Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «СУПЕРІУМ»» (далі - ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ») звернулося до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.01.2018 між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 94299671000, відповідно до якого відповідачу було надано споживчий кредит у розмірі 20 597,00 грн. на придбання товару, а саме LCD телевізора Samsung UE40, строком на 24 місяці, тобто до 21.01.2020, зі сплатою 0,00001% річних. У порушення умов Договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 40 187,67 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 27 912,45 грн., заборгованості по відсотках - 12 275,22 грн. 09.12.2024 між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» укладено Договір факторингу № 285, за умовами якого до ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» перейшли права грошової вимоги до боржників згідно до відповідних реєстрів, у тому числі за Договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 94299671000 від 21.01.2018, укладеним з [PERSON] . З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 94299671000 від 21.01.2018, укладеним між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] , в розмірі 40 187,67 грн., а також судові витрати. Ухвалою суду від 14.07.2025 по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач та його представник у судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, про день, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подали. У зв`язку з неявкою у судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 21.01.2018 між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та [PERSON] на підставі Анкети-заяви відповідача на надання споживчого кредиту укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 94299671000, відповідно до якого відповідачу було надано споживчий кредит у розмірі 20 597,00 грн., строком на 24 місяці, тобто до 21.01.2020, зі сплатою 0,00001% річних. У пункті 3.3 Договору зазначено, що кредит надається позичальнику для особистих потреб: в сумі 20 498,00 грн. на придбання товару, що зазначений в пункті 3.14 цього Договору, шляхом оплати банком з позичкового рахунку позичальника платіжних документів ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» на рахунок Отримувача 1 № [NUMBER] , відкритого в АТ «Укрсиббанк»; на оплату разової комісії за надання кредиту в сумі 99,00 грн. Відповідно до п. 3.14 Договору у забезпечення виконання всіх грошових зобов`язань позичальника в повному обсязі за кредитом за цим договором, позичальник передає у заставу, а банк приймає наступне рухоме майно, а саме: LCD телевізор Samsung UE40. Крім того, Розділом 4 Договору передбачені особливості відкриття поточного карткового рахунку та умови надання додаткового кредиту. Так, відповідно до п. 4.1. Договору банк відкриває позичальнику та обслуговує на умовах Тарифного плану Револьверна Кредитна Картка «Шоппінг картка», розміщеного на сайті www.my.ukrsibbank.com й на офіційних стендах у приміщеннях установ банку, окремий картковий рахунок № [NUMBER] у національній валюті, який використовується згідно з режимом поточного рахунку, встановленим законодавством, та обслуговується згідно цього Договору та Правил. Згідно з п. 4.2 Договору сума ліміту кредитування складає 8 000,00 грн.; строк дії ліміту - 24 місяці з дати встановлення ліміту (з можливістю подальшої пролонгації); процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки - 55,00% річних; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями - 55,00% річних; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями, для яких діє пільговий період - 0,0001% річних. Таким чином, Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» було надано відповідачу споживчий кредит у розмірі 20 597,00 грн. на придбання товару, а саме LCD телевізора Samsung UE40, а також відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , на який встановлено кредитний ліміт, емітовано банківську картку, якою [PERSON] активно користувався, що підтверджується випискою по картковому рахунку відповідача. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 09.12.2024 між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» укладено Договір факторингу № 285, за умовами якого до ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» перейшли права грошової вимоги до боржників згідно з відповідними реєстрами, у тому числі за Договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 94299671000 від 21.01.2018, укладеним з [PERSON] , що підтверджується копією вказаного договору, а також реєстром боржників. Вказаний договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Таким чином, ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» набуло право вимоги до відповідача відповідно до договору факторингу, укладеного з первісними кредитором. Відповідно до позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), а також від 19.06.2019 у справі №643/17966/14-ц, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. За змістом ст. 509, ч. 3 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості та виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 598, 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача за Договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 94299671000 від 21.01.2018 становить 40 187,67 грн. і складається з наступного: заборгованості по тілу кредиту - 27 912,45грн., заборгованості по відсотках - 12 275,22 грн. Відповідачем вказаний розрахунок не спростований належними та допустимими доказами, а також не надано доказів на підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, а відтак суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором є обґрунтованими. З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 94299671000 від 21.01.2018, укладеним між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та [PERSON] , в розмірі 40 187,67 грн. За правилами статті 141 ЦПК України при розподілі судових витрат судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved