Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

У грудні 2025 року адвокат Вонсович Х.І. в інтересах [PERSON] звернулася до Чернівецького районного суду м.Чернівці із вказаною вище заявою. Посилалась на те, що 06.08.1999 Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради її довірителю [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло, а саме квартиру [ADDRESS] . Разом з тим, анкетні дані її довірителя було зазначено у свідоцтві неправильно. Зокрема у свідоцтві про народження його ім`я було зазначено « [PERSON] » (в подальшому змінене на « [PERSON] »), в той час як у свідоцтві про право власності його зазначили як « [PERSON] ». Оскільки через вказані розбіжності її довіритель не може реалізувати своє право на проведення державної реєстрації щодо набуття права власності на квартиру [ADDRESS] , просила суд встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 06.08.1999, видане Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, згідно з розпорядженням №33321 від 06.08.1999 на вказану вище квартиру, на ім`я « [PERSON] ». Ухвалою суду від 16.12.2025 заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справа слухалась у відсутність сторін по справі, які в судове засідання не з`явилися незважаючи на те, що належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. 03.02.2026 представник [PERSON] адвокат Вонсович Х.І. надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність її довірителя. Заяву підтримала та просила її задовольнити. 23.01.2026 від заінтересованої особи [PERSON] надійшла заява про слухання справи у її відсутність. Не заперечувала щодо задоволення заяви [PERSON] . Враховуючи те, що у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про те, що заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 10.11.2025 [PERSON] звернувся із заявою про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. Однак рішенням державного реєстратора №81815566 від 12.11.2025 [PERSON] відмовлено у проведенні реєстраційних дій, у зв`язку із відмінностями його прізвища у свідоцтві про народження та у свідоцтві про право власності (а.с.18). Пунктом 5 ч.2 ст.293 та п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31 березня 1995 року, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу безвісті у зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж, тощо. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Як було встановлено судом, заявник звернувся до суду із даною заявою, так як через вказану вище описку у свідоцтві про право власності, він не може набути права власності на майно. Дослідивши та проаналізувавши надані заявником докази, суд вважає доведеним факт належності заявнику свідоцтва про право власності, при цьому суд виходить із наступного: [INFO] народився [PERSON] , батьками якого вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). 18.10.1984 виконавчим комітетом Першотравневої ради народних депутатів, [PERSON] (основний квартиронаймач), [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (дочка), [PERSON] (матір) видано ордер №420 на вселення у житло, а саме у квартиру [ADDRESS] (а.с.11). 06.08.1999 Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло квартиру [ADDRESS] . Згідно довідки Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації від 09.11.2025, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.17). Судом встановлено, що в подальшому заявник змінив своє ім`я з « [PERSON] » на « [PERSON] ». На даний час анкетні дані заявника « [PERSON] » (а.с.7). Таким чином, враховуючи наведені вище письмові докази у їх сукупності, суд вважає доведеним факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло, виданого 06 серпня 1999 року Департаментом житлово-комунального господарства міської ради, у зв`язку із чим приходить до висновку про обґрунтованість його заяви.

Outcome: approved