Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

В жовтні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 30 грудня 2021 року він уклав шлюб з громадянкою Республіки Гана [PERSON] . Позивач не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. Відповідач не з`явився у судове засідання та не подав відзив на позов. У зв`язку з тим, що громадянка Республіки Гана [PERSON] не має зареєстрованого місця проживання на території України, на підставі ч.11 ст.128 ЦПК України вона повідом-лялась про час та місце розгляду цивільної справи шляхом розміщення оголошення про її виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.13). Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 30 грудня 2021 року [PERSON] уклав з громадянкою Республіки Гана [PERSON] шлюб, зареєстрований у Вишгородському ВДРАЦС у Вишгородському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), про що був складений відповідний актовий запис №597. Це підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 9 жовтня 2025 року. Спірні правовідносини регулюються розділом XI «Провадження у справах за участю іноземних осіб» ЦПК України, розділом ІХ «Колізійні норми сімейного права» Закону України «Про міжнародне приватне право», главою 3 «Загальні положення» та главою 11 «Припинення шлюбу» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки» СК України. Відповідно до ч.2 ст.496 ЦПК України іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, перед-бачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч.1 ст.497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.1 ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно з ч.1 ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Встановлено, що останнім спільним місцем проживання [PERSON] з відповіда-чем є Україна. Крім того, після припинення сімейних відносин позивач продовжує проживати на території України. Ці обставини свідчать про те, що на підставі ч.1 ст.60, ч.1 ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між сторонами підлягає припиненню в порядку, передбаченому СК України, зокрема за правилами ст.112 цього Кодексу. [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем та заперечує проти вжиття заходів, спрямованих на примирення. Ці обставини свідчать про те, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Примушування [PERSON] до шлюбу з відповідачем не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між [PERSON] та відповідачем, належить розірвати.

Outcome: approved