Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арбімаркет», третя особа: Білоцерківський відділ державної виконачої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просила визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Денисом Михайловичем, за № 523 від 29.08.2019, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арбімаркет», код ЄДРПОУ 38814674, борг в розмірі 161 602,68 гривень таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] помер її дід [PERSON] , 1953 року народження, який на день смерті проживав в селі Мазепинці Білоцерківського району Київської області. Позивач прийняла спадщину після смерті діда [PERSON] шляхом подачі до Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори відповідної заяви № 1623 від 12 грудня 2023 року, інших спадкоємців немає. Спадкове майно після померлого [PERSON] складається з наступного нерухомого майна: житлового будинку, розташованого [ADDRESS] ; двох земельних ділянок за цією ж адресою площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3220481303:03:019:0014, та 0,4817 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3220481302:03:019:0013, та земельної ділянки площею 3,0424 га, розташованої Білоцерківський район, Дроздівська сільська рада, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3220481300:01:001:0020. Позивач [PERSON] не має змоги оформити свої спадкові права після смерті діда [PERSON] та отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки постановою державного виконавця Білоцерківського районного відділу ДВС ГТУ юстиції у Київській області від 11.10.2019 при примусовому виконанні виконавчого напису № 523, виданого 29.08.2019 приватним нотаріусом Щелковим Д.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Арбімаркет» боргу в сумі 161 602,68 грн, ВП 60282000, накладено арешт на все невизначене майно боржника [PERSON] , [INFO] . У подальшому, постановою державного виконавця Білоцерківського районного відділу ДВС ГТУ юстиції у Київській області від 27.09.2022, ВП 602822000, виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавця і та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів ( посадових осіб) у період дії воєнного стану», який набрав чинності 25.08.2022, забороняється у період дії воєнного стану примусове виконання виконавчих написів нотаріусів. Відповідно, пунктом 9 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачеві у разі, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Представник позивача [PERSON] адвокат Кукса О.В. двічі зверталася до ТОВ «ФК «Арбімаркет» з адвокатськими запитами ( 22.03.2025 та 16.06.2025 ) щодо надання документів на підтвердження законності видачі виконавчого напису нотаріуса Щелкова Д.М. щодо боржника [PERSON] які були залишені без відповіді. Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) на запит адвоката Кукси О.В. від 17.04.2025 повідомило, що відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) від 03 травня 2024 року № 482/6 «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] » відповідно до статей 30,30-1 Закону України «Про нотаріат», Порядку виготовлення та знищення печатки приватного нотаріуса, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 24 грудня 2012 року № 1924/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 26 грудня 2012 року за № 2184/22496, на підставі поданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. письмової заяви про припинення нотаріальної діяльності від 02 травня 2024 року вх.. № 26859/9-24 приватна нотаріальна діяльність [PERSON] по Київському міському нотаріальному округу припинена з 06 травня 2024 року. Київський державний нотаріальний архів листом від 18.06.2025 вих. № 1797/01-21 на запит адвоката Кукси О.В. повідомив, що документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] знаходяться в його приміщенні в стадії звірки та передавання, за результатами яких буде складено акт приймання-передавання документів нотаріального діловодства та архіву на зберігання до Київського державного нотаріального архіву. Позивач [PERSON] вчинила всі можливі дії для отримання і ознайомлення з документами, які стали підставою для вчинення виконавчого напису нотаріуса Щелкова Д.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Арбімаркет» боргу в сумі 161 602,68 грн, в забезпечення якого державним виконавцем було накладено арешт на все майно боржника [PERSON] , що унеможливлює оформлення нею своїх спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину після померлого діда [PERSON] . Позивач [PERSON] стверджує, що [PERSON] не мав будь-яких непогашених боргових зобов`язань, зокрема, перед ТОВ «ФК «Арбімаркет» , все життя проживав в селі Мазепинці Білоцерківського району, одинокий пенсіонер, обробляв власну присадибну ділянку і мав дохід з оренди земельної ділянки ( паю), жодних позик ніколи не брав і не мав такої необхідності, позивач регулярно навідувала діда і мала всю інформацію про його життя і потреби. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2025 головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду. Ухвалою від 26 серпня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом) сторін та призначено судове засідання. Витребувано з Київського державного нотаріального архіву належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких 29.08.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелков Д.М. було видано виконачий напис №523 (в тому числі засвідчену копію письмової вимоги (претензії) ТОВ «ФК «Арбімаркет» до [PERSON] із повідомленням про її вручення, розрахунок кредитної заборгованості, завірену копію кредитного договору). Витребувано у Третьої білоцерківської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № у спадковому реєстрі 71709299, номер у нотаріуса 508/2023, на ім`я спадкодавця [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В судове засідання позивач не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивача адвокат Кукса О.В. подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористався, в судове засідання свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Третя особа в судове засідання не з`явилася, представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяви та клопотання до суду не надходили, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору та власний розсуд ( ст.13 ЦПК України). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який на день смерті проживав в селі Мазепинці Білоцерківського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . З копії спадкової справи № 508/2023 щодо майна померлого [PERSON] , заведеної Третьою білоцерківською держаною нотаріальною конторою вбачається, що позивач [PERSON] , [INFO] , прийняла спадщину шляхом подачі до Третьої білоцерківської державної нотаріальної контори відповідної заяви № 1623 від 12 грудня 2023 року. Інші спадкоємці відсутні. Спадкове майно після померлого [PERSON] складається з наступного нерухомого майна: житлового будинку, розташованого [ADDRESS] ; двох земельних ділянок за цією ж адресою площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3220481303:03:019:0014, та 0,4817 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3220481302:03:019:0013, та земельної ділянки площею 3,0424 га, розташованої Білоцерківський район, Дроздівська сільська рада, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3220481300:01:001:0020. Дані обставини підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна. Як встановлено судом, позивач [PERSON] не має змоги оформити свої спадкові права після смерті діда [PERSON] та отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки постановою державного виконавця Білоцерківського районного відділу ДВС ГТУ юстиції у Київській області Шульгою Мариною Юріївною від 11.10.2019 при примусовому виконанні виконавчого напису № 523, виданого 29.08.2019 приватним нотаріусом Щелковим Д.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Арбімаркет» боргу в сумі 161 602,68 грн, ВП 60282000, накладено арешт на все невизначене майно боржника [PERSON] , [INFO] . Постановою державного виконавця Білоцерківського райвідділу ДВС ГТУ юстиції у Київській області Шульги М.Ю. від 11.10.2019 було відкрито виконавче провадження № 60282000 про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Щелкова Д.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Арбімаркет» боргу в сумі 161602,68 грн. Того ж дня, державним виконавчем винесено постанову про арешт всього майна боржника [PERSON] . Постановою державного виконавця Шульги М.Ю. від 27.09.2022, ВП 602822000, виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавця та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів ( посадових осіб) у період дії воєнного стану» , який набрав чинності 25.08.2022, забороняється у період дії воєнного стану примусове виконання виконавчих написів нотаріусів. Відповідно, пунктом 9 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачеві у разі, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. 22.03.2025 та 16.06.2025 представник позивача - адвокат Кукса О.В. зверталася до ТОВ «ФК «Арбімаркет» з адвокатськими запитами щодо надання документів на підтвердження законності видачі виконавчого напису нотаріуса Щелкова Д.М. щодо боржника [PERSON] , які були залишені без відповіді. З відповіді Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ) на запит адвоката Кукси О.В. від 17.04.2025 вбачається, що відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ) від 03 травня 2024 року № 482/6 «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] » відповідно до статей 30,30-1 Закону України «Про нотаріат», Порядку виготовлення та знищення печатки приватного нотаріуса, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 24 грудня 2012 року № 1924/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 26 грудня 2012 року за № 2184/22496, на підставі поданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. письмової заяви про припинення нотаріальної діяльності від 02 травня 2024 року вх № 26859/9-24 приватна нотаріальна діяльність [PERSON] по Київському міському нотаріальному округу припинена з 06 травня 2024 року. Київський державний нотаріальний архів листом від 18.06.2025 вих.№ 1797/01-21 на запит адвоката Кукси О.В. повідомив, що документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Д.М. знаходяться в його приміщенні в стадії звірки та передавання, за результатами яких буде складено акт приймання-передавання документів нотаріального діловодства та архіву на зберігання до Київського державного нотаріального архіву. Листом за вих.№ 4456 від 17 грудня 2025 року, наданим на ухвалу суду від 26.08.2025, Київський державний нотаріальний архів надав інформацію, що документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Д.М. знаходяться в його приміщенні в стадії звірки та передавання, за результатами яких буде складено акт приймання-передавання документів нотаріального діловодства та архіву на зберігання до Київського державного нотаріального архіву. Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» ). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому, судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Згідно з п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат» ). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (правова позиція Верховного Суду, яка викладена у постанові від 23.01.2018 року справа № 310/9293/15, № 61-154). Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком можуть бути підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» , захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічна правова позиція міститься і в постанові КЦС ВС від 06.05.2020 № 320/7932/16-ц (61-38989св18). Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У постанові Верховного Суду (справа №310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика палата Верховного суду у постанові від 29.03.2019 року у цивільній справі №137/1666/16-ц. У постанові Верховного суду від 29.01.2019 року у справі № 910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях . Отже, надавши оцінку доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Так, позивач [PERSON] вчинила всі можливі дії для отримання і ознайомлення з документами, які стали підставою для вчинення виконавчого напису нотаріуса Щелкова Д.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Арбімаркет» боргу в сумі 161 602,68 грн, в забезпечення якого державним виконавцем було накладено арешт на все майно боржника [PERSON] , що унеможливлює оформлення нею своїх спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину після померлого діда [PERSON] . Позивач [PERSON] стверджує, що [PERSON] не мав будь-яких непогашених боргових зобов`язань, зокрема, перед ТОВ «ФК «Арбімаркет», все життя проживав в селі Мазепинці Білоцерківського району, одинокий пенсіонер, обробляв власну присадибну ділянку і мав дохід з оренди земельної ділянки ( паю) , жодних позик ніколи не брав і не мав такої необхідності, позивач регулярно навідувала діда і мала всю інформацію про його життя і потреби. Відповідач ТОВ «ФК «Арбімаркет» жодним чином не довів суду, що оспорюваний позивачем виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом Щелковим Д.М. у відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України на підставі поданих ним документів, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Київський державний нотаріальний архів повідомив суд, що документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Д.М., нотаріальну діяльність якого припинено 6 травня 2024 року, знаходяться в його приміщенні в стадії звірки та передавання, за результатами яких буде складено акт приймання-передавання документів нотаріального діловодства та архіву на зберігання до Київського державного нотаріального архіву. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). На підставі п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України відшкодування понесених позивачем судових витрат у вигляді сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 1211,20 грн покладається судом на відповідача.

Outcome: approved