Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

У червні 2056 року до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшла вищевказана позовна заява, в якій позивач просить визнати батьківство [PERSON] , [INFO] , відносно дитини - [PERSON] , [INFO] ; Зобов`язати відділ ДРАЦС у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести відповідні зміни до актового запису № 1885 від 16.11.2021 р., про народження дитини [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком [PERSON] , [INFO] та видати нове свідоцтво про народження. Свої вимоги обґрунтовують наступним. Вона, [PERSON] , проживала разом із [PERSON] , [INFO] , у цивільному шлюбі, без реєстрації. Під час спільного проживання у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Оскільки, вона з [PERSON] не перебувала у зареєстрованому шлюбі, то запис про батька дитини зроблено в порядку, визначеному статтею 135 СК України за прізвищем матері, а ім`я та по-батькові за вказівкою матері. Відповідно, вона вказала записати доньці прізвище [PERSON] , по-батькові « [PERSON] ». Батьком зазначено [PERSON] , що відповідає імені та по батькові [PERSON] . У подальшому, шлюб позивачка із [PERSON] так і не зареєстрували, мали такий намір, однак у зв`язку з перебуванням останнього на службі у рядах ЗСУ все відкладали на потім. Призов на військову службу [PERSON] було здійснено [INFO] . Відповідно до Довідки № 1852/1726 від 17.09.2024 р. [PERSON] перебував на військовій службі в в/ч [NUMBER] з 10.09.2024 р. Відповідно до Сповіщення сім`ї № 210 від 24.02.2025 року, [INFO] [PERSON] , як гранатометник, 2 штурмового відділення, 3 штурмового взводу 2 штурмової роти [NUMBER] штурмового батальйону військової частини [NUMBER] зник безвісти, під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Піщане, Покровського району, Донецької області. [PERSON] не мав родини та його батьки вже померли. Батько, [PERSON] помер [INFO] , а мати, [PERSON] померла [INFO] . У [PERSON] є рідна сестра [PERSON] , [INFO] , яка не є спадкоємцем на його майно, Тобто, інших потенційних спадкоємців на майно, спадщина на яке відкриється в разі оголошення померлим [PERSON] , немає. Встановлення факту батьківства має для неї юридичне значення, оскільки це відповідатиме інтересам дитини, дасть змогу їй юридично закріпити відомості про батька дитини, який зник безвісти, обороняючи державу. Ухвалою суду від 06.06.2025 року відкрито загальне провадження у цивільній справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02.07.2025 року залучено співвідповідача [INFO] . 07.08.2025 року відповідач [INFO] подав відзив на позов, в якому зазначив, що категорично заперечує проти даного позову, оскільки вважає його таким, що не відповідає нормам чинного законодавства. Закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи (імовірної смерті), яку заявник вважає батьком дитини. На думку представника відповідача, встановлення батьківства у позовному провадженні можливе лише тоді, коли імовірний батько дитини живий. Якщо ж він помер або місцезнаходження його є невідоме (вважається безвісті зниклим) і дитина народилася у незареєстрованому шлюбі, встановлення факту визнання батьківства або факту батьківства можливе у порядку окремого провадження. Тому, просить відмовити у задоволенні даних позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю. Ухвалою суду від 20.11.2025 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Супрун Д.В. заявлені позовні вимоги підтримали та просить суд їх задовольнити. Представники відповідачів [INFO] , [INFO] , та представник третьої особи: ВД РАЦС у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, судове засідання не з`явились. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Супрун Д.В. підтримали позов з підстав, викладених у позовній заяві, просять суд їх задовольнити. Заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Судом встановлено, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.11.2021 року, виданим ВД РАЦС у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 1885 (а.с.8,71-72). то запис про батька дитини зроблено в порядку, визначеному статтею 135 СК України за прізвищем матері, а ім`я та по-батькові за вказівкою матері. Відповідно, позивачка вказала записати доньці прізвище « [PERSON] », по-батькові « [PERSON] ». Батьком зазначено [PERSON] , що відповідає імені та по батькові [PERSON] . У зареєстрованому шлюбі із [PERSON] [PERSON] не перебувала. Призов на військову службу [PERSON] було здійснено [INFO] . Відповідно до Довідки № 1852/1726 від 17.09.2024 р. [PERSON] перебував на військовій службі в в/ч [NUMBER] з 10.09.2024 р. (а.с.80). Відповідно до Сповіщення сім`ї № 210 від 24.02.2025 року, [PERSON] , [INFO] , гранатометник, 2 штурмового відділення, 3 штурмового взводу 2 штурмової роти [NUMBER] штурмового батальйону військової частини [NUMBER] зник безвісти [INFO], під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Піщане, Покровського району, Донецької області (а.с.11, 73-76). Відповідно до Витягу з ЄРДР, відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 115 КК України за фактом зникнення безвісти солдата [PERSON] , [INFO] (а.с.79). Відповідно до листа командир ВЧ [NUMBER] , солдат [PERSON] письмове розпорядження на випадок своєї загибелі (смерті) командуванню не надавав (а.с.13). Батьки [PERSON] вже померли. Батько, [PERSON] помер [INFO] (а.с.16), а мати, [PERSON] померла [INFO] (а.с.17). Позивач на підтвердження факту батьківства також долучила скріншоти її переписки з [PERSON] з месенджерів, з якої вбачається, що [PERSON] цікавився здоров`ям дитини [PERSON] , отримував від позивача фото та відео дитини (а.с.39-64). А також фотокартки з виписки з пологового будинку після народження [PERSON] (а.с.84-87). З дослідженого в судовому засіданні Висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду від 09 жовтня 2025 року № 50060 (за заявою [PERSON] щодо проведення молекулярно-генетичного експертного дослідження, лабораторний процес та формування висновку молекулярно-генетичної експертизи доручено завідуючій клініко-діагностичної лабораторії ТОВ «МАМА ПАПА» [PERSON] , досвід виконання молекулярно-генетичних експертиз з 2020 року; про відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта, спеціаліста та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України попереджена) вбачається наступне: На вирішення молекулярно-генетичного експертного дослідження поставлене таке питання: Чи є [PERSON] , [INFO] , біологічною тіткою, тобто сестрою батька за обома батьками, дитини [PERSON] , [INFO] , народженої матір`ю [PERSON] , [INFO] .? ВИСНОВКИ: Ймовірність того що [PERSON] , [INFO] є біологічною тіткою, тобто сестрою батька за обома батьками, відносно учасниці [PERSON] , [INFO] , народженої матір`ю [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження, складає 99,89% (а.с.118-127). У судовому засіданні були допитані свідки. Свідок [PERSON] пояснив, що з [PERSON] навчалися разом у 16 ПТУ у 2014 році, останній раніше перебував в інтернаті. Із [PERSON] познайомився у 2019 році. Згодом вони стали проживати разом, свідок неодноразово був у них в гостях. Потім у них народилася дитина, і він є хрещеним дівчини [PERSON] . [PERSON] позичив у нього кошти на обручку, наміючи намір одружитися з [PERSON] . У [PERSON] були проблеми з грошима, він їздив на заробітки, працював у церкві на 9-му мікрорайоні в м. Суми, щоб утримувати доньку та цивільну дружину. Потім виявив бажання піти на військову службу. У лютому 2025 року зник безвісти. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою [PERSON] у с. Підопригори. [PERSON] та [PERSON] не були одружені, проживали разом, спочатку в м. Суми, а потім переїхали до села. Свідок як сусідка інколи дивилася за їх дитиною. [PERSON] їздив на заробітки. їй відомо, що у [PERSON] батьки померли, є сестра [PERSON] , яка зі своєю рлдиною мешкає у Полтавській області та погодилася на проведення генетичної експертизи. [PERSON] дуже любив доньку [PERSON] . Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком. Відповідно до ч.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України. Як роз`яснено в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п.2.16.4. Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до п.п.20 глави 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК). Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, а також засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану визначено Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року, що діє з 27.07.2010р. (далі - Закон № 2398-VІ). Відповідно до ч.1 ст.6 Закону № 2398-V відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Приписами ч. 1 ст. 22 Закону № 2398-V внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Зміни до актових записів цивільного стану та порядок їх внесення регулюються Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12.01.11р. №96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства юстиції №709/5 від 10.05.2012р. та №1161/5 від 03.08.2012 р. Відповідно до п.п. 1.15, 2.16.7, 2.18 Правил: відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку; на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду; зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану. Відповідно до п. 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану (2.13.1). Відповідно до п.2.16.7. Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, а тому вони підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved