Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладений кредитний договір №8077395 від 12.07.2024, за яким надав позичальнику кредит. Відповідно до договору факторингу №22012025/1 від 22.01.2025 укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №8077395 від 12.07.2024 в сумі 21 925,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 875,00 грн сума заборгованості за відсотками; 9 050,00 грн сума заборгованості за пенею, штрафами. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та [PERSON] укладений кредитний договір №27963-06/2024 від 21.06.2024, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит. Згідно з договором факторингу №191124/2 від 19.11.2024, укладеного між ТОВ «Аванс Кредит» та позивачем до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №27963-06/2024 від 21.06.2024 в сумі 66 000,00 грн, з яких: 20 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 36 000,00 грн сума заборгованості за процентами; 10 000,00 грн сума заборгованості за штрафними санкціями. Також, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та [PERSON] укладений кредитний договір №31406-06/2024 від 23.06.2024, за умовами якого позичальник отримав кредит. Відповідно до договору факторингу №191124/2 від 19.11.2024, укладеного між ТОВ «Аванс Кредит» та позивачем до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №31406-06/2024 від 23.06.2024 у сумі 24 000,00 грн, з яких: 5 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 000,00 грн сума заборгованості за відсотками; 10 000,00 грн сума заборгованості за штрафними санкціями. Проте відповідач належним чином не виконував зобов`язання за договорами, внаслідок чого виникла заборгованість. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості в загальному розмірі 111 925,00 грн, в т.ч.: за кредитним договором №8077395 у розмірі 21 925,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 875,00 грн сума заборгованості за відсотками; 9 050,00 грн сума заборгованості за пенею, штрафами; за кредитним договором №27963-06/2024 у розмірі 66 000,00 грн, з яких: 20 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 36 000,00 грн сума заборгованості за процентами; 10 000,00 грн сума заборгованості за штрафними санкціями; за кредитним договором №31406-06/2024 у розмірі 24 000,00 грн, з яких: 5 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 000,00 грн сума заборгованості за відсотками; 10 000,00 грн сума заборгованості за штрафними санкціями; та понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач, у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі. Щодо позовних вимог заперечував посилаючись на те, що позивачем не доведено факт укладання договору з відповідачем та його істотних умов, єдиним доказом чого може бути оригінал примірнику такого договору в електронній формі з усіма реквізитами, у тому числі підписами сторін, згідно зі ст.100 ЦПК України та ч.1 ст.5, абз.1 ч.1 ст.7 та ч.4 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», який дозволить перевірити наявність електронних цифрових підписів або сторін договору у дату його укладання, щоб встановити достовірний незмінний зміст підписаного сторонами договору і застосувати його умови правовідносин сторін при прийнятті судом рішення. Зазначав, що позивачем не надано доказів надання відповідачу його примірнику оригіналу договору ні під час, ні після його укладення в редакції, яка б забезпечувала його цілісність та незмінність. Тому відповідач не може бути зобов`язаний виконувати умови, з якими він не був фактично ознайомлений, і такий правочин згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про електронну комерцію», ч.2 ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів» не є підставою виникнення образків у відповідача як споживача кредитних послуг. Позивачем не доведено факту видачі кредиту та розмірі заборгованості загального та по її складовим (основному боргу, відсоткам, неустойці, які не були погоджені у письмовій формі). Також зазначив, що нараховані позивачем суми не відповідають законодавству України та заявленим самим позивачем у наданих копії договору та графіку платежів у мовам кредитування і є непропорційно великою сумою, не відповідають засадам справедливості, добросовісності та розумності цивільно-правових відносин. У задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю. Дослідивши матеріали справи, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Предметом спору у даній справі є повернення позичальником грошових коштів та сплата відсотків, пені, штрафів, комісії. Предметом позову є стягнення заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 111 925,00 грн. В обгрунутування тверджень про несправедливість умов договору відповідач посилається на норми ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та вважає, що нарахування відсотків є непропорційно великою сумою, не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності цивільно-правових відносин. Нормами ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, тобто встановлено презумцію правомірності правочину. Відповідно до ч.2-4 ст.215 ЦК України Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). З аналізу наведених положень випливає, що правочини можуть бути нікчемними, якщо його недійсність встановлена законом та оспорюваним, якщо його недійсність не встановлено законом, але він може бути визнаний судом недійсним за наявності визначених законом підстав. Нормами ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено невичерпний перелік несправедливих умов правочину. Разом із тим, відповідно до ч.5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. При цьому, доказів визнання недійним кредитного договору з боку відповідача не надано, із зустрічною позовною заявою про визнання умов кредитних договорів недійсними відповідач до суду під час розгляду даної справи не звертався. Отеж посилання відповідача в обгрунтування заперечень прти позову на несправедливість умов кредитних договорів на суть даних правовідносин не впливає, оскільки умови догворів є чинними та підлягають до виконання. Щодо посилань відповідача на недоведеність укладання кредитних договорів у зв`язку відсутність оригіналів кредитних договорів суд дійшов наступного. Ухвалою суду від 17.09.2025 року клопотання відповідача задоволено та витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30), зокрема., оригінал договору про надання споживчого кредиту №8077395 від 12.07.2024 з додтками; оригінал договору про надання фінансового кредиту №27963-06/2024 від 21.06.2024 з додаками; оригінал договору про надання фінансового кредиту №31406-06/2024 від 23.06.2024 з додатками; На виконання ухвали суду 01.10.2025 року позивачем надіслано суду зазначені договори у форматі "pdf" Згідно ст. 7 ЗУ Про електроні документи та електрогний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон). Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 по справі №561/77/19. У відповідності до ч.9 ст.10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). У частині 3 ст.99 КПК України законодавець визначив, що оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа ще і його відображення, якому надається таке значення як документу. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об?єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Така позиція відповідає судовій практиці. Зокрема, постановою Об?єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.03.2021 у справі №554/5090/16-к (провадження N?51-1878кмо21) розтлумачено порядок оцінки електронного доказу та його допустимості. Один і той же електронний документ може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом екземпляри електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом і датою створення. Відповідно до приписів ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у випадку його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожен електронний примірник вважається оригіналом електронного документа, де матеріальний носій є способом збереження інформації, який має значення тільки тоді, коли електронний документ виступає речовим доказом. Таким чином, ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив?язки до конкретного матеріального носія. З матеріалів справи вбачається, що кредитні договри були підписані електроним підписом позичальника шляхом використання одноразового електроного ідентифікатора, що відповідає вищенаведеним правовим нормам, а тому заперечення відповідача в цій частині не грунтуються на законі. Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №8077395 від 12.07.2024, суд дійшов наступного. Встановлено, що 12.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту (а.с.9-19). Договір про надання споживчого кредиту №8077395 від 12.07.2024 підписаний [PERSON] в електронному вигляді електронним підписом [NUMBER] , містить його податковий номер, адресу та номер його телефону (а.с.9-19). Отже, вищезазначений договір про надання споживчого кредиту №8077395 від 12.07.2024 укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Таким чином, факт укладення договору про надання споживчого кредиту №8077395 від 12.07.2024 між сторонами є доведеним. Окрім того, договір про надання споживчого кредиту №8077395 від 12.07.2024 підписаний сторонами в електронному вигляді, тобто сторони погодились із умовами договору. Кредитний договір або окремі його положення у судовому порядку не визнано недійсними, а тому договір є правомірним та його умови підлягають застосуванню для вирішення даного спору. Відповідно до п.1.2, 1.3, 1.4, 1.6 договору про надання споживчого кредиту №8077395 від 12.07.2024 товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 5000,00 грн. Тип кредиту кредит. Строк кредиту 360 днів. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Згідно з п.1.5 договору про надання споживчого кредиту №8077395 від 12.07.2024 тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: 1.5.1 стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. 1.5.2 знижена процентна ставка 1,125% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 27.07.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Відповідно до положень п.1.7 договору про надання споживчого кредиту №8077395 від 12.07.2024 денна процентна ставка на дату укладання договору складає: за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 1,50% в день, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 1,44% в день. Згідно з п.2.1 договору №8077395 про надання споживчого кредиту ввід 12.07.2024 кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (а.с.9-19). Відповідно до повідомлення АТ «Державний ощадний банк України» від 13.01.2026 №46/12-11/5158/2026-БТ, наданого на виконання ухвали суду від 03.12.2025, вбачається, що в установі АТ «Ощадбанк» на ім`я [PERSON] емітована банківська платіжна картка № [NUMBER] (а.с.248). ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредиту у розмірі 5 000,00 грн, що підтверджується випискою за поточними рахунками за період з 12.07.2024 по 16.07.2024, наданою АТ «Державний ощадний банк України» (а.с.251). З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови кредитного договору належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Авентус Україна» за кредитним договором №8077395 від 12.07.2024 за відповідачем рахується заборгованість в загальному розмірі в сумі 21 925,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 875,00 грн сума заборгованості за відсотками; 9 050,00 грн сума заборгованості за пенею, штрафами (а.с.218-222). Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) 22.01.2025 укладений договір факторингу №22012025/1, у відповідності до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с.22а-24). Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №22012025/1 від 22.01.2025 клієнт (ТОВ «Авентус Україана») передав, а фактор (ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») прийняв реєстр боржників, після чого, з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу №22012025/1 від 22.01.2025, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.25). Згідно з витягом з реєстру боржників від 22.01.2025 до договору факторингу №22012025/1 від 22.01.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №8077395 у розмірі 21 925,00 грн, з яких: 5 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 7875,00 грн сума заборгованості за відсотками; 9 050,00 грн сума заборгованості за пенею, штрафами (а.с.26). Отже, у позивача виникло право вимоги до відповідача за кредитним договором. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 7 875,00 грн за кредитним договором №8077395 від 12.07.2024, суд дійшов таких висновків. Відповідно до п.1.4 вищезазначеного договору кредит надається строком на 360 днів. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Таким чином, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №8077395 від 12.07.2024 вбачається, що відсотки нараховані в період з 12.07.2024 по 25.10.2024 включно (а.с.218-222). З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що проценти за користування кредитом позикодавцем нараховані впродовж строку кредитування. Згідно з п.1.5 договору про надання споживчого кредиту №8077395 від 12.07.2024 тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: 1.5.1 стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. 1.5.2 знижена процентна ставка 0,01% в день та застосовується відповідно до умов визначених договором (а.с.9-19). Разом із тим, суд вважає, що наведений розрахунок відсотків не відповідає вимогам закону. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Згідно зі ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом №3498-ІХ від 22.11.2023. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 №3498-ІХ набрав чинності 24.12.2023. Відповідно до ч.5 ст.94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Також суд враховує, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому, перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділ І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Разом із тим, дана норма не передбачає, що дія пункту 5 розділу І цього Закону не поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після набрання чинності цим Законом. Тому, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість нарахованих позивачем відсотків в сумі 7 875,00 грн. Після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 №3498-ІХ максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів (24.12.2023-22.04.2024) - 2,5 %, протягом наступних 120 днів (23.04.2024 -20.08.2024)- 1,5 %. Згідно з розрахунку заборгованості за кредитним договором №8077395 від 12.07.2024 вбачається, що загальна сума відсотків, які нараховані відповідно до умов договору, у період з 12.07.204 по 20.08.2024 включно становить 2925,00 грн. Враховуючи викладене, у період з 21.08.2024 по 25.10.2024 включно з урахуванням вимог ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, а тому розмір процентів за вказаний вище період становить 6 225,00 грн (1%х5000 грн х 66 днів). Отже, загальна сума процентів за договором №8077395 про надання споживчого кредиту від 12.07.2024 на умовах визначених договором та відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» станом на 25.10.2024 становить 6 225,00 грн (2925,00 + 3300,00). Щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за пенею, штрафами в сумі 9 050,00 грн за договором №8077395 про надання споживчого кредиту від 12.07.2024, суд дійшов наступного. Відповідно до п.п. 6.4 договору №8077395 про надання споживчого кредиту від 12.07.2024 у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф: у розмірі 450,00 грн на четвертий день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 100,00 грн починаючи з п`ятого дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Згідно з розрахунку заборгованості за договором №8077395 про надання споживчого кредиту від 12.07.2024 вбачається, що позикодавцем нарахований штраф в сумі 9 050,00 грн (а.с.218-222). Частиною 2 статті 549 ЦК України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан який й досі триває. За таких обставин саме положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану є спеціальною нормою, що повинна застосовуватись до спірних правовідносин. Таким чином, нарахування штрафних санкцій відповідачу за невиконання зобов`язань по кредитному договору з боку позивача не ґрунтуються на законі, а тому у задоволені позовних вимог в цій частині слід відмовити. Враховуючи викладене, суд вважає, що у відповідача виникла перед позивачем заборгованість за договором №8077395 про надання споживчого кредиту від 12.07.2024, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 11 225,00 грн, з яких: 5 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 225,00 грн сума заборгованості за відсотками є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення. Щодо стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №27963-06/2024 від 21.06.2024, суд дійшов наступного. Встановлено, що 21.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та [PERSON] укладений договір про надання фінансового кредиту №27963-06/2024 (а.с.33-40). Договір про надання фінансового кредиту №27963-06/2024 від 21.06.2024 підписаний [PERSON] в електронному вигляді електронним підписом одноразовим ідентифікатором W3699, містить його податковий номер, адресу та номер його телефону (а.с.33-40). Отже, вищезазначений договір про надання фінансового кредиту №27963-06/2024 від 21.06.2024 укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Таким чином, факт укладення договору про надання фінансового кредиту №27963-06/2024 від 21.06.2024 між сторонами є доведеним. При цьому, договір про надання фінансового кредиту №27963-06/2024 від 21.06.2024 підписаний сторонами в електронному вигляді, тобто сторони погодились із умовами договору. Кредитний договір або окремі його положення у судовому порядку не визнано недійсними, а тому договір є правомірним та його умови підлягають застосуванню для вирішення даного спору. Згідно з п.1.1 договору про надання фінансового кредиту №27963-06/2024 від 21.06.2024 товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 20 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.1.2 договору про надання фінансового кредиту №27963-06/2024 від 21.06.2024 тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 21.06.2024. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 18.10.2024. Згідно з п.1.4 договору про надання фінансового кредиту №27963-06/2024 від 21.06.2024 за користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Денна процентна ставка становить 1,50% та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього договору. Відповідно до п.1.6 договору про надання фінансового кредиту №27963-06/2024 від 21.06.2024 кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №5167-80хх-хххх-0830 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами (а.с.33-40). ТОВ «Аванс Кредит» свої зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 20 000,00 грн, що підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №3466_250423100742 від 23.04.2025 та випискою за поточними рахунками за період з 21.06.2024 по 28.06.2024, наданою АТ «Державний ощадний банк України» на виконання вимог ухвали суду (а.с.97, 250). З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови договору позики належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Аванс Кредит» за договором про надання фінансового кредиту №27963-06/2024 від 21.06.2024 за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі 66 000,00 грн, з яких: 20 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 36 000,00 грн сума заборгованості за процентами; 10 000,00 грн сума заборгованості за штрафними санкціями (а.с.95-96). Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) 19.11.2024 укладений договір факторингу №191124/2 у відповідності до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення право грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с.57-59). Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №191124/2 від 19.11.2024, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, після чого, з урахуванням п.1.2 договору факторингу №191124/2 від 19.11.2024, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.60). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №191124/2 від 19.11.2024 за кредитним договором №27963-06/2024заборгованість становить 66 000,00 грн, з яких: 20 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 36 000,00 грн сума заборгованості за відсотками; 10 000,00 грн сума заборгованості за штрафними санкціями (а.с.61). Таким чином, у позивача виникло право вимоги до відповідача за кредитним договором. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 36 000,00 грн, суд дійшов таких висновків. Відповідно до п.1.2 договору про надання фінансового кредиту №27963-06/2024 від 21.06.2024 кредит надається строком на 120 днів, дата надання кредиту 21.06.2024. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 18.10.2024. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Отже, кредитодавець мав право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що відсотки за користування кредитом банк має право нараховувати лише впродовж строку дії кредитного договору, тобто до 18.10.2024. Згідно з розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки за кредитним договором в сумі 36 000,00 грн нараховані в період з 21.06.2024 по 18.10.2024 включно, тобто в межах строку кредитування (а.с.95-96). Відповідно до п.1.4 договору про надання фінансового кредиту №27963-06/2024 від 21.06.2024 денна процентна ставка становить 1,50% та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього договору. Разом із тим, суд вважає, що наведений розрахунок відсотків не відповідає вимогам закону. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Згідно зі ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом №3498-ІХ від 22.11.2023. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 №3498-ІХ набрав чинності 24.12.2023. Відповідно до ч.5 ст.94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Також суд враховує, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому, перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділ І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Разом із тим, дана норма не передбачає, що дія пункту 5 розділу І цього Закону не поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після набрання чинності цим Законом. Тому, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість нарахованих позивачем відсотків в сумі 36 000,00 грн. Після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 №3498-ІХ максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів (24.12.2023-22.04.2024) - 2,5 %, протягом наступних 120 днів (23.04.2024 -20.08.2024)- 1,5 %. Згідно з розрахунку заборгованості за кредитним договором №27963-06/2024 від 21.06.2024 вбачається, що розмір відсотків, який нарахований у період з 21.06.204 по 20.08.2024 включно складає 18 300,00 грн. Враховуючи викладене, у період з 21.08.2024 по 18.10.2024 включно з урахуванням вимог ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, а тому розмір процентів за вказаний вище період становить 11 800,00 грн (1%х20 000 грн х 59 днів). Отже, загальна сума процентів за договором про надання фінансового кредиту №27963-06/2024 від 21.06.2024 на умовах визначених договором та відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» станом на 18.10.2024 становить 30 100,00 грн (18300,00 + 11 800,00). Щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за штрафними санкціями в сумі 10 000,00 грн за договором про надання фінансового кредиту №27963-06/2024 від 21.06.2024, суд дійшов наступного. Відповідно до п.5.3 договору про надання фінансового кредиту №27963-06/2024 від 21.06.2024 у випадку прострочення клієнтом терміну сплати чергового платежу, визначеного в графіку платежів, товариство у перший день прострочення нараховує штраф у розмірі 50,00% від суми, одержаної клієнтом за цим договором, при цьому загальний розмір нарахованого штрафу не може перевищувати граничні обмеження, встановлені нормами чинного законодавства України про споживче кредитування. Згідно з розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №27963-06/2024 від 21.06.2024 вбачається, що позикодавцем нарахований штраф в сумі 10 000,00 грн (а.с.95-96). Частиною 2 статті 549 ЦК України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан який й досі триває. За таких обставин саме положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану є спеціальною нормою, що повинна застосовуватись до спірних правовідносин. Таким чином, нарахування штрафних санкцій відповідачу за невиконання зобов`язань по кредитному договору з боку позивача не ґрунтуються на законі, а тому у задоволені позовних вимог в цій частині слід відмовити. Враховуючи викладене, суд вважає, що у відповідача виникла перед позивачем заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №27963-06/2024 від 21.06.2024, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 50 100 грн, з яких: 20 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 30 100,00 грн сума заборгованості за відсотками є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення. Щодо стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №31406-06/2024 від 23.06.2024, суд дійшов наступного. Встановлено, що 23.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та [PERSON] укладений договір про надання фінансового кредиту №31406-06/2024 (а.с.45-52). Договір про надання фінансового кредиту №31406-06/2024 від 23.06.2024 підписаний [PERSON] в електронному вигляді електронним підписом одноразовим ідентифікатором W2787, містить його податковий номер, адресу та номер його телефону (а.с.45-52). Отже, вищезазначений договір про надання фінансового кредиту №31406-06/2024 від 23.06.2024 укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Таким чином, факт укладення договору про надання фінансового кредиту №31406-06/2024 від 23.06.2024 між сторонами є доведеним. Окрім того, договір про надання фінансового кредиту №31406-06/2024 від 23.06.2024 підписаний сторонами в електронному вигляді, тобто сторони погодились із умовами договору. Кредитний договір або окремі його положення у судовому порядку не визнано недійсними, а тому договір є правомірним та його умови підлягають застосуванню для вирішення даного спору. Згідно з п.1.1 договору про надання фінансового кредиту №31406-06/2024 від 23.06.2024 товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 5 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.1.2 договору про надання фінансового кредиту №31406-06/2024 від 23.06.2024 тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 23.06.2024. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 20.10.2024. Згідно з п.1.4 договору про надання фінансового кредиту №31406-06/2024 від 23.06.2024 за користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Денна процентна ставка становить 1,50% та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього договору. Відповідно до п.1.6 договору про надання фінансового кредиту №31406-06/2024 від 23.06.2024 №31406-06/2024 від 23.06.2024 кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №5167-80хх-хххх-0830 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами (а.с.33-40). ТОВ «Аванс Кредит» свої зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 5 000,00 грн, що підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №3466_250423100742 від 23.04.2025 та випискою за поточними рахунками за період з 21.06.2024 по 28.06.2024, наданою АТ «Державний ощадний банк України» на виконання вимог ухвали суду (а.с.97, 250). З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови договору позики належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Аванс Кредит» за договором про надання фінансового кредиту №31406-06/2024 від 23.06.2024 за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі 24 000,00 грн, з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000,00 грн сума заборгованості за процентами; 10 000,00 грн сума заборгованості за штрафними санкціями (а.с.98-99). Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) 19.11.2024 укладений договір факторингу №191124/2 у відповідності до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення право грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с.57-59). Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №191124/2 від 19.11.2024, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, після чого, з урахуванням п.1.2 договору факторингу №191124/2 від 19.11.2024, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.60). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №191124/2 від 19.11.2024 за кредитним договором №31406-06/2024 заборгованість становить 24000,00 грн, з яких: 5 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 000,00 грн сума заборгованості за відсотками; 10 000,00 грн сума заборгованості за штрафними санкціями (а.с.61). Таким чином, у позивача виникло право вимоги до відповідача за кредитним договором. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 9 000,00 грн, суд дійшов таких висновків. Відповідно до п.1.2 договору про надання фінансового кредиту №31406-06/2024 від 23.06.2024 кредит надається строком на 120 днів, дата надання кредиту 23.06.2024. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 20.10.2024. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Отже, кредитодавець мав право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що відсотки за користування кредитом банк має право нараховувати лише впродовж строку дії кредитного договору, тобто до 20.10.2024. Згідно з розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки за кредитним договором в сумі 9 000,00 грн нараховані в період з 23.06.2024 по 20.10.2024 включно, тобто в межах строку кредитування (а.с.98-99). Відповідно до п.1.4 договору про надання фінансового кредиту №31406-06/2024 від 23.06.2024 денна процентна ставка становить 1,50% та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього договору. Разом із тим, суд вважає, що наведений розрахунок відсотків не відповідає вимогам закону. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Згідно зі ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом №3498-ІХ від 22.11.2023. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 №3498-ІХ набрав чинності 24.12.2023. Відповідно до ч.5 ст.94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Також суд враховує, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому, перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділ І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Разом із тим, дана норма не передбачає, що дія пункту 5 розділу І цього Закону не поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після набрання чинності цим Законом. Тому, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість нарахованих позивачем відсотків в сумі 9 000,00 грн. Після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 №3498-ІХ максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів (24.12.2023-22.04.2024) - 2,5 %, протягом наступних 120 днів (23.04.2024 -20.08.2024)- 1,5 %. Згідно з розрахунку заборгованості за кредитним договором №31406-06/2024 від 23.06.2024 вбачається, що розмір відсотків, який нарахований у період з 23.06.204 по 20.08.2024 включно складає 4425,00 грн. Враховуючи викладене, у період з 21.08.2024 по 20.10.2024 включно з урахуванням вимог ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, а тому розмір процентів за вказаний вище період становить 3050 грн (1%х5000 грн х 61 день). Отже, загальна сума процентів за договором про надання фінансового кредиту №27963-06/2024 від 21.06.2024 на умовах визначених договором та відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» станом на 20.10.2024 становить 7475,00 грн (4425,00 + 3050,00). Щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за штрафними санкціями в сумі 10 000,00 грн за договором про надання фінансового кредиту №31406-06/2024 від 23.06.2024, суд дійшов наступного. Відповідно до п.5.3 договору про надання фінансового кредиту №31406-06/2024 від 23.06.2024 у випадку прострочення клієнтом терміну сплати чергового платежу, визначеного в графіку платежів, товариство у перший день прострочення нараховує штраф у розмірі 200,00% від суми, одержаної клієнтом за цим договором, при цьому загальний розмір нарахованого штрафу не може перевищувати граничні обмеження, встановлені нормами чинного законодавства України про споживче кредитування. Згідно з розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №31406-06/2024 від 23.06.2024 вбачається, що позикодавцем нарахований штраф в сумі 10 000,00 грн (а.с.98-99). Частиною 2 статті 549 ЦК України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан який й досі триває. За таких обставин саме положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану є спеціальною нормою, що повинна застосовуватись до спірних правовідносин. Таким чином, нарахування штрафних санкцій відповідачу за невиконання зобов`язань по кредитному договору з боку позивача не ґрунтуються на законі, а тому у задоволені позовних вимог в цій частині слід відмовити. Враховуючи викладене, суд вважає, що у відповідача виникла перед позивачем заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №31406-06/2024 від 23.06.2024, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 12 475,00 грн, з яких: 5 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 7475,00 грн сума заборгованості за відсотками є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України. Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу вимог ч.1 ст.610, ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача суми заборгованості в загальному розмірі 73800,00 грн, в т.ч.: за договором №8077395 про надання споживчого кредиту від 12.07.2024 у сумі 11 225,00 грн, з яких: 5 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 225,00 грн сума заборгованості за відсотками є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення; за договором про надання фінансового кредиту №27963-06/2024 від 21.06.2024 в сумі 50 100 грн, з яких: 20 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 30 100,00 грн сума заборгованості за відсотками; за договором про надання фінансового кредиту №31406-06/2024 від 23.06.2024, в сумі 12 475,00 грн, з яких: 5 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 7475,00 грн сума заборгованості за відсотками. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн (а.с.2). Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 111 925,00 грн, позов задоволений на суму 73800,00 грн, тобто на 65,94%. Отже, на користь позивача підлягають стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, в сумі 1996,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial