Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до відповідача про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, посилаючись на те, що з 24 квітня 2015 року позивачка уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , від якого у них народився син: [PERSON] , [INFO] . З початку серпня 2025 року відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дитини не надає і не бажає надавати. Позивачка знаходиться у скрутному матеріальному становищі, не працює, отримує допомогу по безробіттю, коштів не вистачає на забезпечення необхідних потреб спільної дитини. Відповідач працює, та служить в лавах ЗСУ на посаді майстра-сержанта, Головний Сержант взводу. У липні 2025 року звільнився з полону р.ф., та отримує високі фінансові виплати та має постійний стабільний високий прибуток. Жодного разу з початку серпня 2025 року відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надавав та не бажає надавати на її численні прохання. У зв`язку з цим, відповідач [PERSON] може та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] . Аліменти відповідач нікому не платить. Дитина [PERSON] на даний час проживає з позивачкою та фактично знаходиться на її утриманні. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу на утримання сина до його повноліття. Крім того, їхній з відповідачем син [PERSON] потребує додаткових витрат, так як дуже хворіє та позивачкою особисто були витрачені чималі особисті кошти на його обстеження та лікування, а саме: дитина страждає на капілярну гемангіому обличчя, дисметаболічну кардіоміопатію, пролапс мітрального клапану 1 ст. ДХЛШ, фізіологічний фімоз, що підтверджується копіями консультативних висновків дитячого хірурга від 12.11.2024 року, 16.01.2025 року, 03.02.2025 року, консультативними висновками дитячого кардіолога від 05.09.2024 року, 12.09.2024 року, консультативним висновком дитячого невролога від 03.09.2024 року, консультативним висновком гастроентеролога від 27.02.2025 року., виписками від 18.12.2024 року та 08.08.2025 року із медичних карт амбулаторного-стаціонарного хворого Згідно вказаних висновків дитині [PERSON] потрібне тривале лікування, лабораторні дослідження, консультації відповідних спеціалістів та прийом лікарських засобів, які коштують дуже дорого. Відповідно до заключення ТОВ «Оксфорд Медикал Запоріжжя» від 31.07.2025 року проведено санацію порожнини рота, неодноразові медичні дослідження підтверджується відповідними копіями заключень: УЗД нирок, УЗД щитоподібної залози, УЗД гепатобіліарної системи, УЗД дослідження лімфатичних вузлів, протоколом ехокардіографії, МРТ та копіями численних лабораторних досліджень. Тільки за одні медичні та лабораторні послуги їй прийшлося витратити на дитину 16078,50 грн. За навчання дитини у Онлайн-Школі за 2025 рік вона сплатила 44 000 грн. Крім того, я була вимушена купувати також і техніку для навчання дитини на що було витрачено 100 454 грн. Таким чином взагалі на лікування та розвиток здібностей дитини позивачкою витрачено 160 532,50 грн., які вона просить стягнути з відповідача на її користь. 20.10.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача, в якій він вказав, що його мама, [PERSON] є інвалідом третьої групи безтерміново що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія 10 ААА № 171210 обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи та відповідно до заключення лікарсько-консультативної комісії КП «Семенівський центр ПМСД» від 19.05.2023 №381 за станом здоров`я потребує постійної стороньої допомоги. В період з 18.03.2022 по 23.07.2025 перебував внаслідок збройної агресії проти України у полоні. В зазначений період позивачка отримала грошове забезпечення та інші додаткові види виплат належні йому з травня 2022 по липень 2025 в сумі 4375106,80 грн., які були перераховані на особистий рахунок позивачки [NUMBER] , тому вважає перебування позивачки в скрутному фінансовому стані надуманним, та таким, що не відповідає дійсності. Після повернення з полону з 29.08.2025 по 11.09.2025 він проходив лікування у ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області», на підставі виписки був направлений на подальше лікування в Медичному реабілітаційному центрі МРЦ «Південний буг» м. Хмільник Вінницька область, де проходив лікування з 12.09.2025 по 02.10.2025, тому фактично не мав можливості надавати фінансової підтримки сину. Вважає, що позивачка, отримавши від нього на свою користь його грошове забезпечення та інші додаткові види виплат, належні йому за час перебування його у полоні з травня 2022 по липень 2025 в сумі 4 375 106, 80 грн., мала достатні кошти для обстеження та лікування дитини. Тому позовні вимоги визнає частково в частині стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі частки від усіх видів його доходу до повноліття сина. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх в повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача відзив підтримав, вказав, що відповідачем позовні вимоги визнаються частково в частині стягнення аліментів у розмірі частки від його доходу до повноліття сина. Встановивши фактичні обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 138. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки № 17056-06.4-27 від 01.08.2025 виданої Департаментом адміністративних послуг Запорізької міської ради, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 611. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Частина 2 статті 185 СК України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат. Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У пункті 18 вищезазначеної постанови зазначено, що передбачені ст. 185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Судом встановлено, що згідно листа ДП «Український національний центр розбудови миру» № 09-07/25735 від 30.07.2025 та довідкою Служби Безпеки України від 04.08.2025 № 34/Д-2906д, а також довідкою військової частини [NUMBER] Національної Гвардії України від 27.08.2025 № 3/33/10/1-2268 [PERSON] у період з 18.03.2022 по 23.07.2025 перебував у місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України. На підставі Постанови КМУ від 30.11.2016 № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісті» згідно заяви дружини [PERSON] , грошове забезпечення та інші додаткові види виплат головного сержанта [PERSON] з травня 2022 по липень 2025 в сумі 4375106,80 грн. перераховано на особистий рахунок дружини [PERSON] . Згідно наданої трудової книжки [PERSON] з 13.05.2023 остання не працює, з 13.08.2025 отримує допомогу по безробіттю. Отже, суд доходить до висновку, що витрати на планову санацію порожнини рота, ультразвукові дослідження нирок, лімфатичних вузлів, гепатобіліаторної системи, щитоподібної залози, ехокардіографії, інфекційних досліджень, лабораторних досліджень, МРТ головного мозку, витрати на консультацію дитячого хірурга, дитячого кардіолога, дитячого невролога, витрати на освітні послуги (які саме не вказано), ноутбук, принтер, планшет не підлягають стягненню з відповідача, оскільки позивачем не доведено, що в даному випадку ці витрати викликані відповідними особливими обставинами у вигляді розвитку здібностей дитини в розумінні статті 185 СК України, зокрема схильністю дитини до вивчення іноземних мов або пов`язані з особливим станом здоров`я дитини та були призначені відповідним фахівцем, чи зумовлені іншими особливими обставинами, що давало б підстави відносити ці витрати до додаткових витрат на дитину. Такі витрати належать до поточних витрат, необхідних для забезпечення життєдіяльності дитини. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що зазначенні витрати не увійшли до суми отриманих нею виплат грошового забезпечення під час перебування відповідача у полоні. Разом з тим, суд зазначає наступне. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Частиною 9 статті 7 СК України встановлено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Позивачка просить стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі однієї третини від усіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, водночас, суду не надано доказів в обгрунтування того, що відповідач може сплачувати аліменти в такому розмірі. Відповідач є працездатним, має на своєму утриманні непрацездатну матір, яка за станом свого здоров`я потребує постійної сторонньої допомоги, наявність у самого відповідача низки захворювань після перебування його у полоні, які після загострень потребують лікування. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, суд, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача на користь позивачки, водночас, виходячи із засад розумності, вважає обґрунтованими аліменти у розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: partial