Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

09.09.2025 позивач звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом і просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 12 705 грн 00 коп; стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судовий збір у розмірі 3028 грн 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27.01.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та відповідачем укладено кредитний договір №57298-01/2025. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Згідно п.п.1.1. п.1 кредитного договору Товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. 25.04.2025 року між ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу №250425, у відповідності до умов якого ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" передало ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" прийняло належні ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №250425 від 25.04.2025 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12705, 00 грн. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК "ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 25.04.2025 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за кредитним договором у розмірі 12705, 00 грн. Враховуючи вищевикладене позивач просить позов задовольнити. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Анциборенко Н.М. для розгляду (а.с.40). Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 09.10.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання (а.с.38). Представник позивача у судове засідання не з`явився, згідно прохальної частини позовної заяви не заперечує проти ухвалення заочного рішення, просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача (зворотній бік а.с.4). Відповідач відзив на позов до суду не надала, копія ухвали про відкриття провадження від 09.10.2025 разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с.45, 50). У судові засідання 09.12.2025, 03.02.2026 відповідач не з`явилася. Таким чином, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна вимога підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.01.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та відповідачем в електронній формі укладено договір про надання фінансового кредиту №57298-01/2025. Відповідно до п.1.1. Договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит у розмірі 5000, 00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, комісію за видачу кредиту та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Згідно п.1.2. Договору кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 27.01.2025. Наданий кредит Клієнт зобов`язаний погасити у останній день вказаного строку кредитування, відповідно до графіку платежів. Кінцева дата погашення кредиту 26.05.2025. Відповідно до п.1.4. Договору за користування кредитом Товариством нараховуються проценти у розмірі 0.90% в день на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом та комісія за видачу кредиту у сумі 500 грн. Тип процентної ставки фіксована. Згідно п.1.6. Договору кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки. Відповідно до п.7.1. Договору Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку вказаного у договорі. Згідно п.7.6. Договору підписанням Договору Клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства (а.с.6-9). До позовної заяви ТОВ "ФК "ЄАПБ" долучило графік платежів, паспорт споживчого кредиту, лист №3426\-_250806142019 від 06.08.2025 (зворотній бік а.с.10, а.с.11-12, а.с.13). 25.04.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" укладено договір факторингу №250425, акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №250425 від 25.04.2025 та реєстр боржників до Договору факторингу №250425 від 25.04.2025, у відповідності до умов яких Товариство з обмеженою відповідальністю "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" відступило позивачу за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" прийняло належні Товариству з обмеженою відповідальністю "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" права вимоги до боржників, у тому числі до відповідача (а.с.14-15, 16, 18). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором №57298-01/2025 від 27.01.2025 становить 12705, 00 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 5000, 00 грн, сума заборгованості за відсотками 4005, 00 грн; сума заборгованості по комісії 500, 00 грн; сума заборгованості за штрафами 3200, 00 грн (а.с.19-21). У відповідності до ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст.627 Цивільного кодексу України) Згідно ч.3 ст.6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про електронну комерцію» цей Закон регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору. За частиною 3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Положення частини 6 даної статті Закону передбачають шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчиненні дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначені форми підписання електронного правочину: електронним підписом або електронним цифровим підписом відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронним підписом одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом; аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що елекронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ст.10561 процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов укладеного з відповідачем договору позивачем надано відповідачу 27.01.2025 кредитні кошти в розмірі 5 000, 00 грн. У свою чергу матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем позивачу кредитних коштів та сплати процентів за їх користування, комісії. Контррозрахунку суми заборгованості відповідач суду не надав. При цьому суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що умови укладеного між сторонами Кредитного договору стосовно визначення розміру комісії, процентів за користування кредитом визнані недійсними в судовому порядку. У відповідності до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача сума основної заборгованості за Кредитним договором у розмірі у розмірі 5000, 00 грн, процентам у розмірі 4005, 00 грн, комісії 500 грн. Оскільки відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання, то позивач просить стягнути з неї штраф, що за його розрахунком становить 3200,00 грн. У відповідності до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з п.5.3. Кредитного договору у випадку прострочення клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених у Графіку платежів, Товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу у розмірі 100 % від суми простроченої заборгованості на наступний день після терміну сплати, встановленого у графіку платежів, за відповідний розрахунковий період та до дати погашення заборгованості з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством України. Разом з тим, пунктом 18 Прикінцевим та Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За таких обставин у позивача відсутні підстави для нарахування неустойки на заборгованість, що виникла за Кредитним договором. У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст.13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2265, 34 грн.

Outcome: partial