Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами. Позовні вимоги мотивує тим, що 11 серпня 2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та [PERSON] укладено Договір № 3622780. Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 20000.00 грн. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 5280.0 грн., які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом Відповідно до п. 6.1. Договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця. 29 листопада 2021 року було укладено договір № 29-11-102 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан" відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3622780. 10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3622780. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 3622780. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №3622780 від 11 серпня 2021 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 173680,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 20000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 152280,00 грн.; заборгованість за комісіями 1400,00 грн. Проте враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 150680,00 , з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 20000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 129280,00 грн.; заборгованість за комісіями 1400,00 грн.. Крім цього, 16 серпня 2021 року між Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та [PERSON] укладено Договір № 100413450. Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 20000,00 грн. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 7500,0 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Умовами Кредитного договору передбачена видача кредитних коштів Позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на Картковий рахунок. Відповідно до п. 6.1. Договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця. 30 листопада 2021 року було укладено договір № 30-11-65 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан" відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 100413450. 10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 100413450. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 100413450. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №100413450 від 16 серпня 2021 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 175500,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) -20000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 153500,00 грн.; заборгованість за комісіями 2000,00 грн. Проте враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 152500,00 , з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 20000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 130500,00 грн.; заборгованість за комісіями 2000,00 грн. Враховуючи викладене, просить стягнутиз відповідача[PERSON] на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договорами у розмірі 303180,00 грн., судові витрати у розмірі 3638,16 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 25000,00 грн.. 04 листопада 2025 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачка своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористалася. 17 грудня 2025 ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно позовної заяви просив провести розгляд справи у його відсутності. Відповідачка, повідомлена належним чином про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило, за таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи у її відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 11 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №3622780 у розмірі 20000,00 грн. строком на 30 днів. Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.5.1. комісія за надання кредиту: 1400,00 грн. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 5280,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (а.с.48-56). Інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачці у паспорті споживчого кредиту від 11 серпня 2021 року, підписаному відповідачкою (а.с. 132-133). Згідно з анкетою-заявою від 11 серпня 2021 року, відповідачка [PERSON] надала товариству інформацію, яка може бути використана для розгляду питання щодо надання кредиту (а.с.146). Згідно квитанції ТОВ «ФК «Елаєнс» вбачається, що відповідачці було перераховано кошти у сумі 20000,00 грн. за кредитним договором №3622780 від 11 серпня 2021 року (а.с.180). Відповідно до розрахунку заборгованості проведеного ТОВ «Мілоан» станом на 09 листопада 2021 року включно заборгованість [PERSON] за договором №3622780 становить 86680,00 грн.: заборгованість за тілом кредиту 20000,00 грн., заборгованість по процентах 65280,00 грн., заборгованість по комісії 1400,00 грн. (а.с.181-183). 29 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №29-11-102, згідно якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників, а ТОВ «Кредит Капітал» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників вказаними у реєстрі боржників (а.с.59-75). Згідно акту приймання передавання від 30 листопада 2021 року реєстру боржників за договором факторингу №29-11-102 від 29 листопада 2021 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 4700 (а.с.77). Згідно акту приймання передавання від 03 грудня 2021 року реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу №29-11-102 від 29 листопада 2021 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 4700 (а.с.78). Відповідно до форми реєстру боржників до договору факторингу №29-11-102 від 29 листопада 2021 року під №4350 зазначено, що до ТОВ «Вердикт Капітал» переходить право вимоги до відповідачки [PERSON] по кредитному договору №3622780 у сумі 86680,00 грн. (а.с.79-82). 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, згідно якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» права вимоги до боржників, а ТОВ «Колелкт Центр» прийняло належні ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників вказаними у реєстрі боржників (а.с.108-128). Згідно акту прийому передачі від 10 січня 2023 року реєстру боржників за договором факторингу №10-01/2023 від 10 січня 2023 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 207307 (а.с.134). Згідно акту прийому передачі від 10 січня 2023 року реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу №10-01/2023 від 10 січня 2023 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 207307 (а.с.135). Відповідно до форми реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10 січня 2023 року під №700 зазначено, що до ТОВ «Коллект Центр» переходить право вимоги до відповідачки [PERSON] по кредитному договору №3622780 у сумі 173680,00 грн. (а.с.144). Із розрахунку заборгованості за кредитним договором №3622780 від 11 серпня 2021 року станом на 10 січня 2023 року заборгованість відповідачки [PERSON] становить 173680,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 20000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 65280,00 грн.; нараховані відсотки 87000,00 грн.; заборгованість за комісіями - 1400,00 грн. (а.с.45). Крім цього, 16 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №100413450 сумою 20000,00 грн. строком на 30 днів. Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 7500 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (а.с.17-26). Інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачці у паспорті споживчого кредиту від 16 серпня 2021 року, підписаному відповідачкою (а.с. 27-28). Згідно з анкетою-заявою від 16 серпня 2021 року, відповідачка [PERSON] надала товариству інформацію, яка може бути використана для розгляду питання щодо надання кредиту (а.с.29-30). Згідно квитанції ТОВ «ФК «Елаєнс» вбачається, що відповідачці було перераховано кошти у сумі 20000,00 грн. за кредитним договором №100413450 від 16 серпня 2021 року (а.с.41). Відповідно до розрахунку заборгованості проведеного ТОВ «Мілоан» станом на 14 листопада 2021 року включно заборгованість [PERSON] за договором №100413450 від 16 серпня 2021 року становить 89500,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 20000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 67500,00 грн.; заборгованість за комісіями - 2000,00 грн. (а.с. 42-44). 30 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №30-11-65, згідно якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників вказаними у реєстрі боржників (а.с.84-100). Згідно акту приймання передавання від 03 грудня 2021 року реєстру боржників за договором факторингу №30-11-65 від 30 листопада 2021 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 3063 (а.с.102). Згідно акту приймання передавання від 03 грудня 2021 року реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу №30-11-65 від 30 листопада 2021 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 3063 (а.с.103). Відповідно до форми реєстру боржників до договору факторингу №30-11-65 від 30 листопада 2021 року під №2915 зазначено, що до ТОВ «Вердикт Капітал» переходить право вимоги до відповідачки [PERSON] по кредитному договору №100413450 у сумі 89500,00 (а.с.104-107). 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, згідно якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» права вимоги до боржників, а ТОВ «Колелкт Центр» прийняло належні ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників вказаними у реєстрі боржників (а.с.108-128). Згідно акту прийому передачі від 10 січня 2023 року реєстру боржників за договором факторингу №10-01/2023 від 10 січня 2023 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 207307 (а.с.134). Згідно акту прийому передачі від 10 січня 2023 року реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу №10-01/2023 від 10 січня 2023 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 207307 (а.с.135). Відповідно до форми реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10 січня 2023 року під №660 зазначено, що до ТОВ «Коллект Центр» переходить право вимоги до відповідачки [PERSON] по кредитному договору №100413450 у сумі 175500 грн. (а.с.145). Із розрахунку заборгованості за кредитним договором №100413450 від 16 серпня 2021 року станом на 10 січня 2023 року заборгованість відповідачки [PERSON] становить 175000,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 20000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 67500,00 грн.; нараховані відсотки 86000,00 грн.; заборгованість за комісіями - 2000,00 грн. (а.с.46). Будь-яких доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов вищезазначеного договору. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Договір факторингу №29-11-102 укладений 29 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал», договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, укладений 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» та договір факторингу №30-11-65, укладений 30 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» є дійсними та чинними, відомості про те, що вони оскаржувалися в судовому порядку, відсутні. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України, вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України, вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Звертаючись із позовом, ТОВ «Коллект центр» просило суд стягнути із відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №3622780 від 11 серпня 2021 року у розмірі 150680,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 20000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 129280,00 грн.; заборгованість за комісіями 1400,00 грн. та за кредитним договором №100413450 від 16 серпня 2021 року 152500,00 , з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 20000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 130500,00 грн.; заборгованість за комісіями 2000,00 грн. Відповідачем фактично отримані та використані кредитні кошти у розмірі 20000,00 грн. та 20000,00 грн. Доказів належного виконання кредитного зобов`язання [PERSON] на користь первісного кредитора ТОВ «Мілоан» матеріали справи не містять. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20000,00 грн. та 20000,00 грн. Стосовно заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідачки за кредитними договорами заборгованості за відсотками в розмірі 129280,00 грн. та 130500,00 грн, суд проаналізувавши умови договорів та надані розрахунки, приходить до наступних висновків. Так, у кредитному договорі №3622780 від 11 серпня 2021 року та №100413450 від 16 серпня 2021 року сторонами узгоджено, що кредит надається строком на 30 днів, дата повернення кредиту 11 серпня 2021 року та 16 серпні 2021 року відповідно. Водночас відповідно до п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 0,88 та 1,25 відсотків відповідно від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування (п. 2.2.2 договору). Пунктом 2.3. договору передбачено пролонгацію строку кредитування. Продовження, вказаного в п. 1.3. договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1.). Пунктом 2.3.1.1 договору передбачено, що позичальник може неодноразово продовжувати строк кредитування, для чого, у т.ч. має сплатити комісію та певну частку заборгованості по кредиту. Строк можливого продовження встановлено на 3, 7 та 15 днів кожен раз. Якщо позичальник здійснює продовження кредитування на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п. 1.5.2 договору. Пунктом п. 2.3.1.2. договору передбачено пролонгацію на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною у п. 1.6. Договору. Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. За кредитним договором №3622780 від 11 серпня 2021 року ТОВ «Мілоан» надало [PERSON] кредит 11 серпня 2021 року. Як видно з наданих первісним кредитором ТОВ «Мілоан» відомостей про щоденні нарахування та погашення, з 11 серпня 2021 року до 11 вересня 2021 року тривав строк кредитування, під час якого ТОВ «Мілоан» нараховувало [PERSON] проценти за ставкою 0,88 % від фактичного залишку кредиту (20 000 грн.) за кожен день строку користування кредитом у розмірі 176,00 грн. на день. З 11 вересня до 09 листопада 2021 року включно тривав базовий строк кредитування, під час якого ТОВ «Мілоан» нараховувало [PERSON] проценти за ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Указаний строк кредитування закінчився 09 листопада 2021 року. Відтак строк кредитування за кредитним договором №3622780 від 11 серпня 2021 року тривав з 11 серпня 2021 року до 09 листопада 2021року включно, тобто в межах строку дії загального періоду пролонгації на пільгових та стандартних (базових) умовах, внаслідок чого ТОВ «Мілоан» правомірно нарахувало заборгованість за відсотками у розмірі 65280,00 грн. За кредитним договором №100413450 від 16 серпня 2021 року ТОВ «Мілоан» надало [PERSON] кредит 16 серпня 2021 року. Як видно з наданих первісним кредитором ТОВ «Мілоан» відомостей про щоденні нарахування та погашення, з 16 серпня 2021 року до 16 вересня 2021 року тривав строк кредитування, під час якого ТОВ «Мілоан» нараховувало [PERSON] проценти за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту (20 000 грн.) за кожен день строку користування кредитом у розмірі 250,00 грн. на день. З 16 вересня до 14 листопада 2021 року включно тривав базовий строк кредитування, під час якого ТОВ «Мілоан» нараховувало [PERSON] проценти за ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Указаний строк кредитування закінчився 14 листопада 2021 року. Відтак строк кредитування за кредитним договором №3622780 від 16 серпня 2021 року тривав з 16 серпня 2021 року до 14 листопада 2021 року включно, тобто в межах строку дії загального періоду пролонгації на пільгових та стандартних (базових) умовах, внаслідок чого ТОВ «Мілоан» правомірно нарахувало заборгованість за відсотками у розмірі 67500,00 грн. Так, 29 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №29-11-102, згідно якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до [PERSON] по кредитному договору №3622780. Крім того, 30 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №30-11-65, згідно якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до [PERSON] по кредитному договору № 100413450. Згідно із п. 2 договору факторингу №29-11-102 від 29 листопада 2021 року та №30-11-65 від 30 листопада 2021 року, укладеного між первісним кредитором та ТОВ «Вердикт капітал», до останнього перейшло, зокрема, право грошової вимоги до Боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в Реєстрах Боржників (п.п.2.3). Відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору факторингу №29-11-102 від 29 листопада 2021 року до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3622780 у розмірі 86680,00 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту 20000,00 грн., заборгованість по процентах 65280,00 грн., заборгованість по комісії 1400,00 грн. Також, відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору факторингу №30-11-65 від 30 листопада 2021 року до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 100413450 у розмірі 89500,00 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту 20000,00 грн., заборгованість по процентах 67500,00 грн., заборгованість по комісії 2000,00 грн. Із розрахунку заборгованості за договором № 3622780 від 11 серпня 2021 року вбачається, що ТОВ «Вердикт капітал» здійснено нарахування заборгованості по відсоткам в розмірі 87000,00 грн. за період з 29 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року. Крім того, із розрахунку заборгованості за договором № 100413450 від 16 серпня 2021 року вбачається, що ТОВ «Вердикт капітал» здійснено нарахування заборгованості по відсоткам в розмірі 86000,00 грн. за період з 30 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року. Водночас вказані нарахування здійснені ТОВ «Вердикт капітал» після 09 листопада 2021 року та 14 листопада 2021 року відповідно, тобто поза межами строку кредитування, що є незаконним, адже право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи наведене, доведеними є розмір відсотків, яке ТОВ «Мілоан» нарахувало [PERSON] за користування кредитними коштами у розмірі 65280,00 грн. за договором № 3622780 від 11 серпня 2021 року та 67500,00 грн. за договором № 100413450 від 16 серпня 2021 року. Саме таку суму процентів слід стягнути з [PERSON] на користь нового кредитора ТОВ «Коллект центр». Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості за комісією у розмірі 1400,00 за договором №3622780 від 11 серпня 2021 року та 2000,00 грн. за договором №100413450 від 16 серпня 2021 року, то судом встановлено наступне. Згідно ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Тобто, банк неуповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21). Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі №204/224/21, провадження №61-4202сво22 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням викладеного, комісія за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно є нікчемними. За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення заборгованість за комісією у розмірі 1400,00 за договором №3622780 від 11 серпня 2021 року та 2000,00 грн. за договором №100413450 від 16 серпня 2021 року не підлягає задоволенню. Щодо витрат на професійну правничу (правову) допомогу адвоката судом встановлено наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 25000,00 грн. На підтвердження надання правничої допомоги та визначеного розміру на її оплату, до матеріалів справи, зокрема, долучено копії таких документів: договір №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року, заявку про надання юридичної допомоги №1799 від 01 вересня 2025 року, витяг з акту №14 про надання юридичної допомоги від 30 вересня 2025 року. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02.12.2020 року у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18. Таким чином, суд приходить до висновку, що надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц. Верховний Суд у постанові від 25 липня 2023 року у справі №340/4492/22 прийшов до висновку, що наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям. З урахуванням встановлених обставин, на думку суду, у даному випадку розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 25000 грн., не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову у розумінні приписів частини 4 пункту 4 статті 137 ЦПК України та є не співмірним з огляду на те, що предмет спору в цій справі не є складним, та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів також не є значними, розгляд справи відбувся у спрощеному провадженні, та представником позивача було подано клопотання про розгляд справи без його участі, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн., які підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр». Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial