Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Прокуратури Полтавської області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю органів прокуратури посилаючись на те, що в січні 2014 року він звернувся до Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які незаконно, шляхом обману, набули права на його майно (спадщину) квартиру [ADDRESS] , вартістю 288 070 грн. За його заявою розпочато кримінальне провадження, яке внесено 10.01.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №120141700400000098 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та в подальшому, 17.06.2015 року передано до Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, з перекваліфікацією злочину на ч.4 ст.190 КК України. В даному кримінальному провадженні неодноразово виносились постанови про закриття кримінального провадження, які в подальшому за його скаргами скасовувались. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 06.06.2022 в даному кримінальному провадженні встановлено граничний строк для проведення процесуальних дій, необхідних для закінчення досудового розслідування до 06.12.2022. Враховуючи, що жодні слідчі дії не проводились, позивач повторно звернувся до слідчого судді та ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 16 липня 2025 року встановлено в кримінальному провадженні № 12014170040000098 від 10.01.2014 року граничний строк для проведення процесуальних дій необхідних для закінчення досудового розслідування до 16.08.2025 року. Визнано протиправною бездіяльність прокурора Полтавської окружної прокуратури Погорєлова М.О. в кримінальному провадженні № 120141700400000098 від 10.01.2014, яка полягає в незабезпеченні розумних строків досудового розслідування та невиконання ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 06.06.2022 року. 25.08.2025 року позивач ознайомився з матеріалами кримінального провадження, проте жодного рішення про закінчення досудового розслідування не прийнято, не проведено жодних слідчих дій. На даний час кримінальне провадження перебуває в СВ поліції № 1 Полтавського ВП ГУНП, процесуальне керівництво здійснюється прокурорами Полтавської окружної прокуратури. Прокурором не забезпечено виконання необхідних слідчих дій для всебічного, повного, неупередженого досудового розслідування кримінального провадження та прийняття законного та неупередженого процесуального рішення за результатами кримінального провадження. Це свідчить про факт тривалої протиправної бездіяльності процесуального керівника - прокурора Полтавської окружної прокуратури та надмірну тривалість досудового розслідування кримінального провадження, що складає 11 років. Це призвело до моральних страждань позивача, що обумовлена тривалою невизначеністю спірних правовідносин, необхідністю відвідування органів досудового розслідування та суду при оскарженні незаконних постанов, неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність, підривом репутації внаслідок тривалого ігнорування в ході розслідування його доводів, неможливістю в передбачений законом спосіб захистити свої права на спадкове майно. Моральну школу оцінює в 450 000 грн., яку просить стягнути. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 11 вересня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження по справі без виклику сторін. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2025 року здійснено перехід від розгляду справи в спрощеному провадженні до розгляду справи за правилами загального провадження. Ухвалою суду від 26 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник Ткачов В.В. позовні вимоги підтримали пославшись на викладені в них обставини та просили задовольнити. Обставини викладені у відзиві заперечують за необґрунтованістю та безпідставністю. Скасування процесуальних рішень у кримінальному провадженні не є достатньою сатисфакцією та не пов`язуються з підставами позовних вимог. Представник прокуратури Лобач А.В. позовні вимоги не визнала, підтримала наданий відзив та пояснила, що в ході досудового розслідування проводились процесуальні та слідчі дії, наразі досудове розслідування триває. Процесуальним керівником вживались заходи щодо активізації розслідування, 15.08.2015 року прокурором слідчому надавались письмові вказівки. Скасування процесуальних рішень за скаргами позивача у кримінальному провадженні є достатньою сатисфакцією. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що 10.01.2014 за заявою позивача щодо притягнення до відповідальності [PERSON] , який шахрайським шляхом разом з [PERSON] заволоділи квартирою [ADDRESS] , внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення за ч.1 ст.190 КК України були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №120141700400000098. Постановою прокуратури Полтавської області про передачу кримінального провадження іншому органу досудового розслідування від 17.06.2015 року доручено проведення подальшого досудового розслідування у кримінальному провадженні №120141700400000098, розпочатому 10.01.2014 року СВ Київського РВ Полтавського міського управління УМВС України в області. З моменту відкриття кримінального провадження досудове розслідування не проведено, винні особи до кримінальної відповідальності не притягнуті, остаточне процесуальне рішення по справі не прийнято, в зв`язку з чим [PERSON] протягом 2014-2022 років вимушений був неодноразово звертатися зі скаргами та зверненнями до Полтавської окружної прокуратури, прокуратури Полтавської області, Полтавської місцевої прокуратури та ГУ НП в Полтавській області та судів загальної юрисдикції. Статтею 8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Частинами 1,2 статті 21 КПК України визначено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України. Частинами 1,2 статті 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд. Статтею 219 КПК України визначені строки досудового розслідування. З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що з моменту відкриття кримінального провадження в січні 2014 року і станом на час звернення до суду в вересні 2025 року з позовом, [PERSON] неодноразово звертався до органів прокуратури зі зверненнями щодо тривалого досудового розслідування. Неодноразово, за скаргами позивача, ухвалами Київського районного суду м. Полтави від 27.05.2015, 05.05.2016, 12.07.2018, 25.03.2020 були скасовані постанови про закриття кримінального провадження і кожного разу матеріали кримінального провадження направлялися для подальшого проведення досудового розслідування. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 06.06.2022 в даному кримінальному провадженні встановлено граничний строк для проведення процесуальних дій, необхідних для закінчення досудового розслідування до 06.12.2022. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 16 липня 2025 року встановлено в кримінальному провадженні № 12014170040000098 від 10.01.2014 року граничний строк для проведення процесуальних дій необхідних для закінчення досудового розслідування до 16.08.2025 року. Визнано протиправною бездіяльність прокурора Полтавської окружної прокуратури Погорєлова М.О. в кримінальному провадженні № 120141700400000098 від 10.01.2014, яка полягає в незабезпеченні розумних строків досудового розслідування та невиконання ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 06.06.2022 року. Заперечуючи щодо заявлених позовних вимог прокурор Лобач А.В. посилалась, що процесуальним керівником використовувались надані законом повноваження з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування у розумні строки, а саме надавались відповідні вказівки. Проте суду не надано належних доказів , що дійсно за період досудового розслідування процесуальним керівником надавались вказівки слідчому, ці вказівки ним виконувались, а в разі не виконання, яким чином реагував процесуальний керівник на таку бездіяльність. Розумними строками досудового розслідування не може вважатися період , що розпочався в січні 2014 року та на даний час не продовжується без прийняття процесуального рішення, яке б не було скасоване. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовуються державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Частиною 6 статті 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Звертаючись з до суду з вимогою про стягнення 450 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди [PERSON] посилався на спричинені йому моральні страждання , що обумовлене тривалою невизначеністю спірних правовідносин, необхідністю відвідування органів досудового розслідування та суду при оскарженні незаконних постанов, неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність, підривом репутації внаслідок тривалого ігнорування в ході розслідування його доводів, неможливістю в передбачений законом спосіб захистити свої права на спадкове майно. У судовому засіданні знайшов підтвердження факт заподіяння позивачу моральної шкоди завданої неправомірною бездіяльністю органів прокуратури, оскільки має місце порушення прав позивача як потерпілого на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки, Вирішуючи розмір моральної шкоди, суд приймає до уваги наступне. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок про те, що моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її безпідставного збагачення. В даному випадку, в матеріалах справи дійсно відсутні докази, які б беззаперечно свідчили про наявність спричиненої позивачу моральної шкоду в заявленому ним розмірі 450 000 грн. Приймаючи до уваги принципи розумності, справедливості та співмірності, суд дійшов до висновку, що розмір моральної шкоди у розмірі 20 000 грн., буде достатнім для розумного задоволення потреб позивача як потерпілої особи і не сприятиме безпідставному збагаченню.

Outcome: partial