Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 20 093,80 грн., з яких 6 000,00 грн. заборгованість за кредитом, 8 123,80 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 5 970,00 грн. заборгованість по процентам за 50 календарних днів, витрати на сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 10 000,00 грн. У обґрунтування вимог позивач зазначив, що 22.07.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний Договір №6887891 про надання споживчого кредиту. Згідно умов Кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 6 000,00 грн. (п. 1.3. Кредитного договору). Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (16.07.2024) вказується у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до Договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 6 000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . 27.05.2024 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» уклали договір факторингу №27.05/24-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передало право вимоги, зокрема, за договором №6887891 Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна»). Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по Кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 20 093,80 грн., з яких 6 000,00 грн. тіло кредиту, 8 123,80 грн. проценти, нараховані первісним кредитором, 5 970,00 грн. проценти, нараховані позивачем. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 15 грудня 2025 року. 15 грудня 2025 року судове засідання відкладено на 20 січня 2026 року у зв`язку з витребуванням доказів. Протокольною ухвалою від 20 січня 2026 року відкладено проголошення рішення на 29 січня 2026 року. Представник позивача до судового засідання не з`явився, у позовній заяві зазначає про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов, проти винесення заочного рішення не заперечив. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив щодо їх задоволення, зазначив, що указаний договір з ТОВ «Авентус Україна» відповідач не укладала, кошти не отримувала. Просив зменшити витрати на професійну правничу допомогу, оскільки її розмір завищений порівняно зі складністю справи. Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд зазначає таке. Судом встановлено, що 22.07.2023 між ТОВ «Авентус Україна» (далі Товариство) та [PERSON] (далі Споживач) було укладено договір №6887891 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.2. Договору). Відповідно до п. 1.3. Договору сума кредиту становить 6 000,00 грн. Згідно п. 1.4. Договору строк кредиту становить 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (16.07.2024 ) вказується у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до Договору. Пунктом 1.4.1 Договору визначено, що у споживача відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених Договором, на підставі звернення до Товариства у паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора. Пунктом 1.5.1. Договору передбачено, що стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. Договору. Відповідно до п. 2.1. Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №6887891 від 22.07.2023, наданого ТОВ «Авентус Україна», заборгованість відповідача по тілу кредиту становить 6 000,00 грн., заборгованість по процентам за стандартною процентною ставкою становить 9 193,80 грн. Відповідачем вчинялися дії щодо погашення заборгованості, згідно розрахунку в рахунок оплати процентів за користування кредитом відповідачем сплачено 1 070,00 грн. Згідно договору факторингу №27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (фактор) та ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) домовились, що Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належать клієнту. Пунктом 1.2 Договору факторингу передбачено, що перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Згідно Витягу з Реєстру боржників від 27 травня 2024 року Клієнт відступив Фактору право вимоги до боржника [PERSON] , номер кредитного договору №6887891, загальна сума заборгованості 14 123,80 грн., номер в реєстрі 4757. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується довідкою №20.1.0.0/7-251229/67658-БТ від 30.12.2025, наданою АТ КБ «Приватбанк», з якої вбачається, що 22.07.2023 на рахунок [PERSON] [NUMBER] було зараховано кошти у сумі 6 000,00 грн., чим спростовуються доводи представника відповідача, що відповідач указані кошти не отримувала і кредитний договір не укладала. А отже, з відповідача на користь позивач обґрунтовано підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у сумі 6 000,00 грн. З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Авентус Україна» вбачається, що первісним кредитором нараховані відсотки за період з 22.07.2023 по 26.05.2024 у сумі 9 193,80 грн., за указаний період відповідачем у рахунок погашення заборгованості за відсотками сплачено 1 070,00 грн. Крім того, згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал», відповідачу нараховані відсотки за період з 28.05.2024 по 16.07.2024 у сумі 5 970,00 грн. Так, загальний розмір заборгованості за відсотками складає 14 093,80 грн. Указана сума розрахована згідно умов кредитного договору у межах строку кредитування з урахуванням оплат, що здійснювалися відповідачем, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Доводи представника відповідача про те, що [PERSON] не укладала указаний кредитний договір, спростовуються матеріалами справи. Що стосується вимоги позивача щодо доручення органу, що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Згідно із ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Тобто при ухваленні рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Зазначені норми кореспондують із ч. 11 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», за приписами якої якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. Однак, вищевказані дії є правом суду, а не його обов`язком, і мають вирішуватись у конкретній справі з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності, на що звернуто увагу й Великою Палатою Верховного Суду у п. 129-130 постанови від 05.06.2025 в справі №910/14524/22. Крім того, у п. 132-135 даної постанови Велика Палата Верховного Суду зазначила, що можливість нарахування пені або відсотків до моменту виконання рішення суду нерозривно пов`язана із безпосереднім їх застосуванням у рішенні суду (розглядом та задоволенням таких вимог). Тобто, якщо суд в рішенні по суті спору не стягував пеню або ж відсотки, то не може бути зазначено й про нарахування відсотків або пені до моменту виконання цього рішення суду. Нарахування пені або відсотків у порядку ч. 10 ст. 238 ГПК України, ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України ґрунтується на підставі тих самих норм матеріального права, які є й підставою для задоволення позову про стягнення відсотків або пені за порушення виконання грошового зобов`язання. Тобто це ті самі відсотки чи пеня, але продовжені на наступний період часу, протягом якого зобов`язання не виконується. Зазначені правові норми не визначають якоїсь іншої особливої правової природи відсотків чи пені, які нараховуються до моменту виконання судового рішення. Тож правила наведених норм процесуального права можна застосовувати для продовження на майбутнє нарахування будь-яких відсотків (як за правомірне користування чужими грошовими коштами, так і за неправомірне користування ними) або пені, які розраховуються за методикою, що враховує фактор часу, що передбачені законодавством або договором і які суд вирішив стягнути з боржника на користь кредитора за невиконання певного зобов`язання. Відтак передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних охоплюються приписами ч. 10 ст. 238 ГПК України (ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України), якщо позивач заявив позовну вимогу про стягнення 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання, а суд задовольнив цю вимогу. Однак, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» у своїй позовній заяві не ставило вимоги про стягнення з відповідача сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема й 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання, а лише клопотало про їх нарахування уповноваженим органом (особою) в порядку примусового виконання судового рішення. Водночас стягнення заборгованості за передбаченими кредитним договором процентами у межах строку кредитування за своєю правовою природою не є тотожними поняттю 3% річних у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, згідно п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу. Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 22.07.2023, тобто у період запровадженого в Україні воєнного стану, який діє і на даний час. Тому, з огляду на викладене, вимога позивача в порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання судового рішення, нараховувати на суму боргу інфляційні втрати і 3% річних згідно ст. 625 ЦК України за відповідними формулами, є безпідставною і не може бути задоволена. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу у повному обсязі не повернуті, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором №6887891 від 22.07.2023 у сумі 20 093,80 грн., яка складається з суми тіла кредиту у розмірі 6 000,00 грн. та відсотків за користування кредитом у сумі 14 093,80 грн. Позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат позивачем надано копію Договору про надання правової (правничої) допомоги №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, укладеного між адвокатом Столітнім М.М. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», заявку на виконання доручення до Договору про надання правової (правничої) допомоги №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, рахунок на оплату до Договору про надання правничої (правничої) допомоги №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, копію Акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до Договору про надання правничої (правничої) допомоги №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, з яких вбачається, що вартість послуг, наданих адвокатом за складання та подання позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] складає 10 000,00 грн. Представник відповідача просив зменшити витрати на правничу допомогу, зазначив, що указаний розмір є завищеним. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Щодо заявленого розміру витрат на правничу допомогу, суд погоджується з доводами відповідача про те, що він є завищеним. Згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 20 жовтня 2025 року правнича допомога складається з: - надання адвокатом усної первинної консультації та роз`яснень з правових питань у рамках цивільного судочинства вартістю 440,00 грн.; - дослідження наданих Клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи вартістю 840,00 грн.; - аналізу законодавства, судової практики Верховного Суду, практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства вартістю 440,00 грн.; - підготовки декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта, узгодження обраної позиції з клієнтом вартістю 840,00 грн.; - письмової юридичної консультації, складання письмового консультаційного висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства з урахуванням сталої судової практики та обраної клієнтом позиції захисту прав та інтересів вартістю 840,00 грн.; - проведення адвокатом заходів, спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Складення, оформлення та направлення адвокатських запитів вартістю 840,00 грн.; - складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором №6887891 від 22.07.2023, укладеним між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] до Соснівського районного суду м. Черкаси вартістю 1 640,00 грн.; - складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) - додатків до позовної заяви, необхідних для повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наданих до суду доказів (витяги з реєстру боржників, опис до поштового направлення відповідачу, що містить позовну заяву з додатками, рахунок на оплату послуг адвоката, акт прийому-передачі виконаних робіт та інші необхідні документи) вартістю 840,00 грн.; - складання та оформлення процесуальних документів, необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів тощо вартістю 1 640,00 грн.; - представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою клієнта про стягнення заборгованості за кредитним договором №6887891 від 22.07.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , в тому числі участь у судових засіданнях вартістю 1 640,00 грн. Так, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним зі складністю справи, тобто не має бути явно завищеним. Дослідивши надані позивачем документи, враховуючи наведені норми права, суд дійшов висновку, що розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на правничу допомогу в даному випадку є неспівмірним із виконаними адвокатом роботами (послугами). Указана справа є справою, яка не є складною, адвокатом складено лише адвокатський запит, клопотання про витребування доказів та позовну заяву, яка є типовою у цій категорії справ, справа є малозначною, розгляд справи було здійснено без участі представника позивача у судових засіданнях, а отже вартість наданих послуг у розмірі 10 000,00 грн. є занадто завищеним. Тому, з огляду на обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 3 000,00 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial