Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

11 листопада 2025 року до Локачинського районного суду Волинської області з Пустомитівського районного суду Львівської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 23 вересня 2025 року позивач звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02.11.2022 року між [PERSON] та ТОВ "Мілоан" було укладено договір про споживчий кредит № 100917428. Відповідно до умов договору товариство надало відповідачу грошові кошти в розмірі 10000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію та відсотки за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору, а відповідач умов кредитного договору не виконав. Зазначає, що 31 січня 2023 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № 90-МЛ, за яким ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги щодо боржників, включно і до [PERSON] за кредитним договором № 100917428 від 02 листопада 2022 року. Покликається на те, що у зв`язку з порушенням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором у нього виникла заборгованість у розмірі 37050 грн, з яких: 10000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 26550 грн - заборгованість за відсотками, 500 грн - заборгованість за комісією. Цю заборгованість відповідач не погасив ні первісному, ні новому кредитору. Зазначає, що для добровільного врегулювання спору на поштову адресу відповідача була направлена претензія про погашення заборгованості. З врахуванням вищенаведеного, просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованість за договором про споживчий кредит № 100917428 від 02 листопада 2022 року урозмірі 37050 грн та понесені судові витрати. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 01 грудня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, витребувано докази від АТ КБ "ПриватБанк". 23.12.2025 року від АТ КБ "ПриватБанк" надійшла відповідь про неможливість надання доказів оскільки за вказаними судом відомостями не вдалося ідентифікувати зазначену у запиті особу, просить надати додаткові відомості. Ухвалою суду від 29.12.2025 року повторно витребувано докази від АТ КБ "ПриватБанк", надано додаткові відомості про запитувану особу. Розгляд справи відкладено до 28.01.2026 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити (а.с. 5 зворот). 21.01.2026 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі (а.с. 82). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. З урахуванням наведеного, на підставі ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 02 листопада 2022 року між ТОВ «Міолан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 100917428, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.1.2. договору (далі кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строк/терміни, що визначені цим договором (а.с. 23 зворот -29). Згідно з п.1.2 договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 10000 грн. Відповідно до умов п.1.3 договору, кредит надається загальним строком на 105 днів з 02.11.2022 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Згідно з п.1.3.1. договору пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 17.11.2022 року (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 15.02.2023 року (дата остаточного погашення заборгованості) (п.1.3.2. договору). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 17.11.2022 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 15.02.2023 року (останнього дня строку кредитування) (п.1.4 договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк кредитування складає 37650 грн (п.1.5 договору). Згідно з п.1.5.1 договору, комісія за надання кредиту: 500 грн, яка нараховується за ставкою 5 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 150 грн, які нараховуються за ставкою 0,10 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п.1.5.2 договору). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 27000 грн, які нараховуються за ставкою 3 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду (п.1.5.3 договору). За умовами п.2.1 договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] *91. У Додатку № 1 до договору сторони погодили графік платежів за договором (а.с.29). Згідно з п. 6.1 договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства. Згідно з довідкою про ідентифікацію відповідач під час укладення кредитного договору використовував електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора F76208, який був відправлений йому на номер мобільного телефону, зазначений у договорі (а.с. 30 зворот). Аналогічні відомості містяться й у анкеті-заяві на кредит № 100917428, яка містить крім іншого й хронологію вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину № 100917428 від 02.11.2022 року (а.с. 22 зворот-23). Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору про споживчий кредит шляхом заповнення анкети - заяви №100917428 про надання кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором F76208, на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки [NUMBER] , на яку, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 10000 грн. Факт виконання позичальником своїх зобов`язань про надання кредиту підтверджується платіжним дорученням № 53597688 від 02.11.2022 року про перерахування ТОВ «Мілоан» на банківський рахунок [PERSON] [NUMBER] кредитних коштів в сумі 10 000 гривень (а.с. 31). Крім того, з відповіді АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260106/61837-БТ від 09.01.2026 року, наданої на виконання ухвали суду, вбачається, що на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] , на яку 02.11.2022 року здійснено переказ коштів в сумі 10 000 грн (а.с. 84). З відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №100917428 від 02.11.2022 року, наданої ТОВ «Мілоан», вбачається, що [PERSON] з 02.11.2022 року по 31.01.2023 року було надано кредит, нараховувалися відсотки та комісія згідно з умовами договору (а.с. 31 зворот-32). 31.01.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення права вимоги № 90-МЛ, за умовами якого ТОВ "Мілоан" відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників. Крім того, 26.08.2025 року було укладено додаткову угоду № 1 до договору відступлення прав вимоги № 90-МЛ від 31.01.2023 року (а.с. 33 - 39). Згідно з витягом з реєстру боржників (у новій редакції згідно додаткової угоди №1 від 26.08.2025 р.), за договором відступлення прав вимог № 90-МЛ від 31.01.2023 року ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» передане право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №100917428 від 02.11.2022 року, на загальну суму 32850 грн, в т.ч. заборгованість по тілу кредиту - 10000 грн, заборгованість по відсотках 22350 грн, заборгованість по комісії 500 грн (а.с. 37 зворот). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №100917428 від 02.11.2022 року, наданим позивачем, у період з 31.01.2023 року по 15.02.2023 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 37050 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10000 грн, прострочена заборгованість за комісією - 500 грн, прострочена заборгованість за відсотками 26550 грн (а.с. 32 зворот). 12.09.2025 року за вих. №22285492 позивачем було надіслано відповідачу досудову вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором №100917428 від 02.11.2022 року (а.с. 40). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст. 626, 628 цього ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до змісту ч. 1-5 ст. 11 Закону, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. За ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. На підставі ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону, електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підставі ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного вмотивування суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що 02 листопада 2022 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №100917428, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора F76208, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 10000 грн, який він зобов`язувався повернути, сплатити проценти за користування ним на визначених у кредитному договорі умовах (строк кредитування - 105 календарних днів, процентна ставка протягом пільгового періоду 0,10 % в день, процентна ставка протягом поточного періоду 3 % в день) та комісію. Первісний кредитор ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» своє право грошової вимоги до відповідача згідно договору відступлення прав вимоги № 90-МЛ від 31 січня 2023 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників, за договором відступлення прав вимог №90-МЛ від 31 січня 2023 року року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №100917428 від 02.11.2022 року. А відтак, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» як правонаступник та новий кредитор, вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за укладеним ним кредитним договором №100917428 від 02.11.2022 року. Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунках, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування. Враховуючи те, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів та нарахованих відсотків, комісії ні на рахунки ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», ні на рахунки попереднього кредитора не надав, а відтак, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №100917428 від 02.11.2022 року у розмірі 37050 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10000 грн, прострочена заборгованість за комісією - 500 грн, прострочена заборгованість за відсотками 26550 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення судового збору та витрат на правничу допомогу, то судом встановлено наступне. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При пред`явленні позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 гривень, що стверджується відповідною платіжною інструкцією (а.с.1). Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 гривень судового збору. Згідно ч.1 та ч.3 ст.133 та ч.1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу надано копію договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Апологет», предметом якого є надання правничої допомоги в обсязі та на умовах, передбачених цим договором (а.с. 42 зворот). Згідно положень п. 2.3 даного договору вартість наданих послуг правничої допомоги за одну кредитну справу складає 8000 грн. без ПДВ. Додатком до даного договору є Акт № 1248 наданих послуг від 05.09.2025, де розмір послуги з правничої допомоги щодо боржника [PERSON] за договором №100917428 від 02.11.2022 року визначено у розмірі 8000 грн (а.с. 43). Згідно детального опису наданих послуг до акту № 1248 від 05.09.2025 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 визначено перелік послуг щодо боржника [PERSON] за договором №100917428 та витрачений АО «Апологет» на надання послуг час (а.с. 43 зворот). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). При цьому, суд наголошує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved