Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визнання припиненою іпотеку будинку, скасування державної реєстрації обтяження. Вимоги позову мотивовано тим, що 22.04. 2016 року між позивачем та [PERSON] , укладено договір іпотеки, за умовами якого позивач поручився за виконання основного зобов`язання за договором позики належним йому житловим будинком, що розташований по [ADDRESS] та земельною ділянкою за цією ж адресою. Згідно із п. 1.1. Договору іпотеки цим договором забезпечується виконання зобов`язання, що виникло у позичальника- [PERSON] на підставі Договору позики укладеного 22.04.2016 , надалі Основний договір, укладеного між позивальником та іпотекодержателему простій письмовій формі, з обумовленим в Основному договорі строком повернення позики не пізніше 22 жовтня 2016, що складає 261 200 грн, що за комерційним курсом на день укладення Договору еквівалентно 10460 доларів США. На підставі зазначеного Договору іпотеки у Єдиний державний реєстр речових прав на нерухоме майно було внесено обтяження та заборону відчуження. [PERSON] було виконано зобов`язання із повернення грошових коштів та сплачено позивальнику позику в сумі 261200 грн. Крім цього, рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 30.08.2021 відмовлено у позові [PERSON] про визнання недійсним договору позики та договору іпотеки та задоволено зустрічний позов , стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1107 594,32 грн, в частині зустрічного позову про стягнення із [PERSON] грошових кошів відмовлено. Постановою Львівського апеляційного суду від 21.03.2023 рішення суду змінено, зменшено розмір заборгованості до 822335,08 грн. та розмір судового збору, в решті рішення залишено без змін. Зазначеною постановою встановлено що взяті у позику грошові кошти згідно договору позики від 22.04.2016 повернуті [PERSON] в повному обсязі. Відтак, належними і допустимими доказами підтверджується, що зобов`язання за Договором позики від 22.04.2016 виконано у повному обсязі. Водночас у Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна продовжують залишатися записи обтяження нерухомого майна , чим порушується право власності позивача на це майно. [PERSON] змушений звертатись до суду із позовом про визнання припиненою іпотеки за Договором іпотеки та із похідними вимогами про скасування іпотеки та заборони відчуження його нерухового майна. Представник позивача адвокат Оприско М.В. в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив такий задовільнити з підстав, що викладені в позові. В подальшому подав заяву в якій просив суд проводити розгляд справи без його участі , позов задоволити у повному обсязі. Третя особа [PERSON] в підготовчому засіданні подала письмові пояснення щодо позову, в яких просила суд позов задоволити. В подальшому подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. [PERSON] своїм процесуальним правом подати відзив на позов не скористався. Заяв чи клопотань на адресу суду не направила. Згідно ч. 8ст. 178 ЦПК Україниу разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом було встановлено, що 22.04.2016 між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено договір іпотеки, згідно з яким позивач поручився за виконання основного зобов"язання за договорм позики належним йому майном, а саме житловим будинком , що розташований за адресою [ADDRESS] реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 869537446221, загальною площею 178,4 житловою площею 118,8 кв.м., номер запису про право власності 13596283 та земельною ділянкою, загальною площею 0,0551 га,що розташована за адресою [ADDRESS] кадастровий номер 4622110100:01:001:0043, цільове призначення для будівнцтва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна 869537446221, що належить позивачу на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку,серія ЯГ № 511056 від 01.08.2006 номер запису про право власності в Державному реєсрі речових прав на нерухоме майно. Згідно п.1.1. Договору іпотеки цим договором забезпечується виконання зобовязання що виникло у позивальника на підставі договору позики №б\\н, укладеного 22 квітян 2016,надалі-основний договір,укладеного між позивальником та іпотекодержателем у простій письмовій формі,з обумовленим в Основному договорі строком повернення позики не підніше 22 жовтня 2016 включно,що складає 261200,00 грн, що за комерційним курсом на день укладення договору еквівалентно 10460 доларів США. (а.с.11). В матеріалах справи також містяться кредитний договір від 22 квітня 2016 року, між [PERSON] та [PERSON] , б/н за п. 1 позикодавець передав а позичальник прийняв у власність 261 200 грн, що за комерційним курсом на день укладення Договору еквівалентно 10460 доларів США. Згідно п.14 цього Договору забезпечення виконання Позичальником зобовязань за цим договором є передача в іпотеку чоловіком Позивальника [PERSON] нерухомого майна: житлового будинкута земельної ділянки розташованої у [ADDRESS] (а.с.20-22) Згідно графіку розрахунку за договором позики від 22.04.2016 позикодавцем отримано кошти зігдно договору позики згідно графіку (а.с.23). Згідно інформації з Державного реєсру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження обєктів нерухомого майна щодо суб"єктів внесено відомості про державну реєстрацію іпотеки житлового будинку (номер запису про іпотеку 14290707, внесений на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29385147 від 22.04.2016 19:35:18, виданого приватним нотаріусом Тертичною Елеонорою Віталіївною, Львівський міський нотаріальний округ, Львівська обл.), державну реєстрацію заборони на нерухоме майно житловий будинок (номер запису про обтяження: 14290861, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29385363 від 22.04.2016 20:11:21, виданого приватним нотаріусом Тертичною Елеонорою Віталіївною, Львівський міський нотаріальний округ, Львівська обл.), державну реєстрацію іпотеки земельної ділянки (номер запису про іпотеку 14290927, внесений на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29385439 від 22.04.2016 20:24:29, виданого приватним нотаріусом Тертичною Елеонорою Віталіївною, Львівський міський нотаріальний округ, Львівська обл.) та державну реєстрацію заборони на нерухоме майно земельну ділянку (номер запису про обтяження: 14290958, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29385477 від 22.04.2016 20:32:23, виданого приватним нотаріусом Тертичною Елеонорою Віталіївною, Львівський міський нотаріальний округ, Львівська обл.(а.с.28-31) Рішення Кам"янка-Бузького районного суду Львівської області від 30 серпня 2021 року у справі № 446/2295/19 у задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третьої особи [PERSON] про визнання недійсним договору позики із додатковими угодами та договору іпотеки, відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1 107 594 грн заборгованості. У задоволенні позову до [PERSON] відмовлено. (а.с.32-45) Постановою Львівського апеляійного суду від 21.03.2023 змінено рішення Кам"янка-Бузького районного суду Львівської області, зменшено розмір заборгованості до 822335,08 грн та розмір судового збору. /а.с.14/. У постанові зокрема зазначено про те, що взяті у позику грошові кошти, згідно договору позики від 22.04.2016 та додаткової угоди №1 до нього повернуті позичальником [PERSON] в повному обсязі, що підтверджується підписами обох сторін у графіку розрахунку за вказаними договорами, власне як це передбачено договором позики та додатковою угодою №1 до нього. Відтак, судовими рішеннями встановлено, що зобов`язання за Договором позики № б/н укладеного 22.04.2016 виконано у повному обсязі . Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вищезазначених договорів, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі Порядок). Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.1054, 1055 ЦК України), договір поруки (ст.553 ЦК України), а також іпотечний договір, який має бути нотаріально посвідченим (ст.ст.3, 18 Закону України «Про іпотеку»). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Положеннями ст.524 ЦК України встановлено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст.ст.546, 547, 573 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись порукою, а також заставою, якою також може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. За змістом норм ст.ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно до ст.575 ЦК України різновидом застави є іпотека. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом норм ст.ст.3-5, 18 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.574, 575, 577, 585 ЦК України іпотека як форма застави виникає і на підставі договору, який підлягає нотаріальному посвідченню. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення, крім випадків, встановлених частиною дев`ятою цієї статті; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно ст.ст.7,33Закону України«Про іпотеку»у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Нормою ст.36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст.37 цього Закону. Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. За змістом ст.ст.598, 599 ЦК України зобов`язанняприпиняється частковоабо уповному обсязіна підставах,встановлених договоромабо законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом норм ст.593 ЦК України, ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється, зокрема, у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Частиною 3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченомупунктом 1частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченомупунктом 1частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно допункту 1частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. За змістом положень ст.74 Закону України «Про нотаріат», пп.5.1 п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна при одержанні повідомлення: про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання; за рішенням суду. Відповідно до ст.27 ч.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться, в тому числі, на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили, у тому числі постанови господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) про визнання боржника банкрутом щодо припинення всіх обтяжень прав на майно боржника (крім тих, які застосовано у кримінальному провадженні). Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини спірних правовідносин сторін в контексті наведених вище норм законодавства, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Так, за змістом наведених вище судом норм законодавства іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. В свою чергу, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином. Належне виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняє як таке основне зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, а отже і саму іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки. При цьому належним способом захисту прав іпотекодавця є саме визнання іпотеки за іпотечним договором, такою, що припинена, а не визнання припиненим іпотечного договору. У зв`язку із тим, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку, то відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Наведена правова позиція суду узгоджується із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року по справі №910/16461/16, від 14 листопада 2018 року по справі №500/4127/16-ц, від 26 січня 2022 року по справі №127/26402/20, від 28 квітня 2022 року по справі №480/2365/16-ц, від 31 серпня 2022 року по справі №311/2420/20, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року по справі №522/407/15-ц, від 27 березня 2019 року по справі №711/4556/16-ц. Стосовно обставин спірних правовідносин сторін у даній цивільній справі, то судом встановлено, що зобов"язання за договором позики б/н укладеним 22 квітня 2016 року виконано [PERSON] у повному обсязі, внаслідок його повного та належного виконання, що, в свою чергу, зумовлює припинення і спірної іпотеки, як похідного (акцесорного) зобов`язання, яке поділяє долю основного. Як зазначалось вище, припинення іпотеки зумовлює необхідність зняття обтяження предмету іпотеки шляхом проведення відповідної державної реєстрації припинення обтяження. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність заявлених позовних вимог, а отже і про можливість їх задоволення в повному обсязі. Судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved