було накладено заборону на відчуження нерухомого майна житлового будинку, повністю сплачений. Підстави такої заборони відчуження відпали. Оскільки житловий будинок на який накладено заборону на відчуження належить позивачу на праві приватної власності, підстави заборони відчуження нерухомого майна відпали, проте накладена заборона на відчуження не знята, чим порушено право позивача володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, право позивача підлягає захисту шляхом зняття заборони на відчуження нерухомого майна житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Вирішуючи спір по суті суд доходить висновку, що відсутні підстави для існування обтяження у вигляді заборони на відчуження нерухомого майна. Відтак, обраний позивачем спосіб захисту повністю відповідає вимогам ст. 16 Цивільного Кодексу України та спрямований на повне й ефективне відновлення порушених прав позивача. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для зняття заборони на відчуження нерухомого майна житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , з метою захисту прав власника. В зв`язку з тим, що представником позивача в позовній заяві не заявлено вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат, суд,

Outcome: approved