Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

08 жовтня 2025 року до суду в підсистемі «Електронний суд» надійшла позовна заява, у якій позивач, від імені якого діє представник Романенко М.Е., посилаючись на статті 512, 514, 526, 625, 1054 ЦК України, статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», просить стягнути із відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖІ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 101892652 від 11.07.2021 в розмірі 89 500 гривень, що складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 20 000 гривень, заборгованості за процентами в розмірі 67 500 гривень, заборгованість за комісією в розмірі 2 000 гривень і понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 422,40 гривень. В обґрунтування позову позивач послався на те, що 11.07.2021 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» Нестеренко Г.І. подала Заявку на отримання кредиту № 101892652. Дана заявка знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач до укладення договору отримала проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомилась з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на вебсайті Товариства і є невід`ємною частиною цього Договору. Правила надання фінансових кредитів ТОВ «МІЛОАН» розміщені для ознайомлення на офіційному веб-сайті кредитодавця. Електронний підпис на дану заяву було накладено відповідачем одноразовим ідентифікатором. Таким чином, відповідач уклав договір про споживчий кредит № 101892652 від 11.07.2021 із ТОВ «МІЛОАН», на підставі якого відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 20 000 гривень. 29.10.2021 згідно умов договору факторингу № 11Т, ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за кредитним договором № 101892652 від 11.07.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором № 101892652 від 11.07.2021. Згідно з договором факторингу сума заборгованості перед новим кредитором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» становить 89 500 гривень, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 20 000 гривень; заборгованість за процентами 67 500 гривень; заборгованість за комісійними винагородами - 2 000 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (а. с. 3-8). Ухвалою судді від 21 жовтня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 18 листопада 2025 року (а. с. 48-49). Ухвалою суду від 18 листопада 2025 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 12 грудня 2025 року на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 198 ЦПК України. Вказаною ухвалою суду за клопотанням представника позивача витребувано: із Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» наступні докази: інформацію чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжну картку № [NUMBER] ; виписку про рух грошових коштів з карткового рахунку, відкритого до платіжної картки № [NUMBER] в період з 11.07.2021 по 30.07.2021, з відображенням часу зарахування коштів; від Славутицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу та Повний витяг зміни імені відносно [PERSON] , [INFO] , уродженки міста Славутича, Київської області, РНОКПП: [NUMBER] (а. с. 64-66). Ухвалою суду від 12 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 25 грудня 2025 року. Вказаною ухвалою суду приєднано до матеріалів справи: інформацію № 20.1.0.0.0/7-251128/37808-БТ від 29.11.2025 та виписку по рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) за період з 11.07.2021 по 30.07.2021, які надійшли 09 грудня 2025 року до суду від Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали суду від 18 листопада 2025 року (а. с. 80-82). Ухвалою суду від 25 грудня 2025 року судовий розгляд справи було відкладено на 28 січня 2026 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України (а. с. 98-99). Позивач свого представника в призначене судове засідання не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в матеріалах справи знаходиться заява, яка надійшла до суду в підсистемі «Електронний суд» від позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», в особі керівника Романенка М.Е., в якій він просив судові засідання проводити за відсутності представника позивача, позовну заяву задовольнити в повному обсязі, щодо проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач повторно в призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася за адресою зареєстрованого місця проживання, проте конверт із судовою повісткою та доданими документами повернувся до суду не врученим з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». У такому випадку [PERSON] , якій адресовано судову повістку разом із доданими документами, за зареєстрованим місцем проживання, вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслала, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не направила, причини неявки суд не повідомила. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 28 січня 2026 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 липня 2021 року [PERSON] на сайті miloan.ua створила та заповнила анкету-заяву на кредит № 101892652, в якій зазначила свої особисті дані: прізвище, ім`я, по батькові, ідентифікаційний номер, дату народження, номер мобільного телефону, паспортні дані, адресу зареєстрованого місця проживання та фактичного місця проживання, інформацію про освіту, місце роботи та щомісячні доходи (а. с. 10). З Анкети-заяви на кредит № 101892652 від 11.07.2021 року вбачається, що відповідачу [PERSON] погоджені наступні умови кредитування по вказаній заяві: сума кредиту 20 000 гривень; строк кредиту 30 днів; ставка процентів 1,25 % за кожен день користування; комісія за надання 10,00 % одноразово (зв. ст. а. с. 10). Анкета-заява на кредит № 101892652 від 11.07.2021 також містить інформацію про процес оформлення та розгляду заяви № 101892652, зокрема про такі дії: заповнення заяви, автоматичну перевірку, перевірку у базі кредитних історій, скоринг, перевірку у базі кредитних історій, скоринг, підтвердження зміни умов, обробку, підписання договору. Отже, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею у заяві номер телефону одноразовий ідентифікатор, який відповідач використала для підтвердження підписання договору. 11 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено електронний договір про споживчий кредит № 101892652, паперова копія якого додана до позовної заяви, шляхом підписання сторонами електронними підписами (далі кредитний договір № 101892652) (а. с. 17-22). Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору № 101892652 кредитодавець зобов`язується на умовах, зазначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. В пункті 1.2. кредитного договору № 101892652 зазначено, що сума (загальний розмір) кредиту становить 20 000 гривень у валюті: українські гривні. З пунктів 1.3.-1.4. кредитного договору № 101892652 вбачається, що кредит надається строком на 30 днів з 11.07.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 10.08.2021. Як вбачається з пунктів 1.5.1.-1.5.2. пункту 1.5., пунктів 1.6.-1.7. кредитного договору № 101892652, комісія за надання кредиту: 2 000 гривень, яка нараховується за ставкою 10, 00 процентів від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 7 500 гривень, які нараховуються за ставкою 1,25 процентів від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п. п. 2.2., 2.3 цього договору. Відповідно до пункту 2.1. кредитного договору № 101892652 кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно з пунктом 2.2.1. кредитного договору № 101892652, позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. договору, в термін (дату), вказаний в п. 1.4.. У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п. 1.5.2. договору, або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 договору, в сумі та на умовах, визначених п. 2.3 договору. Пунктом 2.2.2. кредитного договору № 101892652 передбачено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору. З пункту 2.2.3. кредитного договору № 101892652 вбачається, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2. договору процентна ставка протягом первісного строку кредитування, визначеного п.1.3. договору, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6. договору. Якщо визначена п. 1.5.2. договору процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно з п. 2.3.1.2. договору продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно з п.1.6. договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою, встановленою п. 1.6. договору, та процентною ставкою, визначеною п. 1.5.2. договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника Згідно з пунктом 2.3.1. кредитного договору № 101892652, продовження вказаного в п.1.3 договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах. Як вбачається з пункту 2.3.1.1. кредитного договору № 101892652, позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства tengo.ua за посиланням https://tengo.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т. ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту: строк продовження- 3 дні; максимальний розмір комісії 3,00 проценти від поточного залишку кредиту; строк продовження - 7 днів; максимальний розмір комісії 5,00 процентів від поточного залишку кредиту; строк продовження - 15 днів; максимальний розмір комісії 10, 00 процентів від поточного залишку кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою, визначеною п.1.5.2 договору. Відповідно до пункту 2.3.1.2. кредитного договору № 101892652 позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умова, вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. В пункті 2.4.1. кредитного договору № 101892652 визначено, що позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п. 1.4. договору, а у випадку пролонгації не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. Пунктом 3.2.6. кредитного договору № 101892652 визначено, що кредитодавець має право, крім інших передбачених законодавством та цим договором прав, відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу чи делегувати (доручати здійснення) свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. У випадку, якщо після відступлення прав вимоги за цим договором, кредитодавець отримає від позичальника платіж (кошти) для погашення існуючої заборгованості за цим договором, такий платіж (кошти) відповідно до частини другої статті 516 Цивільного кодексу України позичальнику не повертаються і зараховуються в рахунок виконання зобов`язань позичальника за цим договором. Відповідно до пункту 3.3.2. кредитного договору № 101892652 позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п. п. 1.1.-1.6. та п. 2.4. цього договору. Як вбачається з Графіку платежів, що є Додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 101892652 від 11.07.2021, дата платежу10.08.2021; до сплати разом 29 500 гривень, в тому числі: кредит 20 000 гривень; комісія за надання кредиту 2 000 гривень; проценти 7 500 гривень (а. с. 21). 11 липня 2021 року відповідачем [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту № 101892652, який є Додатком № 2 до договору про споживчий кредит № 101892652 від 11.07.2021, шляхом підписання сторонами електронними підписами одноразовим ідентифікатором, в якому викладено основні умови кредитування (зв. ст. а. с. 21, а. с. 22). З платіжного доручення № 29783119 від 11.07.2021 видно, що 11.07.2021 ТОВ «МІЛОАН» було перераховано на картку [PERSON] № [NUMBER] 20 000 гривень, призначення платежу: кошти згідно договору 101892652 (а. с. 23). Згідно із розрахунком заборгованості ТОВ «МІЛОАН» за кредитним договором № 101892652 від 11.07.2021, що долучений до матеріалів справи, заборгованість за кредитним договором № 101892652 від 11.07.2021 станом на 09.10.2021 становить 89 500 гривень, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 20 000 гривень, заборгованості за процентами, нарахованими за період з 12.07.2021 по 09.10.2021, у розмірі 67 500 гривень, заборгованості за комісією за надання кредиту у розмірі 2 000 гривень (а. с. 13). У пункті 1 частини першої статті 512 та статті 514 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 29 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» було укладено договір факторингу № 11Т, відповідно до пункту 2.1. якого згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а. с. 14-16). Згідно з пунктом 4.1. договору факторингу № 11Т право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання цього договору. Як вбачається з пункту 8.1. договору факторингу № 11Т, цей договір набирає чинності та всі права і обов`язки сторін за цим договором набирають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представника сторін та скріплення печатками сторін (за наявності її у сторони). Відповідно до платіжних інструкцій: № 5 від 03.12.2021, № 11 від 10.01.2022, № 1941 від 03.02.2022, № 6 від 29.06.2022, № 2687 від 03.11.2022, № 2688 від 03.11.2022, № 2835 від 02.12.2022, № 2836 від 02.12.2022, № 3019 від 03.01.2023, № 3020 від 03.01.2023, № 3173 від 02.02.2023, № 3174 від 02.02.2023, № 3343 від 02.03.2023, № 3344 від 02.03.2023, № 3601 від 04.04.2023, № 3604 від 04.04.2023, № 3603 від 04.04.2023, № 3804 від 04.05.2023, № 3805 від 04.05.2023, № 4020 від 04.06.2023, № 4021 від 04.06.2023, № 4218 від 04.07.2023, № 4219 від 04.07.2023, № 4423 від 03.08.2023, № 4424 від 03.08.2023, № 4796 від 03.10.2023, № 4598 від 05.09.2023, № 4797 від 03.10.2023, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перерахувало ТОВ «МІЛОАН» кошти згідно з договором факторингу № 11Т від 29.10.2021 (а. с. 27-40). Як вбачається з Витягу з Додатку до договору факторингу № 11Т від 29.10.2021, право вимоги до боржника [PERSON] за договором № 101892652 від 11.07.2021 на загальну суму 89 500 гривень, з яких: 20 000 гривень заборгованість за тілом кредиту, 67 500 гривень заборгованість по процентах, 2 000 гривень заборгованість по комісії, перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (а. с. 12). Таким чином, вказаний договір набув чинності, за яким згідно з Витягом з Додатку до договору факторингу № 11Т від 29.10.2021, вимоги за договором про споживчий кредит № 101892652, укладеного 11.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] , перейшли до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Питання дійсності договору факторингу № 11Т, укладеного 29 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», в установленому законом порядку не оспорено. У матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання договору факторингу № 11Т, укладеного 29 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», недійсним, або заперечення учасниками справи факту правомірності укладення цього договору. 25 липня 2025 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» було відправлено відповідачу [PERSON] вимогу від 25.07.2025, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» вимагало від відповідача виконати зобов`язання за кредитним договором № 101892652 від 11.07.2021 та негайно погасити заборгованість в розмірі 89 700 гривень протягом тридцяти днів, що підтверджується копією вимоги від 25.07.2025, проте вказана вимога залишилась не виконаною відповідачем (а. с. 25). Згідно з Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00055391756, сформованого та виданого 17.12.2025 Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, 28 квітня 2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 31. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] ( а.с. 94-96). Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як зазначено у частини третій статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша цієї статті). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої цієї статті). Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з вимогами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом частини першої статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що договір про споживчий кредит № 101892652 від 11.07.2021 було укладено в електронній формі. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі - Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У пункті 5 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами частини сьомої статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону № 675-VIII). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них (частина п`ята статті 11 Закону України № 675-VIII). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Статтею 12 Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII). На підтвердження своїх вимог позивачем надано паперову копію електронного договору про споживчий кредит № 101892652 від 11.07.2021, в якому зазначено, що договір про споживчий кредит № 101892652 від 11.07.2021 підписаний позичальником [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Зазначені обставини свідчать про належне укладення договору про споживчий кредит № 101892652 від 11.07.2021, в тому числі погодження відповідача [PERSON] з умовами вказаного договору, шляхом його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Аналогічна правова позиція сформована у постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року в справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною першою статті 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 526 цього Кодексу передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з інформацією № 20.1.0.0.0/7-251128/37808-БТ від 29.11.2025 Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», на ім`я [PERSON] в банку було емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) (а. с. 75). З виписки по картковому рахунку № [NUMBER] [PERSON] за період з 11.07.2021 по 30.07.2021 вбачається, що 11.07.2021 на картковий рахунок було зараховано грошові кошти в розмірі 20 000 гривень (а. с. 76-77). Згідно із розрахунком заборгованості ТОВ «МІЛОАН» за кредитним договором № 101892652 від 11.07.2021 року, що долучений до матеріалів справи, заборгованість за кредитним договором № 101892652 від 11.07.2021, станом на 09.10.2021 становить 89 500 гривень, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 20 000 гривень, заборгованості за процентами, нарахованими за період з 12.07.2021 по 09.10.2021, у розмірі 67 500 гривень, нараховані в межах строку кредитування з урахуванням пролонгацій відповідно до пункту 2.3.1.2. кредитного договору № 101892652 від 11.07.2021, заборгованості за комісією за надання кредиту у розмірі 2 000 гривень (а. с. 13). Вказаний розмір заборгованості відповідачем не спростований. Згідно з частиною першою статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного договору про споживчий кредит № 101892652 від 11.07.2021, договору факторингу № 11Т від 29 жовтня 2021 року, беручи до уваги, що позивачем надано достатні докази виникнення зобов`язання з укладеного договору та їх неналежного виконання відповідачем [PERSON] , суд вважає правильним задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит № 101892652 від 11.07.2021 в розмірі 89 500 гривень, з яких: 20 000 гривень заборгованість за основною сумою боргу, 67 500 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахованими за період з 12.07.2021 по 09.10.2021, в межах строку кредитування, нараховані відповідно до пункту 2.3.1.2. кредитного договору № 101892652 від 11.07.2021; 2 000 гривень заборгованість за комісією за надання кредиту. За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 422,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved