Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. До Садгірського районного суду м. Чернівці надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому позивач просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який зареєстрований 12 жовтня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 2132. Зазначає, що шлюб у них із відповідачкою перший, від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що у них із дружиною почали виникати непорозуміння з побутових питань, які переростали у сварки, в результаті вони втратили почуття любові один до одного та припили фактичні шлюбні відносини. Наразі вважає, що сім`я розпалася, а примирення неможливе. З посиланням на відповідні норми просить суд задовольнити позов і розірвати шлюб. Від відповідачки [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Вказаний вище позов 22.12.2025 надійшов до Садгірського районного суду м. Чернівці та згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2025 матеріали справи передані на розгляд головуючого судді Асташева С.А., Своєю ухвалою від 12.01.2026, суддя Асташев С.А., після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки у справі, прийняв позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи визначив провести за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначив на 03.02.2026, про що були повідомлені сторони у справі. У судове засідання сторони не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Позивач [PERSON] у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутність, а у випадку неявки відповідачки не заперечив щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи за адресою реєстрації та шляхом розміщення оголошення про її виклик до суду. Відзив на позовну заяву до суду від неї не надходив, як і жодних клопотань чи заяв. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянув письмові матеріали справи, встановив фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідив та оцінив надані докази в сукупності, ухвалює рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України та доходить висновку, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення. Фактичні обставини встановлені судом. Суд встановив, що між позивачем [PERSON] , [INFO] та відповідачкою [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб 12 жовтня 2007 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що складено актовий запис № 2132, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції12 жовтня 2007 року. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції25 жовтня 2011 року на підставі актового запису №2354. Заходів забезпечення позову та доказів не вживалося. Строк для примирення подружжю не призначався. Зупинення провадження у справі не здійснювалося. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд встановив, що на даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, примирення між ними стало неможливим, як вказує позивач, а тому подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право чоловіка на особисту свободу. Висновки суду. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, який не бажає більше перебувати у шлюбі із відповідачкою, не бажає примиритися та зберегти шлюб, а відповідачка не з`явилася до суду та не подала жодних заяв у яких би вказала про своє бажання зберегти шлюб, а отже суд вважає, що наявні правові підстави для розірвання шлюбу між сторонами. Судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає волі чоловіка і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін та їх дитини. Враховуючи вищезазначене, встановлені судом обставини, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду, яке є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу. Статтею 113 Сімейного кодексу України, передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Розподіл судових витрат. Позивач у позові не заявляє клопотання про відшкодування за рахунок відповідачки понесених судових витрат у справі. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 18, 24, 56, 104-105, 110, 112 -115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved