Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА ФІНАНС» звернулося до суду із позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором №327747 від 16.11.2021 у сумі 6531 грн. та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.11.2021 між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір №327747, згідно якого товариство надало відповідачу кредит у сумі 14000 грн. у готівковій формі, на умовах терміновості, повернення та платності, строком на 20 тижнів (з 23.11.2021 по 05.04.2022). Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченими умовами договору, в той час як відповідач належним чином не виконав свого обов`язку. 26.03.2025 було укладено договір факторингу № Ф-25/2, відповідно до якого ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і до [PERSON] . Станом на 26.03.2025 сума заборгованості [PERSON] перед позивачем за кредитним договором № 327747 від 16.11.2021 склала 6531 грн., з яких: 6522,20 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8,80 грн. проценти за кредитом. У відзиві на позов відповідач [PERSON] вказав, що не заперечує факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, проте вважає, що позов подано після спливу строку позовної давності. Строк позовної давності у даному спорі сплив 06.04.2025, тоді як позов подано до суду 15.12.2025. У зв`язку з цим, просив відмовити у задоволенні позову. Представник позивача надіслав відзив, у якому просить позовні вимоги задовольнити, а у задоволенні заяви відповідача про застосування строку позовної давності відмовити, враховуючи, що у пункті 28 кредитного договору № 327747 сторони погодили, що тривалість позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентами, нарахованою неустойкою, становить 5 календарних років. Відповідно до Графіку платежів, [PERSON] повинен був здійснити останній платіж в рахунок повернення кредитних коштів 05.04.2022. Станом на 05.04.2022 відповідач не повернув суму коштів, яку отримав за договором, а також проценти за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість. Таким чином, перебіг строку позовної давності почався з наступного дня після закінчення терміну повернення коштів, тобто з 06.04.2022 та, з урахуванням погодженого сторонами строку позовної давності, повинен закінчитись 06.04.2027. Тому звернувшись із даним позовом до суду 15.12.2025, позивач не пропустив строк позовної давності. Ухвалою судді 18.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження, постановлено розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи позивач повідомлений шляхом доставлення судових повісток у електронні кабінети позивача та його представника, відповідач - шляхом надіслання судової повістки за адресою зареєстрованого місця проживання згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Позивач у позові просив про розгляд справи без їх участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку. Встановлено, що 16.11.2021 [PERSON] звернувся до ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» із заявою №477130 на видачу кредиту в розмірі 14000 грн. (а.с.9зворот-10). На підставі вказаної заяви між ТОВ «ІЗІ КЕРЕДИТ» та [PERSON] 16.11.2021 укладено кредитний договір № 327747 (а.с.10 зворот-13). Відповідно до умов кредитного договору № 327747 від 16.11.2021 кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 14000 грн. на особисті потреби, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом кредитодавцю відповідно до умов зазначених у Договорі (п. 3 кредитного договору). Згідно п. 3.2, 3.3. кредитного договору, кредит надається на умовах терміновості, повернення та платності. Кредит повертається позичальником шляхом щотижневих виплат в готівковій формі у національній валюті України. Перебіг строку нарахування процентів за користування кредитом розпочинається з дати фактичного отримання позичальником кредиту і складає 20 тижнів (п. 5.1 договору). Пунктами 5.2, 5.4 визначено, що реальна (ефективна) річна ставка за кредитом є фіксованою та становить 2097,47%. Сума щотижневого платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів визначається Графіком платежів. З урахуванням ануїтетного характеру платежів за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю 443,05% річних від суми кредиту з першого по 9 платіж та 1,79% річних за всіма наступними платежами до останнього платежу згідно Графіку платежів, у розрахунку з потижневою сплатою 8,52% з 1 по 9 платіж та 0,03% за всіма наступними платежами до останнього платежу, за період дії договору 77,01%. Згідно п. 5.7 загальна сума всіх платежів позичальника за договором з урахуванням процентної ставки за кредитом становить 24620 грн. Загальна вартість кредиту у грошовому виразі становить 24620 грн., що складає 14000 грн. суми кредиту та 10620 грн. процентів за користування кредитом, або 197,77 % у процентному значені. Сторони погодили, що тривалість позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентами, нарахованою неустойкою, становить 5 календарних років (пункт 28 договору). Крім того, відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту, яким передбачено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, зокрема: сума кредиту 14000 грн., строк кредитування 20 тижнів, спосіб та строк надання кредиту готівковим шляхом не пізніше наступного робочого дня з дати підписання кредитного договору, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 24620 грн. (а.с.15). Відповідно до копії видаткового касового ордеру від 16.11.2021, ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» здійснило видачу коштів [PERSON] у сумі 14000 грн., згідно договору № 327747 від 16.11.2021 (а.с.16). Згідно картки [NUMBER] обліку виконання кредитного договору № 327747 станом на 07.05.2025 загальна сума заборгованості [PERSON] склала 6531 грн. (а.с. 16 зворот -18) Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторін. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст.1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. 26.03.2025 між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОМЕГА ФІНАНС» укладено договір факторингу № Ф-25/2, відповідно до якого ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» передало (відступило) на користь ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС прийняло належні ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с.28-32) Відповідно до реєстру боржників №1 до договору факторингу від 26.03.2025 року ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 327747 від 16.11.2021, загальна сума заборгованості за кредитом 6531 грн., з яких: 6522,20 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8,80 грн. заборгованість за процентами (а.с.32 зворот). Отже, загальна сума заборгованості відповідача перед ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» складає 6531 грн. Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Позовна давність згідно статті 256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що визначено частиною 1 статті 261 ЦК України. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Статтею 259 ЦК України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін Як вбачається з пункту 28 кредитного договору № 327747 від 16.11.2021 сторони узгодили, що тривалість позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентами, нарахованою неустойкою, становить 5 календарних років, а отже позивачем при зверненні 15.12.2025 до суду з даним позовом до [PERSON] строк позовної давності не пропущений. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, позов ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved