Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , у якому просив визнати недостовірною та такою, що порушує право позивача на повагу до його честі, гідності та недоторканості ділової репутації, інформацію, поширену відповідачем у соціальній мережі Facebook та Instagram на її персональній сторінці: «Друзья, сейчас расскажу немного о своей жизни, сейчас очень сложный период. Многие знают что происходит, кто-то больше, кто-то меньше…суть, это ад в котором я жила 9 лет и делала вид красивой картинки. 9 лет я терпела побои, шантаж, манипуляции, запреты…Все началось еще будучи беременной, ему было все равно, и без причинно еще тогда первый раз меня ударил. Тогда я попала в больницу и он мне угрожал что если я обращусь в полицию, я потеряю ребенка. Потом постоянные угрозы, шантаж и снова побои регулярно, многие видели меня в этом состоянии, да ребята это был не шкаф, не стена, а существо под названием [PERSON] , а ему все сходило с рук, за ним стоит его папа который во всем всегда его поддерживает, наша полиция равна нулю, он всегда все «решал» все понимают каким образом….Я боялась кому-то рассказать, но всему приходит предел! И под его снова таки сильным давлением, я оформила на него опекунство ребенка-инвалида, потому что если я не дам ему этот документ, то он меня убьет. Дочка дико боится. И это очень кратко, надеюсь, многим откроются глаза на этого человека, только сейчас я смогла рассказать, все публично, потому что он угрожает мне что прийдет с кем-то убить меня, но я больше не буду бояться.» та зобов`язати спростувати поширену недостовірну інформацію, шляхом розміщення протягом десяти днів з моменту набрання рішенням законної сили, на своїй сторінці у Facebook та Instagram інформації з викладенням копії вступної та резолютивної частини рішення, не допускаючи при цьому власних коментарів та заборонити видалення зі сторінки вступної та резолютивної частини рішення суду, стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн. На обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] [INFO] на своїй сторінці в соціальних мережах Facebook та Instagram необмеженому колу осіб повідомила інформацію, яка не відповідає дійсності, є недостовірною та стосується репутації позивача, а саме такого змісту: «Друзья, сейчас расскажу немного о своей жизни, сейчас очень сложный период. Многие знают что происходит, кто-то больше, кто-то меньше…суть, это ад в котором я жила 9 лет и делала вид красивой картинки. 9 лет я терпела побои, шантаж, манипуляции, запреты…Все началось еще будучи беременной, ему было все равно, и без причинно еще тогда первый раз меня ударил. Тогда я попала в больницу и он мне угрожал что если я обращусь в полицию, я потеряю ребенка. Потом постоянные угрозы, шантаж и снова побои регулярно, многие видели меня в этом состоянии, да ребята это был не шкаф, не стена, а существо под названием [PERSON] , а ему все сходило с рук, за ним стоит его папа который во всем всегда его поддерживает, наша полиция равна нулю, он всегда все «решал» все понимают каким образом….Я боялась кому-то рассказать, но всему приходит предел! И под его снова таки сильным давлением, я оформила на него опекунство ребенка-инвалида, потому что если я не дам ему этот документ, то он меня убьет. Дочка дико боится. И это очень кратко, надеюсь, многим откроются глаза на этого человека, только сейчас я смогла рассказать, все публично, потому что он угрожает мне что прийдет с кем-то убить меня, но я больше не буду бояться.» Така публікація є загальнодоступною для всіх користувачів інтернету. Станом на дату звернення до суду в соціальній мережі Facebook публікація має понад 2 000 переглядів 43 особи відреагувало на неї, 23 прокоментувало. В соціальній мережі Instagram 47 відреагувало на публікацію, 33 особи прокоментувало та здійснено 29 поширень публікації. Відповідач умисно поширили про позивача негативну та недостовірну інформацію з метою приниження його честі, гідності та ділової репутації, підриву довіри до нього. Інформацію намагається розповсюдити значній аудиторії, необізнаній щодо суті та реальних обставин, осіб, які будуть мати хибне враження про особу позивача. Поширена позивачем інформація не може вважатися оціночними судженнями, вжита у формі твердження та не є критикою позивача, має обвинувальний нахил і сприймається як звинувачення позивача у вчиненні кримінальних правопорушень. Наклеп на [PERSON] щодо вчинення ним дій, які він насправді не вчиняв, принижує його та викликає негативну соціальну оцінку. Дії відповідача направлені на погіршення ставлення оточуючих до особи позивача та завдають йому психологічних страждань. Належним відповідачем в частині вимог про спростування вказаної інформації є [PERSON] , оскільки інформація поширена нею на її особистих сторінках в соціальних мережах. Такі публікації стосуються безпосередньо позивача оскільки у їх тексті міститься пряма вказівка на особу. Поширення відповідачем недостовірної інформації принижує та паплюжить честь та гідність позивача, який є батьком неповнолітньої дитини, що перебуває на його утриманні. Внаслідок поширення такої інформації, у позивача погіршилися відносини з вчителями, керівництвом та колегами на роботі, сусідами. Позивач повинен виправдовуватися та заперечувати факти, які не мали місця. Своїми публікаціями відповідач створила викривлене уявлення громадян стосовно позивача, що спричиняє бурхливу реакцію на його особу в громадських місцях, обуреним коментарям на його сторінці, нецензурним та безпідставним виразам в його адресу. З часом негативне ставлення до позивача тільки посилюється, що впливає на його емоційний та психологічний стан. Порушено звичайний спосіб життя позивача, ним докладаються додаткові зусилля задля відновлення нормального психо-емоційного стану за захисту своїх особистих прав, [PERSON] завдано моральної шкоди. З огляду на викладене позов просив задовольнити. 28 серпня 2025 року (вхід. від 29 вересня 2025 року № 50835) відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що позовні вимоги позивача не містять жодної конкретизації щодо того, яку саме інформацію чи висловлювання, поширену у спірній публікації, слід визнати недостовірною або такою, що принижує його гідність, честь чи ділову репутацію та потребує спростування. Крім того, позивачем не надано доказів того, що поширена інформація є недостовірною, порушує його особисті немайнові права, завдала шкоди його немайновим благам чи створила перешкоди у здійсненні будь-якої діяльності. Отже, позивачем не доведено, що поширена інформація є недостовірною, а оціночні судження не підлягають спростуванню. Водночас, відповідач не погоджується з тим, що опублікована нею інформація є недостовірною, не відповідає дійсності та містить відомості про події та явища до яких саме позивач не має жодного відношення. Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 січня 2025 року по справі № 755/22355/24 на [PERSON] накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, судом встановлено, що [PERSON] вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру щодо дружини [PERSON] . У порядку цивільного судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, тощо. Опублікована відповідачем інформація ґрунтується на обставинах, підтверджених судовим рішенням, яке набрало законної сили, тому не може вважатися недостовірною чи такою, що підлягає спростуванню чи порушує права позивача. Також відповідач неодноразово зверталася до правоохоронних органів у зв`язку із застосуванням до неї фізичного та психологічного насильства, зокрема, 10 травня 2025 року викликано працівників поліції та на місці виклику подано заяву та надано пояснення про один із випадків вчинення насильства. Крім того, у 2019 році відповідач була доставлена до КНП «КМКЛ ШМД» із забійною раною м`яких тканин лівої надбровної ділянки, внаслідок кидання чашки в голову. Факти вчинення домашнього насильства також підтверджується свідченнями свідків щодо неодноразових випадків агресивної поведінки позивача, його погроз та виганяння відповідача з дитиною з приміщення квартири, а також щодо фактів наявності тілесних ушкоджень у відповідача. Вказане свідчить про системність домашнього насильства з боку позивача та реальну небезпеку для відповідача та дитини. Таким чином, поширена відповідачем інформація є достовірною та відповідає фактичним обставинам життя. Вказані твердження не є вигадками чи наклепом. Підстави для визнання цієї інформації недостовірною та для її спростування відсутні. Висловлювання відповідача є її суб`єктивним баченням (оцінкою) обставин її життя, надано власну оцінку дій позивача. Висловлювання не мають характеру образ, є критичними по відношенню до причетної до них людини - позивача, та є вираженням погляду позивача та вказані події. Допис відповідача є відображенням її особистих переживань, суб`єктивної оцінки та власних висновків щодо поведінки позивача, сформованих на основі багаторічного досвіду спільного проживання. Такі критичні висловлювання та судження не підлягають спростуванню, оскільки кожна особа має право на власну думку, а примушування доводити правдивість оціночних суджень є прямим порушенням цього права. Поширена позивачем інформація не може вважатися недостовірною, а позовні вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню. Також відповідач зазначила, що Академічним тлумачним словником української мови визначено, що істотою є живий організм: людина, тварина. У мовному аспекті слово «существо» використовується як загальне позначення людини. Воно позбавлене негативного чи зневажливого сенсу, а є лексично нейтральним терміном, який лише фіксує належність особи до світу живих організмів, людського роду. Застосування у публікації формулювання «существо под названием…» є стилістично забарвленим прийомом мовлення, не виходить за межі допустимої критики, не принижує честь та гідність позивача, а лише є синонімом до слова людина. Водночас, захист честі та гідності можливий лише у випадку поширення негативної інформації або образливих висловлювань, які здатні сформулювати у суспільстві негативне уявлення про особу. Використання такого виразу не створює негативного впливу на честь, гідність та ділову репутацію позивача. Водночас, дії позивача були направлені на психологічний тиск на відповідача, зокрема, шляхом розміщення у соціальній мережі Facebook на його особистій сторінці публікації з використанням нецензурних висловлювань та фотографій, зроблених при здійсненні відеоспостереження за відповідачем, із позначенням її профілю. Вказане було спрямовано на створення психологічного тиску та приниження честі та гідності відповідача. Однак, вказаний пост уже видалено. Також заявлена позивачем до стягнення сума компенсації моральної шкоди є явно завищено та необґрунтованою. Підстави для стягнення моральної шкоди відсутні, заявлення даної вимоги спрямовано на безпідставне збагачення. Позивачем не надано доказів та підтвердження того, що його звичний спосіб життя було порушено, що він зазнав моральних страждань та вживає заходів для відновлення нормального психо-емоційного стану. З огляду на викладене у задоволенні позову просила відмовити. 09 вересня 2025 року (вхід. № 53118) до суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Крикунова О.В., надійшла відповідь на відзив (у редакції від 02 вересня 2025 року). Відзив на позовну заяву вважає необґрунтованим, наведені позивачем аргументи не визнає. Відповідач поширила недостовірну інформацію за відсутності будь-яких належних та допустимих доказів, безпідставно звинуватила [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення. Поширена інформація про регулярні побої, знущання, шантаж, погрози вбивством є недостовірною, не відповідає дійсності, ганьбить честь і гідність позивача та порушує його немайнові права. Інформацію поширено відповідачем саме у формі твердження, а не оціночного судження. Поширення інформації про події, які можна перевірити на їх достовірність не є оціночними судженнями, а є фактичним твердженням, а поширення такої інформації без дотримання «презумпції невинуватості» підлягає спростуванню. Поширена відповідачем інформація є негативною, її зміст вказує на те, що розповсюдження такої інформації може створити негативні наслідки для позивача, поставити під сумнів дотримання ним законодавства України та моральних якостей. Така інформація складає враження про позивача, як про людини, яка вчиняє кримінальні правопорушення. Тягар доведення достовірності інформації, поширеної про іншу особу, лежить на тому, хто поширив таку інформацію, позивач лише доводить сам факт її поширення. У даному випадку відповідач факт публікації інформації не заперечує. Відповідач , будучи достеменно обізнаною про те, що позивач не скоював неправомірні дії, своїми дописами у соціальній мережі щодо [PERSON] про регулярні побої, знущання, шантаж, погрози вбивством, спричинила виникнення суспільного осуду таких дій, чим порушила особисті немайнові права позивача. Таким чином, відповідач публічно звинуватила конкретну особу - [PERSON] , у заподіянні регулярних побоїв, знущання, шантажів, погроз вбивством, тобто, у вчиненні кримінальних правопорушень (злочину), відповідальність за яке передбачена Кримінальним Кодексом України, ця інформація подана, як установлений факт, не містить алегорії, сатири, гіпербол, не є припущенням чи критикою. Отже, така інформація є недостовірною та подана у формі фактичного твердження та підлягає спростуванню відповідачем. Позивач особисто звернувся до кожного із зазначених відповідачем свідків подій, але обидва свідки відмовилися від показів, які начебто надали відповідачу і стверджують, що підписали покази виключно під впливом маніпуляцій відповідача, відповідач ввела їх в оману, особисто свідки ніколи не бачили фактів вчинення насильства позивачем щодо відповідача. Відповідач примусила свідків підписати неправдиві покази про обставини, яких ніколи не було. Копії медичних довідок свідчать виключно про забійну травму, яка сталася у 2019 році, огляд черговим лікарем, причина травми записана зі слів відповідача. Водночас, позивач не заперечує факт конфлікту та притягнення його відповідальності за вчинення домашнього насильства, що мало місце після того, як позивач довідався про позашлюбні відносини відповідача з іншою особою. На цій підставі між сторонами виник конфлікт, відповідач викликала поліцію, було складено протокол на позивача. Після вказаних подій відповідач залишила позивача та їх спільну дитину, змінила місце проживання, життям дитини не цікавиться, аліментів на дитину не сплачує. Даний конфлікт не є доказом обставин, про які зазначила позивач у публікації в соціальних мережах. Стосовно наданих відповідачем пояснень про вживання слова «Существо» у тексті спірної публікації позивач зазначив, що спростування окремих слів чи словосполучень, які мають самостійний негативний вплив на репутацію позивача, є необхідним і достатнім для відновлення порушених особистих немайнових прав. Саме ці слова чи фрази можуть бути сприйняті як самостійний факт або створити негативне враження про позивача у третіх осіб, навіть, якщо вони є частиною ширшого контексту. Саме окремі слова чи фрази можуть нести неправдиве твердження або створювати враження про негативні якості чи дії позивача, що завдає шкоди його репутації. Факт виривання з контексту окремих слів або фраз чи/або пояснення, яке намагається надати у своєму відзиві відповідач, не нівелюють їхнього впливу на репутацію позивача, оскільки вони самі по собі несуть негативне забарвлення. Наявність недостовірних слів або словосполучень у поширеній публікації вже є підставою для спростування, незалежно від їх розташування у тексті чи контексті. У позивача є негативні зміни в емоційному стані, індивідуальності та поведінці: негативні емоційні переживання ураженої гідності й репутації, приниження й образи, підвищена емоційна чутливість щодо теми заподіяння шкоди її репутації, значна зосередженість на негативному впливові її репутаційних втрат на її професійну діяльність, які вже настали й потенційно настануть з огляду на існування публікації відповідача, що розміщена на її особистій сторінці. Інформація, яку виклала позивач, зосереджена на конфлікти з позивачем, факт наявності публікації не заперечується. Ці негативні переживання перешкоджають позивачеві в його активному комфортному соціальному функціонуванні, з огляду на наявність репутаційних втрат й перспективи їх подовження з огляду на відсутність видалення публікації. Факт наявності спірної публікації є для позивача психотравмувальною обставиною. Відповідач завдала позивачеві моральних страждань, які з урахуванням їх адресування до пріоритетних цінностей позивача та тривалість негативного впливу на суттєві сфери його соціального функціонування, є суттєвими та є психологічною підставою для встановлення судом факту заподіяння моральної шкоди позивачеві. Після розміщення спірної публікації у позивача зіпсувалися стосунки із роботодавцем, позивача звільнили з роботи, підставою для розірвання трудового договору став негативний імідж позивача, створений у соціальних мережах публікаціями відповідача та негативні зміни в емоційному стані, пов`язані з реакцією знайомих та друзів. Втрата роботи створила для позивача додаткову моральну шкоду, оскільки він здійснює витрати на утримання дитини. Таким чином, стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 200 000,00 грн відповідатиме принципу справедливості та співрозмірності. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи,

Outcome: dismissed