Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

11.11.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Адміністрація Центрального району Миколаївської міської ради, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме факту належності [PERSON] свідоцтва про право особистої власності від 26 травня 1997 року на квартиру [ADDRESS] , виданого на підставі рішення виконкому Центральної районної Ради народних депутатів №-115 від 22 травня 1992 року на ім`я [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначає, що їй на підставі свідоцтва про право особистої власності на квартиру від 26 травня 1997 року виданого на підставі рішення виконкому Центральної районної Ради народних депутатів №-115 від 22 травня 1992 року на праві особистої власності належить квартира [ADDRESS] . При видачі свідоцтва про право особистої власності на квартиру в ньому була допущена помилка, а саме в свідоцтві про право особистої власності на квартиру по батькові заявниці записано, як « [PERSON] », що не збігається із записом по батькові в паспорті громадянина України, де її по батькові зазначене, як « [PERSON] ». Внаслідок вказаної помилки, в заявниці на даний час, виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує мою особу та правовстановлюючим документом на квартиру, який був виданий на її ім`я. З приводу виправлення зазначеної помилки, у свідоцтві про право особистої власності на квартиру, [PERSON] зверталась до адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради проте, їй була надана відповідь, адміністрація Центрального району Миколаївської міської ради не має правових підстав для виправлення описки в свідоцтві про права власності на квартиру. За таких обставин заявниця була змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право особистої власності на квартиру, адже допущена помилка перешкоджає їй вільно розпоряджатися своєю власністю. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. 11.11.2025 року матеріали справи передані на розгляд судді. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 12 листопада 2025 року прийнято вищезазначену заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку окремого провадження та призначено справу до судового розгляду. 05.01.2026 року до суду надійшла заява від [PERSON] , в якій заявниця просить суд долучити до матеріалів справи документів, а саме: копію свідоцтва про народження, копію свідоцтва про одруження та копію свідоцтва про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. В судове засідання заявниця не з`явилась, 13.11.2025 року подада заяву про розгляд справи за її відсутності. В судове засідання заінтересована особа не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, однак про наявність поважних причин, які перешкоджаються явці в судове засідання не повідомила. Враховуючи порложення статтей 223 та 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом досліджено копію паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 10.09.1997 Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області на ім`я [PERSON] , [INFO] . З копії свідоцтва про право особистої власності на квартиру від 26 травня 1997 року виданого на підставі рішення виконкому Центральної районної Ради народних депутатів №-115 від 22 травня 1992 року, вбачається, що [PERSON] на праві особистої власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №2500, [PERSON] народилась [INFO] . В графі батьки вказано: батько [PERSON] , мати [PERSON] . З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 09.01.1971 року, вбачаєтьс що між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №61. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу " [PERSON] ". Відповідно до копії свідоцтва про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № [NUMBER] , ви даного 10.04.2002 року Пенсійним фондом України, по батькові заявниці вказано « [PERSON] ». Відповідно до копії відповіді Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради №П-418 від 04.06.2025 року, заявницю було повідомлено про те, що згідно з абз. 6 п. 5 рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) від 16.04.2009 № 7- рп/2009, справа № 1-9/2009: «Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання», а тому адміністрація Центрального району Миколаївської міської ради не має правових підстав для виправлення описки в свідоцтві про права власності на квартиру, та крім того, вказаний у зверненні документ не зберігається в адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 року при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства". Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 273 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявниці важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до норм статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). На підставі досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що наявна розбіжність в написанні по батькові заявниці [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , у свідоцтві про народження та паспорті де зазначені правильні прізвище, ім`я та по батькові - " [PERSON] " та у Свідоцтві про право особистої власності на квартиру від 26 травня 1997 року (яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ), в якому помилково зазначено " [PERSON] ", тобто неправильно вказано по батькові заявниці - " [PERSON] ", замість вірного - " [PERSON] ". За такого, суд приходить до висновку, що заявниця [PERSON] та особа, на ім`я якої видано свідоцтво про право особистої власності на квартиру, є однією й тією ж особою, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, та що під час виготовлення правовстановлюючого документа було допущено орфографічну помилку при написанні по батькові власниці квартири. Обставини, які спростовують заяву [PERSON] в процесі судового розгляду у справі, не встановлені. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, враховуючи наведені обставини, приймаючи до уваги необхідність встановлення факту належності правовстановлюючого документу для можливості реалізації заявницею права на вільне володіння та розпоряджання своїм майном, суд вважає, що заява [PERSON] є обґрунтованою, доведеною і такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved