Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» Марія ХЛОПКОВА звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що 05.07.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] в електронній формі укладено кредитний договір № 00-9842500 на суму 6325 грн. Для отримання кредиту відповідачка зареєструвалась на сайті кредитодавця та отримала доступ до особистого кабінету. У процесі реєстрації вона пройшла процедуру ідентифікації та верифікації, дотримуючись підказок відповідного сайту кредитодавця. Після цього ознайомилась з чинною редакцією Правил надання коштів у позику. На виконання умов кредитного договору 05.07.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через ТОВ «Профітгід» на платіжну картку № [NUMBER] . Кредитодавцем виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. 17.02.2025 між первісним кредитором та позивачем укладено Договір факторингу № 17022025-МК/Юніт Капітал, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором. У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору виникла заборгованість в сумі 15 136 грн., яка складається з наступного: 6325 грн. - за тілом кредиту, 6061 грн. - за несплаченими відсотками за користування кредитом, 2750 грн. - за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Посилаючись на викладені обставини, представник позивача просила стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором № 00-9842500 від 05.07.2024 в сумі 12 386 грн. та судові витрати. 10.12.2025 до суду від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, у якій представник просила стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором №00-9842500 від 05.07.2024 в сумі 10505 грн., яка складається з наступного: 6325 грн. - за тілом кредиту, 4180 грн. - за відсотками. Ухвалою судді від 10.11.2025 відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Ухвалою судді від 10.11.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано докази у справі, а саме з АТ КБ «приват Банк»" наступну інформацію: чи емітувалась на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжна картка № 5168-75ХХ-ХХХХ-4598; про факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска картки [NUMBER] у період з період з 05.07.2024 по 10.07.2024 у сумі 5 500,00 грн; чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я [PERSON] ; чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска картки [NUMBER] та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). 05.12.2025 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на наступне. Зазначає, що відповідачка [PERSON] кредитний договір № 00-9842500 від 05.07.2024 з ТОВ «Макс Кредит» в електронному вигляді не укладала та не підписувала, електронного підпису або електронного цифрового підпису не отримувала. Матеріали справи не містять доказів, що електронний підпис належить саме відповідачці. Позивачем до Позовної заяви не додано доказів про те, що особа була належним чином ідентифікована під час реєстрації в системі фінансової установи, що допомогло б встановити, що саме ця особа створила обліковий запис, з якого відбувалося подальше укладення договору. Окрім цього, не надано підтвердження того, що особа самостійно ввела свої персональні дані, які співпадають з її ідентифікаційними даними. Крім того, позивачем, на підтвердження позовних вимог, не надано до суду технічних доказів, а саме лог-файлів (журналів дій): детальні записи дій користувача в системі, що включають: ІР-адресу, з якої здійснювався доступ до системи, дату та час усіх операцій, включаючи запит на одноразовий ідентифікатор, його отримання та введення, інформацію про пристрій (тип браузера, операційна система), з якого здійснювався доступ; доказів відправки та отримання смс-повідомлення, підтвердження від оператора мобільного зв`язку про відправку одноразового ідентифікатора на конкретний номер телефону та його доставку, а також не надано підтвердження того, що вказаний номер телефону належить саме відповідачці; доказів того, що одноразовий ідентифікатор був надісланий саме на фінансовий номер телефону, який належить особі, тобто номер, прив`язаний до банківської картки або іншим чином ідентифікований як її особистий, скріншотів та записів екрану, якщо такі були зроблені в процесі укладена договору. Крім того, вважає, що позивачем не доведено перехід права вимоги за кредитним договором до відповідачки, а також заперечує проти розрахунку суми заборгованості. Представник позивача 10.12.2025 подав відповідь на відзив, у якій проти доводів представника відповідача заперечив. Зазначив, що первісний кредитор перед тим, як погоджувати заявку на кредитування перевірив особисті дані відповідачки та платіжну картку, з метою ідентифікації. Кредитний договір № 00-9842500 від 05.07.2024 підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який направлено їй 05.07.2024 о 11:09:59 на вказаний нею номер мобільного телефону - [NUMBER] . Одноразовий персональний ідентифікатор введено позичальником у відповідне поле у інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 28.05.2023 о 14:21:31 годині, після чого відповідач натиснув кнопку «так», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Вважає, що позивачем доведено перехід права вимоги за кредитним договором до відповідачки. З приводу перерахування кредитних коштів за допомогою Профітгід зазначає, що фінансова компанія може користуватись послугами іншої фінансової компанії в тому числі щодо перерахування коштів. Вважає доведеним факт зарахування кредитних коштів на рахунок відповідачки та правомірним стягнення обмовленої договором комісії. Посилаючись на викладене просила задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором №00-9842500 від 05.07.2024 в сумі 10505 грн., яка складається з наступного: 6325 грн. - за тілом кредиту, 4180 грн. - за відсотками. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Просив справу розглядати без його участі, про що зазначив у прохальній частині позовної заяви. Відповідачка [PERSON] та представник - адвокат Пузін Д.М. в судове засідання не з`явились. Відповідачка [PERSON] просила справу розглядати без її участі, з врахуванням відзиву на позовну заяву, про що до суду подала письмову заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 05.07.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-9842500, за умовами якого відповідачка отримала кредит у національній валюті у формі Кредитної лінії в сумі 5500 грн. строком на 360 днів (до 30.06.2025) на умовах, передбачених договором та зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 1,45% в день та комісію в розмірі 15 %, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором. Договір підписаний відповідачкою одноразовим ідентифікатором (а.с.25-29). ТОВ «Макс Кредит» було здійснено ідентифікацію клієнта [PERSON] за номером мобільного телефону [NUMBER] , РНОКПП: [NUMBER] , з метою акцепту договору одноразовим ідентифікатором, про що свідчить довідка про ідентифікацію (а.с.17). Згідно з графіком платежів загальна вартість кредиту становить 35 035 грн. (а.с.30). Згідно з паспортом споживчого кредиту кредит надано у вигляді кредитної лінії на суму 5500 грн. строком на 360 днів, процентна ставка за кожен день становить 1,45%. Паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.18-19). Згідно з інформацією, наданою АТ КБ «Приват Банк», на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . Також емітувалась інші картки. Номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій за вказаною платіжною карткою за період з 05.07.2024 по 10.07.2024 - 0669761050 був/є фінансовим та знаходиться в анкетних даних [PERSON] 05.07.2024 на банківську картку № [NUMBER] були зараховані грошові кошти в сумі 5500 грн. Інформація про зарахування коштів та їх використання міститься у виписці по картковому рахунку [PERSON] , наданій АТ КБ «Приват Банк» (а.с.115-116). Переказ кредитних коштів здійснювався за допомогою послуг ТОВ «Профіт Гід», про що свідчить підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів з додатком (а.с.13-16). Порядок надання фінансових послуг визначений Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Макс Кредит», які затверджені наказом директора ТОВ «Макс Кредит» № 05-01/24 від 05.01.2024 (а.с.20-24). Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 00-9842500 від 05.07.2024, за період з 17.02.2025 по 01.10.2025 заборгованість склала 15 136 грн., яка складається з наступного: 6325 грн. - за тілом кредитом, 6061 грн. - за відсотками (а.с.41). Згідно з розрахунком заборгованості заборгованість за тілом кредиту становить 5500 грн., за відсотками 6061 грн., комісія 825 грн, штрафні санкції - 2750 грн. (а.с.42). 17.02.2025 між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «МАКС Кредит» укладено договір факторингу № 17022025-МК/ЮнітКапітал (а.с.47-52), за умовами якого, згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу від 17.02.2025, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників клієнта від 17.02.2025, складений за формою згідно з Додатком № 1 до Договору, у тому числі (а.с.44). Згідно з реєстром боржників позивач отримав право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 00-9842500, укладеним 05.07.2024 з [PERSON] (а.с.45-47). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Згідно із ч. ч. 1, 2ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 12 ч.1ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що одноразовий Ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України). При цьому, на виконання вимог ч.1ст. 638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Із вказаних норм права та із аналізу письмових доказів вказаної цивільної справи можна дійти висновку, що сторони погодили умови кредитування. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як встановлено у ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Частиною 1 ст.633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Суд, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку. Дослідженими матеріалами справи підтверджено факт укладення кредитного договору № 00-9842500 між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачкою [PERSON] та отримання відповідачкою кредитних коштів. При укладенні кредитного договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Зобов`язання за кредитним договором відповідачка не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість за тілом кредиту та за відсотками в розмірі 1% денної процентної ставки, як зазначає представник позивача у заяві про зменшення позовних вимог. Таким чином факт укладення кредитного договору доведений наданими суду матеріалами справи, якими спростовуються доводи представника відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем доведено отримання права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Таким чином з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 10505 гривень, яка складається з наступного: 6325 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 4180 гривень - за відсотками. Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правничої допомоги представником позивача суду надано договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02, додаткову угоду № 25770868335 до договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, акт прийому-передачі наданих послуг № 10/09/25-02 від 10.09.2025. Згідно з акт прийому-передачі наданих послуг № 10/09/25-02 від 10.09.2025, адвокатом надано правові послуги на суму 7000 грн Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи надані суду докази понесених витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку про співмірність суми заявлених витрат на правову допомогу із складністю справи. Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовну заяву задоволено повністю з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 гривень та судовий збір в сумі 2422,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved