Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

У квітні 2025 року позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, яка утворилася на період з 01.12.2021 року по 01.03.2025 року, з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період з 21.01.2024 року по 01.03.2025 року, в розмірі 4524,43 грн, а також 3028 грн судового збору. Обґрунтовуючи позовні вимоги послався на те, що відповідачу надавалися послуги з централізованого теплопостачання в квартиру за адресою: [ADDRESS] , однак свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання останній виконував не належним чином, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави (найменування суду змінено на Шевченківський районний суд міста Полтави на підставі Закону України від 26.02.2025 року №4273-ІХ) від 11.04.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 07.05.2025 року представник відповідача адвокат Антоненко В.О. надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позовних вимог просив відмовити, зазначивши, що квартира [ADDRESS] з квітня 2012 року є відключеною від внутрішньобудинкових мереж теплопостачання у зв`язку з влаштуванням у ній індивідуальної системи опалення. Відключення споживача від мереж ЦО та ГВП було здійснено на підставі Витягу із протоколу Міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП при виконавчому комітеті Полтавської міської ради № 9 від 11.05.2017 року та у відповідності до Робочого проєкту «Додаткове встановлення газового котла в кв. [ADDRESS] », виконаного проєктним відділом ВАТ «Полтавагаз» на підставі наданих ним Технічних умов. Цією проєктною документацією передбачалося проведення реконструкції системи газопостачання від існуючого газопроводу низького тиску із встановлення двоконтурного газового котла. 19.09.2007 року приймальною комісією за участі генерального підрядника (ПП «Технотерм») та експлуатаційної організації (СЕВДГсіО) було проведено огляд об`єкту, визначено повну відповідність виконаних будівельно-монтажних робіт робочому проєкту, БНіП 3.05.02-88 та «Правил безпеки систем газопостачання України». Зазначив, що в під`їздах будинку за адресою: [ADDRESS] теплові труби та батареї у місцях загального користування наразі є відключеними, починаючи з 2017 року. Відключення проведено згідно звернення утримувача цього будинку (ОСББ «Полтава-Ляхова, 12а») до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», представниками якого і було проведено від`єднання цих мереж з відповідним їх опломбуванням. Разом із цим, між відповідачем та позивачем не укладено жодного договору щодо надання [PERSON] будь-яких комунальних послуг, тому, на думку адвоката, останній не є споживачем послуг з теплопостачання за вказаних об`єктом нерухомого майна. У відзиві адвокат також просив застосувати до спірних правовідносин інститут позовної давності, посилаючись на те, що відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги з постачання теплової енергії станом на 01.12.2021 року за абонентом по [ADDRESS] вже рахувався борг у сумі 1615,02 грн, при цьому із цього розрахунку не вбачається за який період цей борг фактично утворився. 14.05.2025 року судове засідання у справі № 554/5161/25 не відбулося, справа знята з розгляду у зв`язку із перебуванням судді у відпустці. 15.05.2025 року адвокат Антоненко В.О. звернувся до суду з клопотанням про встановлення додаткового строку для подання доказів, витребування у позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» доказів, а саме: копію Акту про відключення (опломбування відгалуження на систему опалення) місць загального користування в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , безпосередньо його першого під`їзду. 27.05.2025 року представник позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Лебедєва Х. надіслала відповідь на відзив на позовну заяву, в яких заперечення відповідача на позов вважала необґрунтованими та безпідставними, а позовні вимоги правомірними. В обґрунтування позиції позивача зазначила, що квартира відповідача розташована в багатоквартирному житловому будинку, який централізовано опалюється від котельні ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», що розташована у м. Полтаві. За період з 01.12.2021 року по 01.03.2025 року за адресою: [ADDRESS] підприємством надавалися послуги з постачання теплової енергії безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідач [PERSON] є споживачем послуги з теплопостачання, яка надається позивачем за адресою: [ADDRESS] . З 01.10.2021 року набрали чинності постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 року № 1022 та № 1023, якими затверджені типові публічні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, які введені в дію з 01.12.2021 року. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Оскільки співвласники багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] самостійно не обрали одну з моделей організації договірних відносин, між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та кожним співвласником будинку були укладені публічні індивідуальні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Щодо нарахувань за послугу з теплопостачання представник позивача зазначила, що квартира [ADDRESS] хоча і облаштована індивідуальною системою опалення, проте вона знаходиться в багатоквартирному житловому будинку, який обладнано вузлом комерційного обліку теплової енергії, тому на власника спірної квартири покладено обов`язок нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку. Визначення обсягу спожитої теплової енергії на опалення приміщень будинку та її розподіл здійснюється за показаннями зазначеного вузла обліку теплової енергії. Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відсутність окремих елементів системи опалення в приміщенні не свідчить про те, що теплова енергія не споживається. Вказане приміщення не підпадає під термін неопалювальне приміщення. Внутрішньобудинкова система опалення проектується таким чином, щоб забезпечити нормативну температуру повітря в усіх приміщеннях будинку. Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за вказаною адресою підтверджується рішеннями виконавчого комітету Полтавської міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2021-2025 років. Починаючи з 01.12.2021 року розподіл обсягів спожитої теплової енергії між споживачами у багатоквартирному будинку проводиться відповідно до положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 року. Згідно із п.14 Правил № 830 відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будівлі/будинку. Представник позивача зазначила, що підприємством кожного місяця з 01.12.2021 року направлялися рахунки на оплату послуги з теплопостачання на адресу відповідача по особовому рахунку [NUMBER] , що відкритий на ім`я [PERSON] . Щодо застосування строку позовної давності вказала наступне. Строк позовної давності за період з 01.12.2021 року закінчувався 01.12.2024 року, однак враховуючи, що він продовжувався на строк дії карантину, а також зупинявся в зв`язку із введенням воєнного стану, то період заборгованості з 01.12.2021 року по 01.03.2025 року не виходить за межі строків позовної давності. 16.06.2025 року від адвоката Антоненка В.О. надійшло до суду клопотання, в якому останній просив зобов`язати ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» здійснити перерахунок ціни позову з урахуванням статусу відповідача як учасника бойових дій на підставі вимог п.5 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Також адвокат зазначив, що згідно довідки ОСББ «Полтава-Ляхова, 12а» від 06.06.2025 року в квартирі [ADDRESS] постійно проживають: [PERSON] , [PERSON] (дружина), [PERSON] (донька). У клопотанні адвокат також просив урахувати під час постановлення рішення, що згідно положень п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та ІІ груп. 02.07.2025 року до суду від представника ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Лебедєвої Х надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю отримання відповідей з Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у м. Полтаві ради та Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі. Додано копії відповідних запитів. 03.07.2025 року від представника відповідача - адвоката Антоненка В.О. до суду повторно надійшло клопотання про зобов`язання позивача здійснити перерахунок ціни позову, як учасника бойових дій. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 03.07.2025 року відкладено судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 07.08.2025 року задоволено клопотання представника ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Титаренко В.Г. та витребувано в Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області інформацію щодо наявності пільг на оплату комунальних послуг у відповідача [PERSON] 24.09.2025 року на виконання ухвали суду, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області Козченко Н.В. повідомила суд, що [PERSON] перебуває на обліку ГУ ПФУ в Полтавській області як отримувач пільги на житлово-комунальні послуги. З 01.01.2023 року по теперішній час [PERSON] нарахування за послугу з централізованого опалення не проводиться, оскільки за даними мігрованої справи за адресою: [ADDRESS] здійснюється надання послуги з постачання природного газу для опалення ТОВ «ГК «Нафтогаз України». Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 06.10.2025 року задоволено клопотання представника ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Титаренко В.Г. та витребувано в Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у м. Полтаві ради інформацію щодо наявності пільг на оплату комунальних послуг у [PERSON] . 21.10.2025 року представник позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Титаренко В.Г. надіслала до суду клопотання про збільшення періоду позовних вимог, у якому просила стягнути із [PERSON] заборгованість за спожиті комунальні послуги, що утворилася за адресою: [ADDRESS] за період з 01.04.2012 року по 01.03.2025 року в сумі 3922,49 грн, індекс інфляції в сумі 481,56 грн, 3% річних в сумі 120,38 грн та судовий збір. 01.12.2025 року до суду надійшло клопотання представника ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Сотник І.Л. про відкладення розгляду справи у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю представника Титаренко В.Г. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 01.12.2025 року задоволено клопотання адвоката Антоненка В.О. про витребування доказів у Департаменту соціального захисту населення Полтавської міської ради та у Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. 17.12.2025 року представник Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області Козченко Н.В., на виконання ухвали суду від 01.12.2025 року, направила до суду клопотання, у якому повідомила, що [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області як отримувач пільги на житлово-комунальні послуги. В грошовій готівковій формі виплата коштів призначеної пільги [PERSON] проведена з 01.01.2023 по 30.11.2025 шляхом зарахування на банківський рахунок заявника, відкритий у відділенні ПАТ «Полтава-банк». До 01.01.2023 року нарахування пільг на житлово-комунальні послуги, що підлягали відшкодуванню за рахунок субвенції з державного бюджету, здійснювалося структурним підрозділом з питань соціального захисту населення. Відповідно до Постанови №1041, після передачі бази одержувачів пільг від органів соціального захисту населення до Пенсійного фонду України, [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області як учасник бойових дій і спільно з дружиною, [PERSON] з 01.01.2023 по теперішній час отримує пільги на житлово-комунальні послуги, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за даними мігрованої справи. Згідно з даними, які містяться в мігрованій електронній справі, [PERSON] з 01.01.2023 року по теперішній час проводиться нарахування пільги на житлово-комунальні послуги, а саме: на послугу з управління багатоквартирним будинком; на послугу з постачання природного газу та розподілу природного газу для індивідуального опалення; на послугу з постачання та розподілу природного газу за наявності газової плити та водонагрівача; на послугу з централізованого водопостачання; на послугу з централізованого водовідведення; на послугу з постачання електричної енергії; на послугу з управління побутовими відходами; на плату за абонентське обслуговування за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Одночасно повідомлено, що нарахування пільги на послугу з централізованого опалення (теплопостачання) [PERSON] не проводиться, оскільки за даними мігрованої справи, за адресою: [ADDRESS] , здійснюється надання послуги з постачання природного газу для опалення підприємством-надавачем - ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ». 12.01.2026 року представник Департаменту соціального захисту населення Полтавської міської ради Каркач А. на виконання ухвали суду від 01.12.2025 року надіслав лист, яким повідомив, що згідно з актами приймання-передачі особову справу [PERSON] було передано до органів Пенсійного фонду України (акт від 31.01.2023 року №7). В судовому засіданні представник ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Титаренко В.Г. підтримала позовну заяву, просила її задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Антоненко В.О. частково заперечив проти задоволення позову, з огляду на практику Великої Палати Верховного Суду у справі №990/115/22 просив застосувати щодо спірних правовідносин інститут позовної давності, а саме з огляду на три роки позовної давності не заперечував наявність у відповідача заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період 2023-2025 років в розмірі 1528,18 грн. Наголосив, що відповідач є учасником бойових дій та інвалідом 2 групи, стягненню з нього судового збору не підлягає. Відповідач [PERSON] підтримав позицію свого представника. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, представника відповідача та відповідача, дослідивши письмові докази, оцінюючи докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Нормами ч.2 ст.43 ЦПК України на сторони покладені певні обов`язки, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. Згідно із п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного провадження. За змістом ст.126, ст.127 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Пропущений строк на вчинення певної процесуальної дії може бути поновлений судом за доведеності існування поважних причин для його пропуску. У постанові ВС від 01.11.2021 року у справі № 405/3360/17 викладена правова позиція, згідно якої «процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову. При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року (справа № 487/10128/14-ц) роз`яснено, що: «предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Отже, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до суду, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується відповідна позовна вимога». У постанові Верховного Суду від 09.07.2020 року (справа № 922/404/19) зазначено, що «Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру». Аналіз наведених норм процесуального закону та висновків Верховного Суду дає підстави стверджувати, що суд, отримавши заяву позивача про уточнення позовних вимог, має встановити юридичну природу такого документа (процесуальної дії), та, виходячи із дійсного змісту заяви, діяти у відповідності до вимог процесуального закону, якими визначені умови, порядок та строки для вчинення такої процесуальної дії. Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 11.04.2025 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження із повідомленням сторін. Справу призначено до слухання на 14.05.2025 року о 10:45 год. Перше судове засідання, призначене до слухання 14.05.2025 року не відбулося, справа знята з розгляду у зв`язку із перебуванням судді у відпустці, ухвалою суду від 03.07.2025 року відкладено судове засідання та ухвалою суду від 07.08.2025 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази за відсутності учасників справи. Виходячи із змісту протоколу судового засідання від 06.10.2025 року та приписів ч.3 ст.217, ст.223 ЦПК України, перше судове засідання у справі відбулося 06.10.2025 року. 21.10.2025 року представник позивача надіслала до суду клопотання про збільшення періоду позовних вимог, у якому просила стягнути із [PERSON] заборгованість за спожиті комунальні послуги, що утворилася за адресою: [ADDRESS] за період з 01.04.2012 року по 01.03.2025 року в сумі 3922,49 грн, індекс інфляції в сумі 481,56 грн, 3% річних в сумі 120,38 грн та судовий збір. Тобто зі змісту вказаної заяви слідує про збільшення позивачем періоду, за який вимагається стягнути заборгованість, розмір заборгованості не змінився. Отже, предмет позову (стягнення заборгованості за надані послуги) і підстави позову (невиконання відповідачем умов договору) залишилися незмінними, а позивачем, по суті, подано заяву про збільшення позовних вимог. Але така заява подана з пропуском встановленого законом строку без заяви про поновлення пропущеного процесуального строку. Зважаючи на встановлене, суд дійшов висновку відсутність передбачених законом підстав розглянути по суті збільшені позовні вимоги, у зв`язку з чим слід вирішувати спір за первісно заявленими позовними вимогами, тобто про стягнення з [PERSON] на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, яка утворилася на період з 01.12.2021 року по 01.03.2025 року, з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період з 21.01.2024 року по 01.03.2025 року, в розмірі 4524,43 грн, а також 3028 грн судового збору. Отже, відповідачу надавалися послуги з централізованого теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , однак свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання останній виконував неналежним чином, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість за період з 01.12.2021 року по 01.03.2025 року, з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих в розмірі 4524,43 грн. Згідно із розрахунків заборгованості, наданих позивачем, убачається, що за особовим рахунком № [NUMBER] , що відкритий на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.12.2021 року по 01.03.2025 року виникла заборгованість за послуги з постачання теплової енергії (абонентське обслуговування) в розмірі 3922,49 грн, індекс інфляції в сумі 481,56 грн, 3% річних в сумі 120,38 грн. Квартира відповідача розташована в багатоквартирному житловому будинку, який централізовано опалюється від котельні ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», що розташована у м. Полтаві. Житловий будинок за вказаною адресою обладнано вузлом комерційного обліку теплової енергії. Визначення обсягу спожитої теплової енергії на опалення приміщень будинку та її розподіл здійснюється за показаннями зазначеного вузла обліку теплової енергії. Позивачем надавалися послуги з постачання теплової енергії безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідач [PERSON] є споживачем послуги з теплопостачання, яка надається позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу із протоколу міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП при виконавчому комітеті Полтавської міської ради від 11.05.2007 року № 9 відповідачу надано дозвіл на відключення квартири від мереж ЦО і ГВП. Згідно із актом про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж теплопостачання у зв`язку з влаштуванням індивідуальної системи опалення від 11.04.2012 року підтверджено відключення квартири за адресою: [ADDRESS] від внутрішньо будинкових мереж централізованої системи теплопостачання будинку у зв`язку з влаштуванням індивідуальної системи опалення, система опалення квартири відокремлена від централізованої системи теплопостачання. Відключення виконано з видимим розривом шляхом ліквідації ділянок трубопроводів від стояків опалення на сходовій клітці до квартири. Відповідно до робочого проекту від 2007 року, акту про приймання завершеного будівництвом об`єкта системи газопостачання від 19.09.2007 року у спірній квартирі встановлено автономне опалення та додатково встановлено газовий котел. Згідно із актами приймання приладів обліку теплової енергії на комерційний облік №117Ж від 11.10.2012 року, 12.09.2019 року, 18.10.2023 року, 22.07.2024 року, представником ПОКВПГГ «Полтаватеплоенерго» прийнято на комерційний облік прилад обліку теплової енергії за адресою: [ADDRESS] з 11.10.2012 року по 21.02.2016 року із мінімальними витратами теплоносія водоміром 1,0 м3/год та номінальною витратою 25,0 м3/год, вузол обліку введено в експлуатацію з 15.03.2016 року по 04.03.2020 року (акт допуску до експлуатації комерційного вузла обліку теплової енергії №117Ж після проведеної держповірки від 15.03.2016 року), з 12.09.2019 року по 16.08.2023 року, з 18.10.2023 року по 10.12.2024 року, з 22.07.2024 року по 10.10.2027 року. Вузол обліку теплової енергії за вказані періоди обраховував температуру в подавальному та зворотному напрямках, наявні показники енергії в Гкал та об`єму у м3, що підтверджено архівними даними згідно показників загально будинкового приладу обліку, встановленого за адресою: [ADDRESS] . Відповідачу надсилалися рахунки на оплату послуги з постачання теплової енергії щомісячно по особовому рахунку № [NUMBER] , що відкритий на ім`я [PERSON] . Отже, відповідачу, квартиру якого від`єднано від централізованої системи опалення будинку та в квартирі встановлене індивідуальне опалення, здійснено нарахування за постачання теплової енергії за опалення місць загального користування. Відповідач [PERSON] є учасником бойових дій з 12.11.1996 року згідно із безтерміновим посвідченням серії [NUMBER] , а також відповідачу [PERSON] з 01.05.2015 року безстроково встановлено другу групу інвалідності згідно із довідкою до акта огляду медико-соціальною комісією серії АВ №0485753, виданою Міжрайонною МСЕК №2 у м. Полтава 05.05.2015 року. [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області як отримувач пільги на житлово-комунальні послуги. В грошовій готівковій формі виплата коштів призначеної пільги [PERSON] проведена з 01.01.2023 по 30.11.2025 шляхом зарахування на банківський рахунок заявника, відкритий у відділенні ПАТ «Полтава-банк». До 01.01.2023 року нарахування пільг на житлово-комунальні послуги, що підлягали відшкодуванню за рахунок субвенції з державного бюджету, здійснювалося структурним підрозділом з питань соціального захисту населення. Відповідно до Постанови №1041, після передачі бази одержувачів пільг від органів соціального захисту населення до Пенсійного фонду України, [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області як учасник бойових дій і спільно з дружиною, [PERSON] з 01.01.2023 по теперішній час отримує пільги на житлово-комунальні послуги, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за даними мігрованої справи. Згідно із даними, які містяться в мігрованій електронній справі, [PERSON] з 01.01.2023 року по теперішній час проводиться нарахування пільги на житлово-комунальні послуги, а саме: на послугу з управління багатоквартирним будинком; на послугу з постачання природного газу та розподілу природного газу для індивідуального опалення; на послугу з постачання та розподілу природного газу за наявності газової плити та водонагрівача; на послугу з централізованого водопостачання; на послугу з централізованого водовідведення; на послугу з постачання електричної енергії; на послугу з управління побутовими відходами; на плату за абонентське обслуговування за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Нарахування пільги на послугу з централізованого опалення (теплопостачання) [PERSON] не проводиться, оскільки за даними мігрованої справи, за адресою: [ADDRESS] , здійснюється надання послуги з постачання природного газу для опалення підприємством-надавачем - ТОВ «ГК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ». Згідно з актами приймання-передачі особову справу [PERSON] було передано до органів Пенсійного фонду України (акт від 31.01.2023 року №7). З 01.10.2021 року набрали чинності постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 року № 1022 та № 1023, якими затверджені типові публічні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, які введені в дію з 01.12.2021 року. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Оскільки співвласники багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] самостійно не обрали одну з моделей організації договірних відносин, між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та кожним співвласником будинку були укладені публічні індивідуальні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. До спірних відносин надання послуг з постачання теплової енергії, що надаються населенню суб`єктами господарювання, підлягають застосуванню такі правові норми. Між сторонами у справі виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії до місць загального використання багатоквартирного будинку, які регулюються законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів від 21.08.2019 року № 830 (далі - Правила), Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку,будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року № 315, якою встановлено порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг. Згідно із ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно із пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» до затвердження центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг співвласники багатоквартирного будинку або іншої будівлі, де налічуються два або більше споживачів, можуть визначити свій порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг відповідно до положень ст.10 цього Закону, а також прийняти рішення про незастосування положень частини п`ятої статті 10 цього Закону при розрахунках за житлово-комунальні послуги у відповідному будинку, будівлі. Положеннями ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 525 ЦК України, встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Пунктом 35 Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 року № 315. Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що до спільного майна багатоквартирного будинку належать, зокрема, і приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Отже, співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.12.2020 року у справі № 311/3489/18. Відповідно до пункту 24 Правил, розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу. Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку, а у випадках, передбачених ч.2 ст.9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» за розрахунковим або середнім обсягом споживання обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води. Згідно із пунктом 14 Правил, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 р. № 315. Відповідно до пунктів 36, 37, 38 Правил споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). У постановах від 26.09.2018 року (справа №703/58/16-ц) та від 03.10.2019 року (справа №539/2966/15-ц) Верховний Суд зазначив, що оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, вона зобов`язана нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, отже, оплачувати послуги з централізованого опалення місць загального користування згідно з встановленими тарифами. У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року (справа №703/4963/15-ц) висловлено правову позицію про те, що нарахування оплати за опалення місць загального користування здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства та існуючих нормативних документів, відповідачі дану послугу фактично отримують, а тому повинні її оплачувати. Нарахування плати за послугу з централізованого опалення у місцях загального користування проводиться рівномірно на всіх мешканців - користувачів багатоквартирного будинку, незалежно від того, підключений цей мешканець до централізованого опалення чи має індивідуальну систему опалення, що відповідає вимогам Методики розрахунку кількості теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення. Також, Верховний Суд у справі 311/3489/18 дійшов висновку, що відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від оплати за централізоване опалення місць загального користування будинку. У постанові Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі № 703/58/16-ц, в якій відповідач також посилався на відсутність приладів опалення місць загального користування, Верховний Суд зазначив, що підтримання температури вище 0° C протягом всього року, особливо в зимовий час, в загальних і технічних приміщеннях будинку є важливим чинником для підтримання належного технічного стану багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, та інженерних споруд, системи водопроводу та каналізації всього будинку, з метою уникнення їх промерзання та руйнування самого будинку від різкої зміни температур. У будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, належний температурний режим вище 0° C підтримується за рахунок тепловтрат трубопроводів розподільчої системи, яка знаходиться в підвальному приміщенні будинку та на горищі. Оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, вона зобов`язана нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, отже, оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами. Суд зазначив, що помилковим є висновок про те, що відповідач не повинен сплачувати за утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку. За встановлених фактичних обставин справи та вищевказаних правових норм суд дійшов висновку, що позивач як виконавець послуги з теплопостачання до багатоквартирного будинку відповідача має право на отримання оплати витрат за обсяги теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будівлі/будинку. Верховний Суд при вирішенні спору у подібних правовідносинах, зазначив, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Внутрішньо будинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною (постанова Верховного Суду від 22.12.2020 року у справі № 311/3489/18). Квартира [ADDRESS] облаштована індивідуальною системою опалення, проте знаходиться в багатоквартирному житловому будинку, який обладнано вузлом комерційного обліку теплової енергії, тому на власника спірної квартири покладено обов`язок нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку. Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відсутність окремих елементів системи опалення в приміщенні не свідчить про те, що теплова енергія не споживається. Вказане приміщення не підпадає під термін неопалювальне приміщення. Внутрішньо будинкова система опалення проектується таким чином, щоб забезпечити нормативну температуру повітря в усіх приміщеннях будинку. Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за вказаною адресою підтверджується рішеннями виконавчого комітету Полтавської міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2021-2025 років. Слід зазначити, що відповідач не заперечував факт постачання теплової енергії позивачем до будинку [ADDRESS] у спірний період. Таким чином, відсутність у квартирі відповідача централізованого опалення та відсутність приладів опалення місць загального користування у відповідному під`їзді будинку не свідчить про відсутність витрат теплової енергії, пов`язаних з транзитними (транспортними) витратами при постачанні позивачем теплової енергії по всьому обладнанню, призначеному для опалення будинку. З 25.01.2019 року почала діяти Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, якою встановлено порядок визначення та розподілу між споживачами обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень. Визначення обсягу теплової енергії, витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень (QМЗК), здійснюється відповідно до розділу III цієї Методики. Розподіл цього обсягу здійснюється серед споживачів за категоріями приміщень згідно з додатком 1 до цієї Методики пропорційно до їх загальних/опалюваних площ/об`ємів. Як передбачено шостим розділом «Посібника та доповнення до Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КТМ 204 Україна 244-94, затвердженим Наказом Держбуду України від 30.02.2001 року №82, втрати теплової енергії на ділянці мережі від межі розподілу до місця установки опалювальних приладів відноситься до втрат абонента (споживача). Тому співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Доводи представника відповідача про відключення теплових труб та батарей у місцях загального користування з 2017 року суд відхиляє з огляду на викладені вимоги законодавця щодо обов`язковості співвласників багатоквартирного будинку брати участь у витратах за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будівлі/будинку, пропорційно займаній площі житла. Доводи представника відповідача щодо не укладення жодного договору щодо надання [PERSON] будь-яких комунальних послуг суд відхиляє з огляну на те, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду від 22.12.2023 року у справі №607/2611/22). Щодо доводів представника відповідача про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, слід зазначити таке. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 256, 257 ЦК України). Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Частинами 1, 5 статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України введено карантин. У подальшому, термін дії карантину неодноразово продовжувався та тривав до 30.06.2023 року. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02.04.2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Крім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, зокрема, Указом Президента України № 235/2025 від 15.04.2025 строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 07.08.2025 року, Указ Президента України від 14.07.2025 року № 478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено до 05.11.2025 року. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності 17.03.2022, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (у редакції від 08.11.2023 року) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладено у наступній редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Законом України від 14.05.2025 року № № 4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» Пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено. Закон набрав чинності з 04.09.2025 року. Ураховуючи, що позивач пред`явив позов у квітні 2025 року щодо стягнення заборгованості за отримання послуги з постачання теплової енергії, яка виникла у період з 01.12.2021 року до 01.03.2025 року, однак до 30.06.2023 року тривав термін дії карантину, відповідно строк перебігу позовної давності продовжувався на строк дії карантину, а також у зв`язку із введенням воєнного стану на території України перебіг строку позовної давності зупинявся, у задоволенні клопотання відповідача про застосування загального строку позовної давності до спірних кредитних правовідносин слід відмовити. Згідно із розрахунком заборгованості, наданим позивачем, убачається, що за особовим рахунком № [NUMBER] , що відкритий на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.12.2021 року по 01.03.2025 року виникла заборгованість за послуги з постачання теплової енергії (абонентське обслуговування) в розмірі 3922,49 грн, індекс інфляції в сумі 481,56 грн, 3% річних в сумі 120,38 грн. Зокрема, у грудні 2021 року відповідачу нараховано заборгованість у розмірі 1615,02 грн, проте не вбачається обґрунтування такого розміру заборгованості. Зазначену обставину суд оцінює критично та вважає 1615,02 грн заборгованості необґрунтованою. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, а саме заборгованості в загальному розмірі 2307,47 грн. Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення трьох процентів та інфляційних втрат за період з січня 2024 року по лютий 2025 року. За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц). У разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16.12.2015 року у справі № 6-2023цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі № 712/8916/17). На спірні правовідносини поширюється правова норма ст.625 ЦК України, а тому позивач має законне право на стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних. При розрахунку трьох процентів річних суд, ураховуючи положення пункту 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, здійснивши власний розрахунок, зазначає, що початок періоду прострочення за кожним щомісячним платежем припадає на 1 число кожного наступного місяця за місяцем, у якому має здійснюватися оплата послуги. Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення (постанова Верховного Суду від 31.07.2024 року у справі № 161/11703/22). Позивачем додано розрахунок 3% відсотків річних від простроченої суми боргу в загальному розмірі 120,3,8 грн. Із урахуванням часткового задоволення позову про стягнення з0аборгованості в розмірі 2307,47 грн, загальна сума трьох процентів річних за 2024 рік становить 66,61 грн. Щодо розрахунку інфляційних втрат суд зазначає наступне. Так, позивачем до позову було подано розрахунок інфляційних збитків від простроченої суми боргу за період з січня 2024 року по лютий 2025 року. Тому саме за цей період судом здійснюється розрахунок інфляційних втрат. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі № 712/8916/17 вказано: «оскільки індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, то якщо сума боргу сплачується з 16 до останнього дня місяця включно, розрахунок інфляційних втрат починається з наступного за цим місяцем і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.10.2018 року у справі № 916/1883/16 (пункт 43), від 08.05.2019 року у справі № 904/2156/18, від 20.09.2019 року у справі № 904/4342/18 (пункт 46), від 14.01.2020 року у справі № 924/532/19 (пункт 23), від 29.04.2020 року у справі № 910/1193/19 (пункт 5.2.8), від 18.06.2020 року у справі № 904/3491/19 (пункт 9.11)». Загальний розмір інфляційних втрат становить 265,16 грн. Таким чином загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] за надані послуги з постачання теплової енергії становить 2639,24 грн, з яких: 2307,47 грн заборгованість за надані послуги теплопостачання, 66,61 грн три проценти річних та 265,16 грн інфляційні втрати. У зв`язку з цим позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» підлягають частковому задоволенню в розмірі 2639,24 грн. Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до статті 141 ЦПК України, а тому стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у справі у виді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (58,33 %) в сумі 1766,23 грн.

Outcome: partial