Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 02.11.2019 у розмірі 44170, 09 грн., а також судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 02.11.2019 відповідач підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, згідно якої отримала кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії до 50 000,00 грн. Згідно умов кредитного договору, строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка, відсотків річних: 43,2%. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував належним чином, внаслідок чого, у зв`язку з порушеннями зобов`язань та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 16.10.2024 у нього виникла заборгованість у сумі 44170, 09 грн., з яких 44170, 09 грн. - заборгованість за тілом кредиту. Відповідач, в свою чергу, порушив зобов`язання за вказаним договором, отримані кошти ним не повернуто, у зв`язку з чим виникла заборгованість за вказаним кредитним договором, яку позивач просить стягнути та понесені судові витрати. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 01.11.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали надіслано учасникам справи. Відповідач подав до суду заяву у якій вказав, що позов визнає у повному розмірі. Просив розстрочити сплату заборгованості у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 02.11.2019 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір на підставі заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за яким відповідач отримала кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок, про що свідчить підписана останньою Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Встановлено, що на підставі укладеного кредитного договору, відповідачу було надано кредитну картку № [NUMBER] строк дії 09/23, тип Універсальна. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості, у відповідача за кредитним договором № б/н від 02.11.2019 станом на 16.10.2024 наявна заборгованість у розмірі 44170, 09 грн., з яких 44170, 09 грн. - заборгованість за тілом кредиту. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. З наданого позивачем розрахунку, вбачається, що за договором від 02.11.2019 станом на 16.10.2024 у [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» рахується заборгованість за тілом кредиту в розмірі 44170, 09 грн. Вкаазаний розрахунок банку підтверджується випискою по банківському рахунку позичальника. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав заяву і отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак умови договору порушив. Враховуючи викладене, суд вважає, що згідно ст.611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачем були порушені умови зобов`язання, обумовлені договором. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач позов визнав. Отже, надавши оцінку доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Щодо клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 267 Цивільного процесуального кодексу України- суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно з вимогами статті 435 ЦПК України - за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю. Приймаючи до уваги те, що відповідач в своїй заяві клопоче перед судом про розстрочення рішення суду, посилаючись на скрутне матеріальне становище, суд вважає за можливе при ухваленні рішення про задоволення позову, розстрочити його виконання терміном на один рік, зі сплатою його рівними частинами щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн., але оскільки відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позивачу з державного бюджету підлягає поверненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн., що становить 50% від 2422,40 грн., а з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved