Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі АТ «ПУМБ») звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами у розмірі 75257,29 грн, що утворилася станом на 13.09.2025. Позов мотивований тим, що 04.09.2021 сторони уклали кредитний договір №2001963100301, відповідно до умов якого відповідачу виданий кредит в сумі 7800 грн. Також, 28.12.2021 сторони уклали кредитний договір №1002058900601, відповідно до якого відповідачу виданий кредит в сумі 40000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, тому станом на 13.09.2025 утворилась заборгованість у загальному розмірі 75257,29 грн, в т.ч. по кредитному договору №2001963100301 від 04.09.2021 - в розмірі 12703,22 грн, з яких: 7582,69 грн заборгованість за кредитом, 5120,53 грн заборгованість за процентами; за кредитним договором №1002058900601 від 28.12.2021 - в розмірі 62554,07 грн, з яких: 36575,10 грн заборгованість за кредитом, 11,64 грн заборгованість за процентами; 25967,33 грн заборгованість за комісією. Банк направив письмові вимоги на адресу місця проживання відповідача, зазначену в анкетах на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість не погашена. Представник позивача АТ «ПУМБ» за довіреністю Донцова Є.О. про дату, час і місце судового засідання повідомлена в установленому порядку, в позовній заяві просила про проведення розгляду справи у відсутності представника банку, не заперечила проти винесення заочного рішення. Узагальнені доводи та заперечення відповідача. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. В поданому відзиві на позов просила позов задовольнити частково, а саме: в частині стягнення з неї заборгованості за кредитним договором №2001963100301 від 04.09.2021 в сумі 12703,22 грн та заборгованості за кредитним договором №1002058900601 від 28.12.2021 в сумі 34129,29 грн, з яких 34117,65 грн заборгованість за кредитом, 11,64 грн заборгованість за процентами. Вказує, що у зв`язку з тим, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності переліку послуг по обслуговуванню кредиту, а також погодження їх з нею при укладенні договору №1002058900601 від 28.12.2021 року, тому положення п.5 Заяви №1002058900601 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 28.12.2021 року щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до ч. 1-2 ст. 11, ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, позивач не надав належних та допустимих доказів того, що вона була ознайомлена та погодилась з публічною пропозицією АТ «ПУМБ» в редакції, наявної в матеріалах справи. Відтак відсутні підстави вважати, що сторони договору належним чином обумовили та визначили умови та порядок сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Також у Заяві №1002058900601 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 28.12.2021 не зазначений перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і повернення кредиту, що надаються їй та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. За наведених обставин, вважає, що відсутні підстави для стягнення з неї нарахованої позивачем заборгованості по комісії за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 25967,33 грн. Водночас вважає цілком обґрунтованим зменшення розміру заборгованості за договором №1002058900601 від 28.12.2021 у зв`язку з неправомірним зарахуванням коштів в рахунок погашення заборгованості по комісії, що здійснювався нею впродовж двох місяців в сумі 2457,45 грн. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 22.12.2025 позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з цим позовом, до якого долучив докази направлення позовної заяви з додатками відповідачу. 23.12.2025 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача. 24.12.2025 суд відкрив спрощене позовне провадження, справу призначив до судового розгляду по суті на 22.01.2026. 20.01.2026 року відповідач подала до суду відзив на позов. 22.01.2026 сторони в судове засідання не з`явились. Суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних доказів, без оформлення окремого документа, перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч.1 ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Суд встановив, що 04.09.2021 [PERSON] підписала заяву №2001963100301 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, таким чином прийняла публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» та підписала паспорт споживчого кредиту. Відповідно до умов договору позивач надав [PERSON] споживчий кредит в сумі 6839 грн, який 03.03.2022 збільшено до 7800 грн, строком на 12 місяців, зі стандартною фіксованою процентною ставкою 47,88%, реальною річною процентною ставкою 47,88%, а відповідач взяла на себе зобов`язання повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними. Крім того, сторони погодили розмір процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, що складає 62% річних. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 13.09.2025 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №2001963100301 становить 12703,22 грн, з яких: 7582,69 грн заборгованість за кредитом, 5120,53 грн заборгованість за процентами. Також суд встановив, що 28.12.2021 [PERSON] підписала заяву №1002058900601 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, таким чином прийняла публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» та підписала паспорт споживчого кредиту. Відповідно до умов цього договору позивач надав [PERSON] споживчий кредит в сумі 40000 грн, строком на 24 місяці, зі сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99%, та процентів в розмірі 0,010% річних. Сторони також погодили порядок погашення суми кредиту рівними платежами в сумі 2862,84 грн щомісяця та 2862,73 грн останній платіж на загальну суму 68708,05 грн, а також сплати комісії в сумі 1196 грн щомісяця на загальну суму 28704 грн. На виконання умов договору позивач перерахував для [PERSON] кредитні кошти в сумі 40000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 28.12.2021. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 12.09.2025 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №1002058900601 становить 62554,07 грн, з яких: 36575,10 грн заборгованість за кредитом, 11,64 заборгованість по процентах; 25967,33 заборгованість за комісією. Встановлені обставини підтверджуються заявами [PERSON] №2001963100301 та №1002058900601 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, паспортами споживчого кредиту, що підписані [PERSON] , положеннями публічної пропозиції на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, довідкою про збільшення кредитного ліміту по договору №2001963100301 від 04.09.2021, розрахунками заборгованості, іншими матеріалами справи. Застосовані норми права. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ҐЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Мотиви та висновки суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Сторони уклали кредитні договори шляхом підписання відповідачкою заяв про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у яких визначено умови договору, в т.ч. щодо розміру кредитних коштів, процентів за користування кредитними коштами та строку повернення. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідачки виникло зобов`язання по поверненню сум отриманих кредитів та сплати відповідної плати за користування кредитами. Позивач виконав свої зобов`язання по наданню кредитних коштів відповідачці, проте відповідачка не виконала зобов`язання по їх поверненню, чим порушила умови кредитних договорів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. При цьому, суд враховує, що відповідач не оспорила заборгованості за кредитним договором №2001963100301 від 04.09.2021, заперечила заборгованість по комісії за кредитним договором №1002058900601 від 28.12.2021, посилаючись на те, що така умова договору є нікчемною, оскільки Банк не погоджував із нею надання їй додаткових послуг під час укладення договору, а вона зверталась до Банку по отримання кредитних коштів, а не інших послуг. Отже позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитами та відсотками за користування кредитними коштами підлягають задоволенню. Проте вимоги позивача про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості задоволенню не підлягають з огляду на таке. Пунктом 5 кредитного договору №1002058900601 від 28.12.2021 встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99%, що становить 1196 грн щомісяця. Проте у кредитному договорі не зазначений перелік додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості, що надавалися [PERSON] та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Суд зазначає, що основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. До цих засад віднесено свободу договору (пункт 3), справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6). Статтею 55 Закону України 7 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10 червня 2017 року. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Водночас, даний Закон розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 цього Закону умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору, в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін. Свобода договору не є абсолютною (необмеженою): вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору. Умовами кредитного договору можуть визначатися додаткові (акцесорні) зобов`язання сторін. При цьому правові та організаційні засади споживчого кредитування встановлюють право споживача на справедливі умови кредитного договору. Закон №1734-VІІІ визначає право кредитодавця отримувати винагороду за супутні з наданням кредиту послуги, зокрема комісію за обслуговування кредиту, у разі якщо такі послуги дійсно були надані банком позичальнику. Водночас, банкам забороняється встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, або за дії, які споживач здійснює на користь банку. Також на позивача не може бути покладений обов`язок сплачувати платежі, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Умови договору про надання споживчого кредиту, що передбачають здійснення платежів за дії, які не є послугою, або здійснення платежів, які заборонені законом, є нікчемними. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 9 грудня 2019 року (справа №524/5152/15-ц), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права. Як виснував Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року (справа №204/224/21), якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Суд встановив, що умовами кредитного договору №1002058900601 від 28.12.2021 передбачена необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням. При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.Сплата позичальником на користь банку заборгованості за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 25967,33 грн без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем суперечить вимогам ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» та свідчить про нікчемність цієї умови договору. Відтак, умови кредитного договору про сплату комісії є нікчемними. Статтею 534 ЦК України передбачено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу. З наданої позивачем виписки по рахунку слідує, що сплачені [PERSON] на користь товариства кошти в сумі 2457,45 грн були віднесені в рахунок оплати за обслуговування кредитної заборгованості. Оскільки умова просплату позичальником на користь банку заборгованості за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною, на підставі ст. 534 ЦК України ці кошти мають бути віднесені на сплату процентів за кредитним договором в першу чергу, а отже заборгованість відповідачки за відсотками у сумі 11,64 грн відсутня. Решта, сплачених відповідачкою грошових коштів в сумі 2445,81 грн (2457,45-11,64), повинна бути розподілена на часткове погашення основного боргу. Тобто, якщо заборгованість за основним боргом за кредитним договором 1002058900601 від 28.12.2021 становить 36575,1 грн, то зарахувавши сплачені грошові кошти в сумі 2445,81 грн на погашення цієї заборгованості, заборгованість [PERSON] за кредитним договором 1002058900601 від 28.12.2021 становить 34129,29 грн. Враховуючи вищевикладене, вимоги щодо стягнення заборгованості за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 25967,33 грн та заборгованість за відсотками в сумі 11,64 грн задоволенню не підлягають, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути прострочену заборгованість по кредитному договору №2001963100301 від 04.09.2021 - у розмірі 12703,22 грн, з яких: 7582,69 грн заборгованість за кредитом, 5120,53 грн заборгованість за процентами; та за кредитним договором №1002058900601 від 28.12.2021 - в розмірі 34129,29 грн, з урахуванням попередньо сплаченої відповідачем заборгованості. Розподіл судових витрат. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивач сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн, позов задоволений частково на 62,23% (46832,51:75257,29х100%), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1507,46 грн судового збору.

Outcome: partial