Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

На підставі ухвали Маневицького районного суду Волинської області до Горохівського районного суду Волинської області за підсудністю 23 грудня 2025 року надійшли матеріали цивільної справи Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості Свій позов обґрунтовує, що 07 липня 2021 року в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан», [PERSON] подала заявку на отримання кредиту №100157871. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на вебсайті товариства. ТОВ «Мілоан» направив відповідачу електронним повідомленням одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов договору про споживчий кредит. Таким чином, відповідач уклав Договір про споживчий кредит №100157871 від 07 липня 2021 року з ТОВ «Мілоан». На підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 8000,00 гривень, строком на 15 днів. Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. Вказує, що 30 вересня 2021 року згідно умов Договору відступлення прав вимоги №09Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за Кредитним Договором №100157871 від 07 липня 2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс» в результаті чого останнє набуло права вимоги до відповідача. Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 35 690,00 гривень, з яких: 7 760,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 26 410,00 гривень - заборгованість за відсотками; 1 520,00 гривень - заборгованість по комісії. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 100157871 від 07 липня 2021 року в розмірі 35 690,00 гривень та судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 гривень. Ухвалою судді від 24 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі. Не заперечуючи проти заочного розгляду справи, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України, є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 07 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи був укладений договір про споживчий кредит №100157871 від 07 липня 2021 року шляхом подання анкети-заяви на кредит, який підписано електронним підписом позичальника з одноразовим ідентифікатором, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 8 000,00 гривень, строком на 15 днів з 07.07.2021 року. Відповідно до умов п.1.4., п.1.5., 1.5.1., 1.5.2., 1.6., 1.7. договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 22.07.2021. Загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 4520.00 грн в грошовому виразі та -5,409,714,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 12520.00 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Комісія за надання кредиту: 1520.00 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 3000.00 грн., які нараховуються за ставкою 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору. Продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином: 2.3.1.1. Пролонгація на пільгових умовах: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства tengo.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. 2.3.1.2. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Із графіку платежів за договором про споживчий кредит, який є додатком № 1 до цього договору, вбачається, що кредит повинен бути погашений 22 липня 2021 року. Поверненню у цей період підлягає 12520,00 грн, з яких: 8000,00 грн - сума кредиту, 3000,00 грн - проценти за користування кредитом, 1520,00 грн - комісія за надання кредиту (а. с. 17). З матеріалів справи вбачається, що згідно платіжного доручення №29631833 від 07 липня 2021 року ТОВ «Мілоан», на виконання умов договору, перерахувало грошові кошти [PERSON] в сумі 8 000,00 гривень, а саме на кредитний рахунок № [NUMBER] (а.с.26). Із розрахунку ТОВ «Мілоан» вбачається, що заборгованість [PERSON] за договором про споживчий кредит № 100157871 становить 35690,00 гривень, з яких: заборгованість за основною сумою боргу складає 8 000,00 гривень, заборгованість за відсотками 26 410,00 гривень, заборгованість за комісією 1 520,00 гривень. Також судом встановлено, що 22.07.2021 відповідач сплатив комісію за пролонгацію кредиту в розмірі 240,00 грн, тіло кредиту 240,00 грн та проценти по кредиту в сумі 452 грн (а. с. 14). Крім того, судом встановлено, що 30 вересня 2021 року між позивачем ТзОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» було укладено договір факторингу № 09Т, за умовами якого товариство відступило останньому права вимоги зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, у якому рахується боржник [PERSON] з сумою заборгованості 35690,00 гривень, з яких: заборгованість за основною сумою боргу складає 8 000,00 гривень, заборгованість за відсотками 26 410,00 гривень, заборгованість за комісією 1 520,00 гривень (а.с. 11, 19-25). Також встановлено, що позивачем на адресу відповідача надсилалась досудова вимога від 25 липня 2025 року про необхідність сплати останьою кредитної заборгованості у розмірі 35690,00 гривень, та роз`яснено наслідки її невиконання (а.с.28). Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень частини першої статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 статті 1054 ЦК України, встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до стаття 1055 ЦК України, Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Як передбачено частиною 1 статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом частини 1статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України «Про споживче кредитування». За змістом частини другої статті 9 вказаного Закону до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. В силу пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Із положень статті 514 ЦК України, слідує, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Враховуючи вищевказаний договір відступлення прав вимоги, суд вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» є належним позивачем щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем факт отримання кредитних коштів у сумі 8 000,00 гривень відповідно до умов вказаного договору не заперечується та не оспорюється факт укладення вищевказаного договору. Здійснений позивачем розрахунок заборгованості відповідач не спростувала. Оскільки відповідачу фактично надано кредитні кошти у розмірі 8 000,00 гривень, з яких вона частково повернула лише 240 грн, решта суми не повернула, доказів належного виконання зобов`язань за кредитним договором суду не надала, що підтверджує правомірність вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту, то суд дійшов висновку щодо стягнення з [PERSON] суми тіла кредиту в розмірі 7 760,00 гривень на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс». Із даного розрахунку судом також встановлено, що в період з 07 липня 2021 року по 22 липня 2021 року відсотки нараховані за ставкою 2,5% в день (в межах 15 - денного строку кредитування). Надалі, договір був пролонгований на стандартних умовах, відповідно до п. 2.3.1.2. Договору на 60 днів (автопролонгація) до 23 вересня 2021 року і проценти за цей період нараховувались за ставкою 5% в день згідно з п. 1.6. Договору. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що нарахування відсотків первісним кредитором ТОВ «Мілоан» у розмірі 26410,00 грн за договором № 100157871 про надання споживчого кредиту від 07 липня 2021 року відповідає узгодженим сторонами умовам договору, відповідач погодилася на отримання у кредит коштів, саме на таких умовах, однак порушила їх, заборгованість не погасила, і право вимоги перейшло до позивача, а тому з відповідача підлягають стягненню. крім заборгованості по тіла кредиту, відсотки в розмірі 26 410,00 грн та комісія у розмірі 1520,00 гривень, які були узгоджені сторонами та відповідно до поданого позивачем розрахунку, який відповідачем не спростований. Відповідно до норм ЦПК України, саме на сторону лягає обов`язок довести ті обставини на які вона посилається. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 89 ЦПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості. Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТзОВ «Діджи Фінанс» підлягають до задоволення у загальному розмірі 35 690,00 грн Частиною 1 статті 141 ЦПК України, визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved