Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. В квітні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що з ним проживає син [PERSON] , який перебуває на утриманні позивача. В ході підготовки дитини до ЗНО та вступу у вищий навчальний заклад [PERSON] витратив грошові кошти в розмірі 3100 гривень 00 копійок на оплату курсів з української мови та грошові кошти в розмірі 4800 гривень 00 копійок на оплату підготовчих курсів. Після вступу [PERSON] у Черкаський державний фаховий бізнес-коледж виникла потреба у придбанні ноутбука для забезпечення дистанційного навчання. У зв`язку з цим позивач був змушений витратити грошові кошти в розмірі 19834 гривень 00 копійок на придбання ноутбука. Крім того, в період часу з 6 вересня 2022 року по 19 березня 2025 року [PERSON] витратив грошові кошти в розмірі 37770 гривень 00 копійок на оплату наданих дитині стоматологічних послуг та грошові кошти в розмірі 15000 гривень 00 копійок на оплату послуг навчання сина [PERSON] в автошколі. Загальний розмір витрат на дитину склав 80504 гривні 00 копійок. Участь кожного з батьків в цих витратах є рівною. Тому [PERSON] просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину в розмірі 40252 гривень 00 копійок. 1.2. У судовому засіданні [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримують позов та наполягають на його задоволенні. 1.3. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та посилається на те, що витрати на підготовку дитини до ЗНО та вступу у вищий навчальний заклад, на придбання ноутбуку та оплату послуг навчання дитини в автошколі не є додатковими витратами в розумінні ст.185 СК України. В матеріалах цивільної справи відсутні достатні належні та достовірні докази на підтвердження витрат позивача на оплату стоматологічних послуг, наданих сину [PERSON] . У зв`язку з тим, що стоматологічні послуги надавались виключно з метою забезпечення профілактичного догляду за зубами дитини, витрати на оплату таких послуг не відносяться до додаткових витрат на дитину в розумінні ст.185 СК України. Тому представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 квітня 2025 року (а.с.21) вбачається, що цивільну справу за позовом [PERSON] було розподілено судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О. 2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 13 травня 2025 року (а.с.24-25) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 3.1. 14 жовтня 2006 року [PERSON] уклав шлюб з відповідачем. Ця обставина підтверджується витягом про державну реєстрацію шлюбу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00050891962 від 29 квітня 2025 року (а.с.62-63). 3.2. [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 грудня 2022 року (а.с.9). 3.3. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 січня 2013 року шлюб між позивачем та [PERSON] був розірваний. 3.4. Спірні правовідносини регулюються главою 15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» розділу ІІІ «Права та обов`язки матері, батька і дитини» СК України. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права. 4.1. Відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). 4.2. Згідно з ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. б. норми процесуального права. 4.3. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4.4. Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 4.5. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 4.6. Згідно з ч.1-ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 4.7. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. 4.8. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо підстав для стягнення додаткових витрат на дитину. 5.1. Зі змісту мотивувальної частини рішення Бориспільського міськрайонного суду від 15 лютого 2023 року (а.с.209-212) вбачається, що [PERSON] припинив проживати з матір`ю [PERSON] та з грудня 2021 року постійно проживає з позивачем. На підставі ч.4 ст.82 ЦПК України вказана обставина не підлягає доказуванню та свідчить про те, що [PERSON] має право звертатись до суду з позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину. 5.2. З копій квитанцій від 23 жовтня 2023 року, 28 лютого, 9 травня, 25 вересня, 8 жовтня, 18 грудня 2024 року, 22 січня, 19 березня 2025 року (а.с.116, 119, 124, 125, 127, 134, 202, 203) вбачається, що [PERSON] витратив грошові кошти в загальному розмірі 16250 гривень 00 копійок (250,00 + 1200,00 + 750,00 + 300,00 + 4350,00 + 2650,00 + 2650,00 + 4100,00) на оплату стоматологічних послуг, що надавались сину [PERSON] . Достовірність цих письмових доказів підтверджується копіями актів виконаних робіт (а.с.14-16), зі змісту яких вбачається, що вартість стоматологічних послуг, наданих [PERSON] 23 жовтня 2023 року, склала 250 гривень 00 копійок, 28 лютого 2024 року 1200 гривень 00 копійок, 9 травня 2024 року 750 гривень 00 копійок, 25 вересня 2024 року 300 гривень 00 копійок, 8 жовтня 2024 року 4350 гривень 00 копійок, 18 грудня 2024 року 2650 гривень 00 копійок, 22 січня 2025 року 2650 гривень 00 копійок та 19 березня 2025 року 4100 гривень 00 копійок. Тому посилання представника відповідача [PERSON] на недостовірність та недостатність вказаних доказів підлягає критичній оцінці. 5.3. У зв`язку з тим, що участь кожного з батьків у додаткових витратах на дитину є рівною, у [PERSON] виникло зобов`язання відшкодувати позивачу половину означе-них витрат в розмірі 8125 гривень 00 копійок (16250,00 : 2). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що станом на день ухвалення рішення суду відповідач хоча б частково виконав вказане грошове зобов`язання. 5.4. З огляду на це суд вважає, що зі [PERSON] на користь позивача належить стягнути додаткові витрати, викликані наданням сину [PERSON] стоматологічних послуг, в розмірі 8125 гривень 00 копійок. б. щодо підстав для відмови у відшкодуванні інших витрат на дитину. 5.5. В матеріалах цивільної справи міститься копія квитанції №0.0.2559481676.1 від 27 травня 2022 року (а.с.11), зі змісту якої вбачається, що [PERSON] витратив грошові кошти в розмірі 4800 гривень 00 копійок на оплату підготовчих курсів для дитини. Крім того, зі змісту платіжної інструкції №0.0.3240091942.1 від 10 листопада 2023 року (а.с.12) вбачається, що позивач додатково витратив грошові кошти в розмірі 3100 гривень 00 копійок на оплату курсів з української мови для сина [PERSON] . Однак, як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2022 року у справі №761/27222/20 (провадження №61-8815св21), підготовка до ЗНО та заняття з репетитором для підготовки до вступу до вищого навчального закладу не обумовлені розвитком особливих здібностей дитини. У зв`язку з цим витрати на оплату педагогічних послуг не відносяться до додаткових витрат на дитину в розумінні ст.185 СК України. Тому копія квитанції №0.0.2559481676.1 від 27 травня 2022 року та копія платіжної інструкції №0.0.3240091942.1 від 10 листопада 2023 року не містять відомостей, що стосуються предмета доказування, та не є належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України. 5.6. В матеріалах цивільної справи також міститься копія квитанції від 24 листопада 2022 року (а.с.17), зі змісту якої вбачається, що [PERSON] придбав для дитини ноутбук вартістю 19834 гривень 00 копійок. Крім того, зі змісту платіжної інструкції №МСР7-878А-Е379-73К3 від 17 квітня 2025 року (а.с.19) вбачається, що позивач витратив грошові кошти на оплату водійських курсів для сина [PERSON] . Однак керування транспортними засобами відноситься до загальних навичок кожної людини, а не особливими здібностями неповнолітньої дитини. У зв`язку з цим витрати на оплату вказаних послуг не відносяться до додаткових витрат на дитину в розумінні ст.185 КК України. Крім того, всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] та його представник [PERSON] не подали жодного доказу на підтвердження того, що придбаний ноутбук конче необхідний для розвитку особливих здібностей сина [PERSON] . Факт використання цього темного пристрою під час навчання дитини в Черкаському держав-ному фаховому бізнес-коледжі сам по собі не підтверджує вказану обставину. Тому копія квитанції від 24 листопада 2022 року та копія платіжної інструкції №МСР7-878А-Е379-73К3 від 17 квітня 2025 року також не є належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України. 5.7. З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для стягнення зі [PERSON] додаткових витрат на дитину в більшому розмірі. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги [PERSON] слід відмовити.

Outcome: partial