Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1.1 Представник АТ "Акцент-Банк"звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [PERSON] звернувся в АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послуг та підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківський послуг в А-Банк. 22.11.2024 позичальник уклав з Банком кредитний договір №ABН0CТ155101732291354717, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 11 000 грн. строком на 6 місяців (до 21.05.2025) зі сплатою процентів у розмірі 85% річних. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, в свою чергу відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору, внаслідок чого станом на 06.06.2025 виникла заборгованість у розмірі 14 798,93 грн., яка складається з наступного: 11 000 грн. - заборгованість за кредитом, 2928,68 грн. - заборгованість за відсотками, 0,00 грн. - комісія та 870,25 грн. - залишок заборгованості за пенею, яку позивач просить стягнути з відповідачки, а також витрати по сплаті судового збору. 1.2 Відповідач правом на подання відзиву у встановлений законом строк не скористався. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 2.1. Ухвалою суду від 11.06.2025 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 2.2. Позивач просить розгляд справи проводити без його участі, про що подав відповідну заяву. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, поштова кореспонденція направлялася за останньою відомою адресою реєстрації відповідача, що відповідає вимога ЦПК України. Крім того, про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. 2.3. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 3.1. Судом встановлено, що 05.11.2024 [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Відповідно до вказаної заяви відповідач своїм підписом підтвердив, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування та умовами обслуговування і кредитування, становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг. Окрім того, відповідач з підписанням вказаної анкети-заяви підтвердив факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг у А-Банку. Також, 05.11.2024 [PERSON] підписав Заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту (а.с.6-8). 3.2. 22.11.2024 [PERSON] уклав із АТ «А-Банк» договір №ABН0CТ155101732291354717 про надання кредиту «Швидка готівка», з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». За умовами договору: тип кредиту кредит строковий, сума кредиту 11 000 грн., строк кредиту 6 місяців з 22.11.2024 до 21.05.2025, процентна ставка (фіксована) 85% на рік, розмір щомісячного платежу 2317,12 грн., денна процентна ставка 0,15%, платіжна картка, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту - № 5169155123074765 (а.с.11 зворот-12). 3.3. Окрім договору №ABН0CТ155101732291354717 про надання кредиту «Швидка готівка» від 22.11.2024, відповідачем електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, підписаний паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» і таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (а.с.10 зворот-11,13). 3.4. АТ «Акцент-Банк» виконало зобов`язання за договором №ABН0CТ155101732291354717 від 22.11.2024 перерахувавши [PERSON] кошти у розмірі 11000 грн., що підтверджено меморіальним ордером №TR.41743515.70946.65455 від 22.11.2024 (а.с.15). 3.5. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості по договору №ABН0CТ155101732291354717 від 22.11.2024, у відповідача станом на 06.06.2025 виникла заборгованість у розмірі 14 798,93 грн., що складається з наступного: 11000 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 2928,68 грн. - заборгованість за відсотками, 870,25 грн. - заборгованість за пенею (а.с.14 зворот). IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно зі ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Суд робить висновок, що 22.11.2024 виникли договірні відносини між сторонами внаслідок отримання відповідачем кредиту в АТ «Акцент-Банк». [PERSON] , будучи вільним в укладенні вказаного кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписав електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. [PERSON] отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в договорі. Розрахунок заборгованості в частині тіла кредиту та нарахованих відсотків повністю відповіда\\ умовам Договору: у ньому відображено факт видачі суми кредиту, нарахування процентів, які здійснювались за фактичну кількість календарних днів користування кредитом на залишок неповернутої суми. Крім того, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості в частині тіла кредиту та відсотків, а відтак наданий позивачем розрахунок в цій частині за відсутності альтернативного розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача тіла кредиту у розмірі 11 000 грн. та нарахованих відсотків у розмірі 2928,68грн. 5.2 Щодо вимоги про стягнення пені, суд вважає, що позивач при заявлені даних вимог не врахував положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжений та діє на даний час. Враховуючи наведене, суд вважає, що стягнення з відповідача пені в період дії правового режиму воєнного стану, суперечитиме п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. 5.3 В підсумку суд задовольняє позовні вимоги частково. 5.4 Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 2 280,57 грн. (13928,68 грн. х 2422,40 грн./ 14794,93 грн.)

Outcome: partial