Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить виділити їй у натурі належну їй частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та припинити її право спільної часткової власності на вказаний житловий будинок. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідачі подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, вимоги позовної заяви визнали. Згідно ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно з Договором дарування від 20 травня 1994 року, посвідченого нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори, позивачка є власником частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 444726348, 1/4 частка домоволодіння належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, 1/5 частина належить [PERSON] на підставі договору дарування від 29.03.2019 року. Згідно з Інформаційною довідкою КП «Коростенське міжміське БТІ» № 212 від 13.08.2025 року, 1/4 частка домоволодіння належить позивачці, а частка - [PERSON] . Встановлено, що житловий будинок складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 166,8 кв.м та господарських будівель і споруд, які перебувають у спільній частковій власності сторін. Відповідно до технічного паспорта № 2686/25 від 15.08.2025 року, виготовленого ТОВ «Центр продажу нерухомості «БТІ Експерт», будинок складається з чотирьох відокремлених частин, кожна з яких має самостійний вхід та може бути виділена в окрему одиницю нерухомого майна. Частина житлового будинку, яка належить позивачці та якою вона фактично користується, має загальну площу 36,5 кв.м, житлову площу 25,1 кв.м, складається з: веранди, кухні, житлових кімнат, а також належних господарських будівель і споруд, має окремий особовий рахунок, автономну систему опалення, окреме подвір`я та існує відокремлено від частин інших співвласників а саме: 1.1 веранда - пл. 6.1 кв.м., 1.2 кухня - 5.3 кв.м., 1.3 житлова кімната - 13.4 кв.м., 1.4 житлова кімната - 6.2 кв.м, 1.5 житлова кімната - 5.5 кв.м.,; а6 - веранда, а8 - ганок, п під А - погріб, Б2 - сарай, БЗ - сарай, Т2 - вбиральня, 1/2 К - криниці, 1/2 частина огорожі, «№3», 1/2 частина хвіртки-воріт «№4». Між сторонами виник спір щодо виділення частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України. Згідно з ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.367 ЦК України майно,що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Як роз`яснено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Згідно з ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Верховний Суд у Постанові від 03 квітня 2013 року висловив правову позицію у справі № 6-12цс13 та зазначив, що, виходячи з аналізу змісту норм ст. ст.183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Частку у домоволодінні, яку бажає виділити [PERSON] , можна виділити в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна без порушення цільового призначення, не порушуючи при цьому прав і законних інтересів інших співвласників, адже частина будинку, якою користується позивач має окремий вхід та використовується [PERSON] , незалежно від інших співвласників. Також, при ухваленні судом рішення суд враховує визнання відповідачем позовних вимог, що є їх диспозитивним правом, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення поданого позову. Судові витрати позивач просить з відповідача не стягувати, а тому їх розподіл судом не проводиться.

Outcome: approved