Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.09.2021 між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено Договір № 2383606 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ "Про електронну комерцію". Відповідно до Розділу 1 Кредитного договору ТОВ "Лінеура Україна" надає позичальнику (споживачу) кредит в гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 10 днів, стандартна процентна ставка становить 1,9% в день та застосовується у межах строку кредиту. ТОВ "Лінеура Україна", свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, танадало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника№ [NUMBER] , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту. яку позичальник вказав при оформленні кредиту. Це підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ "Універсальні платіжні рішення", що включено до реєстру платіжної інфраструктури Національного Банку України. 15.07.2022 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Росвен Інвест Україна", нині ТОВ "Свеа Фінанс" укладено договір факторингу № 2-15072022, за яким ТОВ "Лінеура Україна" відступило права вимоги, а ТОВ "Свеа фінанс" набуло право вимоги за первинними договорами в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ "Лінеура Україна", визначеними в Реєстрі боржників, у тому числі, за даним договором факторингу ТОВ "Свес Фінанс" було відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед ТОВ "Лінеура Україна"за кредитним договором № 2383606 від 20.09.2021 р. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором № 2383606 від 20.09.2021 р. становить 20880,0 грн., з яких: 7200,00 грн.- заборгованість по тілу кредиту; 13680,00 грн.- заборгованість по відсотках, 0,00 грн.- пеня, штраф . В добровільному порядку відповідач не бажає погасити вказану суму заборгованості, а тому просить позов задовольнити. Представник позивача у судове засідання не з`явився, справу просив розглядати без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації та відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення. Враховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. 20.09.2021 між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] за допомогою веб-сайту https://credit7.ua/, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ "Лінеура Україна" було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2383606. У відповідності до ч. 1 ст.13 ЗУ "Про споживче кредитування" договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ "Про електронну комерцію". Згідно ст.12 ЗУ "Про електронну комерцію" електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі, електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Так, на виконання зазначених вимог [PERSON] було надано одноразовий ідентифікатор В710 для підписання кредитного договору, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів. Згідно умов договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 7200 грн. строком на 10 календарних днів на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 1.9 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Відповідно до ч. 1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Однак в порушення зазначених вище норм закону та умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та допустила заборгованість, яка станом на 15.07.2022 складає 20880,00 грн., з яких: заборгованість по тілу - 7200,00 грн., заборгованість по відсотках - 13680,00 грн. 15.07.2022 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Росвен Інвест Україна", нині ТОВ "Свеа Фінанс" укладено договір факторингу № 2-15072022, відповідно до умов якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. За таких обставин до ТОВ "Свеа Фінанс", починаючи з 15.07.2022, перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит №2383606 від 20.09.2021, що укладений між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] . Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 2-15072022 від 15.07.2022 ТОВ "Свеа Фінанс" набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит №2383606 від 20.09.2021, загальна сума заборгованості 20880,00 грн., з яких: заборгованість по тілу - 7200,00 грн., заборгованість по відсотках - 13680,00 грн. Таким чином, ТОВ "Свеа Фінанс" наділений правом грошової вимоги до відповідача. Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частин 1 та 2 статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію"). Частиною 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов та обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 612 ЦКУкраїни, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань (стаття 625 ЦК України). Згідно ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно приписів ст.ст. 514 та 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено у судовому засіданні, 15.07.2022 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Свеа Фінанс" укладено договір факторингу № 2-15072022, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі до відповідача за кредитним договором № 2383606 від 20.09.2021 . Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши укладення між первісним кредитором та відповідачем кредитного договору, а також наявність заборгованості за ним, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у заявленому розмірі. Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Беручи до уваги, що [PERSON] , відповідач у справі, відзиву на позов та доказів на спростування позовних вимог суду не надала, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні з наявним позовом до суду. На підставі наведеного, ст.ст. 509, 526, 1046-1049, 1050-1054 ЦК України та

Outcome: approved