Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

27.10.2025 [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про виділ частини в окремий об`єкт нерухомості, якими просить: виділити в єдиний окремий об`єкт нерухомого майна з реєстрацією під єдиним реєстровим номером належні [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] 6/7 частки житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] , а саме: житловий будинок літ. «А» з житловою прибудовою літ. «А1» та навісом літ. «а1» і з приміщеннями, позначеними в плані: №№ 1-коридор площею 3,4 кв. м., 2-санвузол площею 2,2 кв. м., 3-кухня площею 9,7 кв. м., 4-коридор площею 4,5 кв. м., 5-житлова кімната площею 13,7 кв. м., 6-житлова кімната площею 13,8 кв. м., 7-житлова кімната площею 16,1 кв. м., 8-житлова кімната площею 14,2 кв. м., загальною площею 77,6 кв. м., у тому числі житлової 57,8 кв. м.; господарськими будівлями: сарай літ. «Г» з навісом літ. «г», гараж літ. «Д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж» з навісом літ. «ж», літня кухня літ. «Н» з верандою літ. «н», вбиральня літ. «С», сарай літ. «Т»; господарськими спорудами: № 1-ворота, № 2-огорожа, № 3-водопровід, № 4-мощення, № 5-огорожа, № 6-зливна яма. визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] право власності на виділений в окремий об`єкт нерухомості житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] , який в цілому складається із: літ. «А» - житловий будинок з житловою прибудовою літ. «А1» та навісом літ. «а1» і з приміщеннями, позначеними в плані: №№ 1-коридор площею 3,4 кв. м., 2-санвузол площею 2,2 кв. м., 3-кухня площею 9,7 кв. м., 4-коридор площею 4,5 кв. м., 5-житлова кімната площею 13,7 кв. м., 6-житлова кімната площею 13,8 кв. м., 7-житлова кімната площею 16,1 кв. м., 8-житлова кімната площею 14,2 кв. м., загальною площею 77,6 кв. м., у тому числі житлової 57,8 кв. м.; господарськими будівлями: сарай літ. «Г» з навісом літ. «г», гараж літ. «Д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж» з навісом літ. «ж», літня кухня літ. «Н» з верандою літ. «н», вбиральня літ. «С», сарай літ. «Т»; господарськими спорудами: № 1-ворота, № 2-огорожа, № 3-водопровід, № 4-мощення, № 5-огорожа, № 6-зливна яма, який розташований на земельній ділянці орієнтованою площею 0,0871 га, при цьому конкретну площу земельної ділянки визначити при формуванні земельної ділянки в порядку ст. 79-1 Земельного кодексу України. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.04.2003р., видане державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О. М. в реєстрі №2/1742, зареєстроване в Ізмаїльським МБТІ в книгу реєстру за №41-17 від 18.06.2004р.; свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.07.2004р., видане державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О. М. в реєстрі №3-1152, зареєстроване в Ізмаїльським МБТІ в книгу реєстру за №41-17 від 14.07.2004р. власником 90/105 або 6/7 частин зареєстрована [PERSON] житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №448534649 від 21.10.2025р. та довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» №1631 від 24.10.2025р. іншим співвласником ніхто не зареєстрований, оскільки на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської від 06.12.2022р. справа №946/11205/21 було припинено право спільної часткової власності між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи №51/51-2025 від 12.08.2025р. загальна вартість позивача 6/7 частин складає 499 334,00 грн. Згідно висновку будівельно-технічної експертизи №51/51-2025 від 12.08.2025р. мої 6/7 частин житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] складаються із: житлового будинку літ. «А» з житловою прибудовою літ. «А1» та навісом літ. «а1» і з приміщеннями, позначеними в плані: №№ 1-коридор площею 3,4 кв. м., 2-санвузол площею 2,2 кв. м., 3-кухня площею 9,7 кв. м., 4-коридор площею 4,5 кв. м., 5-житлова кімната площею 13,7 кв. м., 6-житлова кімната площею 13,8 кв. м., 7-житлова кімната площею 16,1 кв. м., 8-житлова кімната площею 14,2 кв. м., загальною площею 77,6 кв. м., у тому числі житлової 57,8 кв. м.; господарськими будівлями: сарай літ. «Г» з навісом літ. «г», гараж літ. «Д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж» з навісом літ. «ж», літня кухня літ. «Н» з верандою літ. «н», вбиральня літ. «С», сарай літ. «Т»; господарськими спорудами: № 1-ворота, № 2-огорожа, № 3-водопровід, № 4-мощення, № 5-огорожа, № 6-зливна яма. Крім того, за нею може бути закріплена земельна ділянка площею 0,0871га з виходом (виїздом) на вулицю Українська, із наданням окремої поштової адреси. Будь-яких спільних приміщень із співвласниками позивач не має. Позивача 6/7 частки житлового будинку та надвірні споруди є окремим об`єктом нерухомості, але зареєстровані як 6/7 частки об`єкта нерухомості розташованого по [ADDRESS] . Вказані обставини перешкоджають позивачці у користуванні та розпорядженні її власністю. Вона не може укласти договір кредитування під заставу свого майна, тому що предметом іпотеки має бути тільки окремий об`єкт нерухомості з окремим реєстровим номером. Вважає, що вказаний факт не порушує права відповідача. Також на теперішній час вона не може підготувати технічні умови для підключення до електричних мереж свого будинку, не має можливості відкрити особистий рахунок та укласти договір щодо надання електроенергії. Ухвалою судді від 31 жовтня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та розпочато підготовче провадження у справі. Ухвалою суду від 25.11.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Представник відповідача - Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Будь-яких заяв або клопотань від учасників справи не надходило. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача. оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.04.2003р., видане державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О. М. в реєстрі №2/1742, зареєстроване в Ізмаїльським МБТІ в книгу реєстру за №41-17 від 18.06.2004р.; свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.07.2004р., видане державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О. М. в реєстрі №3-1152, зареєстроване в Ізмаїльським МБТІ в книгу реєстру за №41-17 від 14.07.2004р. власником 90/105 або 6/7 частин зареєстрована [PERSON] житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №448534649 від 21.10.2025р. та довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» №1631 від 24.10.2025р. іншим співвласником ніхто не зареєстрований, оскільки на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської від 06.12.2022р. справа №946/11205/21 було припинено право спільної часткової власності між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи №51/51-2025 від 12.08.2025р. загальна вартість моїх 6/7 частин складає 499 334,00 грн. Згідно висновку судового експерта Цуркан В.І. № 51/51-2025 від 12.08.2025р. належні, на підставі посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. (реєстровий № 3-1152) свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.07.2004 року та посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М. (реєстровий № 2/1742) свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.04.2003 року, [PERSON] 6/7 часток домоволодіння по [ADDRESS] у складі: житлового будинку літ. «А» з житловою прибудовою літ. «А1» та навісом літ. «а1» і з приміщеннями, позначеними в плані: №№ 1-коридор площею 3,4 кв. м., 2-санвузол площею 2,2 кв. м., 3-кухня площею 9,7 кв. м., 4-коридор площею 4,5 кв. м., 5-житлова кімната площею 13,7 кв. м., 6-житлова кімната площею 13,8 кв. м., 7-житлова кімната площею 16,1 кв. м., 8-житлова кімната площею 14,2 кв. м., загальною площею 77,6 кв. м., у тому числі житлової 57,8 кв. м.; господарськими будівлями: сарай літ. «Г» з навісом літ. «г», гараж літ. «Д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж» з навісом літ. «ж», літня кухня літ. «Н» з верандою літ. «н», вбиральня літ. «С», сарай літ. «Т»; господарськими спорудами: № 1-ворота, № 2-огорожа, № 3-водопровід, № 4-мощення, № 5-огорожа, № 6-зливна яма (всього майна на суму чотириста дев`яносто дев`ять тисяч триста тридцять чотири грн.), технічно можливо виділити в (самостійний) окремий об`єкт нерухомості з реєстрацією під окремим реєстраційним номером та привласненням окремого адресного номеру і закріпленням за ним частини земельної ділянки площею 0,0871 га, зовнішні межі якої визначаються наведеними у таблиці 1 координатами їх поворотних точок відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року, з виходом (виїздом) на вулицю Українська графічно зображено у додатку №1. Значення площ частин земельної ділянки може бути уточнене при формуванні їх у порядку, передбаченому статтею 79-1 Земельного кодексу України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 356 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ч.ч. 1, 2. 3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Згідно з правовою позицією судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, наведеною у Постанові від 3 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) будинку, що перебуває у спільній власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання в окремі ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як зазначено у роз`ясненнях, викладених у п.6,7,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991р. (з подальшими змінами і доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст.364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України та п. 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року №1117 "Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них". Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна № 55 від 18.06.2007 року, затвердженою в Мінюсті України від 06.07.2007 року. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Згідно п.п. 3.1.-3.3. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна. У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів. Право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлювальних документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю. За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку. Згідно з ч.1 ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. При цьому, питання формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав визначено у ст.79-1 ЗК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про виділ частини в окремий об`єкт нерухомості підлягають задоволенню. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved