Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «Акціонерний банк «Радабанк» у квітні 2024 року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за лімітом овердрафту № 71920/ФКР511/17 від 23.02.2023 року у розмірі 72192,21 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05.06.2020 року між [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб по ліміту овердрафту № 71920/ФКР511/17. 22.02.2023 року [PERSON] було подано до банку заяву про реструктуризацію кредитної заборгованості. На підставі рішення уповноваженої особи АТ «АБ «Радабанк» про реструктуризацію кредиту від 23.02.2023 року відповідачу було здійснено довгострокову реструктуризацію, а саме: оформлено реструктуризацію шляхом відкриття окремої кредитної угоди строкового кредиту строком на 24 місяці з процентною ставкою 42% річних у сумі 61785,14 грн.; перенесено прострочену заборгованість ліміту овердрафту на рахунок основного боргу угоди реструктуризації у сумі 19019,93 грн.; встановлено щомісячний платіж погашення за основним боргом угоди реструктуризації рівними частинами; встановлено нульовий ліміт овердрафту за заявою на приєднання № 71920/ФКР511/17 від 05.06.2020 року. Обов`язковою умовою виступає здійснення щомісячного погашення нарахованих процентів у повному обсязі на протязі дії реструктуризації. Не дивлячись на те, що банк пішов на зустріч клієнту, провів реструктуризацію, відповідач умови даної реструктурзації не виконав, внаслідок чого утворилася прострочена заборгованість. У цьому зв`язку позивач вимушений звернутися до суду із вказаною позовною заявою. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.06.2024року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходило. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом неодноразового опублікування судових повісток на офіційному веб-сайті Судової влади України. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору відповідач не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст.223 та ст. ст.280,281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст.130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4 ст.280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судомне встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Статтями 13,81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Судом встановлено, що 05.06.2020 року між [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб по ліміту овердрафту № 71920/ФКР511/17. 22.02.2023 року [PERSON] було подано до банку заяву про реструктуризацію кредитної заборгованості. На підставі рішення уповноваженої особи АТ "АБ "Радабанк" про реструктуризацію кредиту від 23.02.2023 року відповідачу було здійснено довгострокову реструктуризацію, а саме: оформлено реструктуризацію шляхом відкриття окремої кредитної угоди строкового кредиту строком на 24 місяці з процентною ставкою 42% річних у сумі 61785,14 грн.; перенесено прострочену заборгованість ліміту овердрафту на рахунок основного боргу угоди реструктуризації у сумі 19019,93 грн.; встановлено щомісячний платіж погашення за основним боргом угоди реструктуризації рівними частинами; встановлено нульовий ліміт овердрафту за заявою на приєднання № 71920/ФКР511/17 від 05.06.2020 року. Обов`язковою умовою виступає здійснення щомісячного погашення нарахованих процентів у повному обсязі на протязі дії реструктуризації. У зв`язку із невиконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань, станом на 04.04.2024 року виникла заборгованість по ліміту овердрафту № 71920/ФКР511/17 від 23.02.2023 року, встановленого на платіжну картку в загальній сумі 72192,21 грн., з яких: 28323,14 грн. строкова заборгованість по ліміту овердрафту; 22629,00 грн. прострочена заборгованість по ліміту овердрафту; 706,99 грн. строкова заборгованість по нарахованим процентам; 20533,08 грн. прострочена заборгованість по нарахованим процентам. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В ході судового розгляду встановлено, що між АТ «АБ «Радабанк» та [PERSON] 23.02.2023 року було досягнуто істотних умов щодо реструктуризації заборгованості, позивачем умови договору щодо реструктуризації кредиту виконано в повному обсязі, в свою чергу відповідачем не здійснено повернення коштів у строк, визначений у договорі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, контррозрахунку заборгованості не надав, твердження позивача не спростував, відтак, суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі складають 3028,00 грн. На підставі ст. ст. 207, 526, 530, 626, 628, 633, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved