Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

свої вимоги сторона позивача обґрунтовує тим, що 11.01.2018 року між акціонерним товариством (далі - АТ) «ОТП Банк» (первісним кредитором) та відповідачем як позичальником укладено кредитний договір № 2017707434, згідно з яким первісний кредитор надав відповідачу споживчий кредит, а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та інші платежі, передбачені вказаним кредитним договором. 18.08.2021 року між АТ «ОТП Банк» та позивачем укладено договір факторингу № 18/08/21, у відповідності до умов якого АТ «ОТП Банк» передало належні йому права вимоги, вказаними у Реєстрі боржників, позивачу. У зв`язку з цим позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 11.01.2018 року № 2017707434 в загальному розмірі 18 444 грн. 03 коп., з яких: -15 729 грн. 25 коп. - заборгованість за тілом кредиту -2 714 грн. 78 коп. - заборгованість за відсотками. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за вказаним кредитним договором. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення коштів не виконав, сторона позивача просить стягнути з нього зазначену заборгованість за вказаним договором, понесені судові витрати, який складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп. та на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі без виклику сторін (а. с. 138, 139). 22.09.2025 року представник відповідача, адвокат Курко Віталій Михайлович, подав через підсистему «Електронний Суд» відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що стороною позивача не надано первинних документів, якими б підтверджувалося перерахування грошових коштів на виконання умов вказаного кредитного договору первісним кредитором, зокрема, квитанції про зарахування кредитних коштів. Тому в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів від первісного кредитора. Крім того, стороною позивача не доведено користування відповідачем кредитними коштами. Також представник відповідача зазначає, що стороною позивача не надано відомості щодо відкриття відповідачем відповідного кредитного рахунку на виконання умов зазначеного кредитного договору. Тому грошові кошти за цим кредитним договором відповідачу не надавалися, що свідчить про неукладеність такого кредитного договору. Вважає, що наявні в матеріалах справах розрахунки заборгованості за вказаним кредитним договором є внутрішнім документом фінансової установи та не містять відомостей, якими б могла підтверджуватись обґрунтованість позовних вимог. Також представник відповідача вказує, що первісний кредитор нарахував відповідачу відсотки за користування кредитними коштами поза межами строку кредитного договору. Однак, пролонгації такого договору не було. Представник відповідача вказав, що сплив строк позовної давності звернення до суду з даним позовом, що є підставою для відмови у його задоволенні (а. с. 144-152). 25.09.2025 року сторона позивача подала через підсистему «Електронний Суд» відповідь на відзив, в якому підтримала позовні вимоги з наступних підстав. Вказує, що до позовної заяви долучено належним чином засвідчені виписки по особовим рахункам відповідача за період з 11.01.2018 р. по 18.08.2021 р., які є первинними бухгалтерськими документами. Також сторона позивача вказала, що нашарування відсотків за користування кредитними коштами здійснено відповідно до вимог чинного законодавства. Вважає, що строк позовної давності не сплив (а. с. 154-157). У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Стадія ухвалення даного рішення судом визначена по 04.02.2026 року. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 11.01.2018 року між АТ «ОТП Банк» та відповідачем укладено договір про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток № 2017707434 (а. с. 60). Згідно з підпунктами 1.1. - 2.5. вказаного договору первісний кредитор надав відповідачу у користування пластикову картку «MasterCard Standart», а відповідач підтвердив, що ознайомлений з Правилами користування такою кредитною карткою; первісний кредитор відкрив відповідачі картковий рахунок в гривнях та випустив кредитну картку типу «MasterCard Standart» а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням такої кредитної картки; первісний кредитор відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію; кредит надавався в межах кредитного ліміту, який складав 14 200 грн.; строк дії кредитної лінії становить 3 роки з моменту укладення цього договору; банк нараховує відсотки в розмірі, встановленими тарифами банку та на дату укладення договору розмір відсотків становить 40% річних по операціях розрахунків за товари, послуги та в мережі «Інтернет», а також по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки; у разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховується від суми заборгованості за ставкою 0, 15 за день; відповідач зобов`язався щомісяця погашати в повному обсязі суму мінімального платежу, розмір якого визначається у виписці, але в будь-якому разі не менше 5% від розміру боргових зобов`язань; банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за цим договором третій особі, на що позичальник надає свою згоду. Вказаний кредитний договір укладено на підставі відповідача про встановлення кредитної лінії (а. с. 64, 65). Аналогічні за змістом умови викладено у паспорті споживчого кредиту (а. с. 61, 62). Також згідно з даними розписки, наявної в матеріалах справи, відповідач підтвердив, що він отримав банківську картку № [NUMBER] , емітовану на його ім`я, та ознайомлений з правилами користування карткою та діючими тарифами АТ «ОТП Банк» (а. с. 70). Відповідно до даних товарного чеку № 003000008152347 від 11.01.2018 р. та чеку від 11.01.2018 року, відповідачем придбано товари за допомогою вказаної банківської картки, вид платежу «акційна розстрочка (а. с. 69, 71). Судом також встановлено, що 18.08.2021 року між АТ «ОТП Банк» та позивачем укладено договір факторингу № 18/08/21 (а. с. 40-48). Відповідно до п. 1.1. вказаного договору факторингу, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги до третіх осіб, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Згідно з даними Витягу з додатку № 1 до вказаного договору факторингу від 18.08.2021 року, випискою з рахунка приватного клієнта № 2017707434_CARD та розрахунку заборгованості за кредитним договором від 11.01.2018 року № 2017707434, АТ «ОТП Банк» передало позивачу право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 18 444 грн. 03 коп., з яких: 15 729 грн. 25 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 2 714 грн. 78 коп. - заборгованість за відсотками (а. с. 18-35, 38, 75-123). Крім того, у вказаних документах вказано, що загальна сума боргу по комісії становить 5 251 грн. Однак, стороною позивача не заявлено вимогу про стягнення вказаного виду заборгованості. 23.06.2025 року позивач направив відповідачу вимогу про погашення вказаної заборгованості. Однак, в суду відсутні відомості щодо відповіді відповідача на таку вимогу (а. с. 58, 59). Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором від 11.01.2018 року № 2017707434 в розмірі 18 444 грн. 03 коп. Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 вказаного Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З наданих позивачем розрахунків вбачається, що відповідач не виконав умов вищевказаного кредитного договору. Відповідно дост. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1047 цього Кодексу на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, щопозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями статті 1048 ЦК України, яка на підставі частини 2 статті 1054 цього Кодексу застосовується до відносин за кредитним договором), передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже, між сторонами вказаного кредитного договору було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів, який оформлений ними в письмовій формі та підписаний позивачем власноручно. Сторони правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики за письмовим договором є обов`язковим. Крім того, стороною позивача належними та допустимими доказами доведено факт випуску вищевказаної банківської картки, а відповідач підтвердив факт отримання ним такої банківської картки, на виконання умов цього кредитного договору. Судом встановлено що доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач та його представник суду не надали, не подали будь-яких доказів на спростування користування відповідачем наданими йому кредитними коштами, а також не подали будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. Крім того, на час ухвалення даного рішення вказана заборгованість відповідачем добровільно не погашена, оскільки суду не надано жодних відомостей про протилежне. Окремо суд звертає увагу на те, що вказаний кредитний договір підписаний позивачем особисто (фізичний підпис), а тому не може вважатися неукладеним. Також нарахування відсотків за користування кредитними коштами здійснено в межах строку дії кредитного договору з урахуванням того, що відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. 02.04.2020 року набув чинності Закон України від 30.03.2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12.03.2020 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року №392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 року № 500. Тобто, з березня 2020 року строки позовної давності продовжені. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року №651 відмінено з 24 год. 00 хв. 30.06.2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Відповідно до п.19 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов поданий у строки, визначені законом. Тому позов підлягає задоволенню. Судом також встановлено, що позивачем за звернення з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп., що стверджується платіжною інструкцією № 175 від 27.08.2025 року (а. с. 13). Окрім того, стороною позивача понесені судові витрати за професійну правничу допомогу, вартість яких становить 3 000 грн. Так, відповідно до акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги № 2017707434 від 25.08.2025 року, детального опису робіт, виконаних адвокатом від 25.08.2025 року, договору про надання правової допомоги № 43453613 від 02.01.2025 р., адвокат Кеню Денис Васильович надав позивачу юридичні послуги, а останній прийняв надані послуги, а саме: -правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових консультацій; -складаненя позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором; -формування додатків до позовної заяви. Загальна сума витрат на професійну правничу допомогу становить 3 000 грн. (а. с. 16, 39, 49-53). Згідно з положенням ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України судові витрати (крім судового збору), пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шостастатті 137 ЦПК України). Вивчивши вищевказану документацію, з урахуванням позиції відповідача, співмірності витраченого часу адвоката та вартості послуг, виходячи з принципів розумності та співмірності, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень. Отже, дані судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивача на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог. На підставі ст.ст.11, 512, 514, 526, 530, 610, 612, 629, 1048, 1050, 1054, 1077 ЦК України та,

Outcome: approved