Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , яка є службовим житлом та перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва. Позовні вимоги мотивовано тим, що спірна квартира була передана Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації для створення та функціонування дитячого будинку сімейного типу, у зв`язку з чим їй надано статус службового житла. Відповідач набув право користування зазначеним житловим приміщенням виключно як вихованець дитячого будинку сімейного типу. Розпорядженнями Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 11.05.2018 № 270 та від 07.05.2019 № 263 відповідача було виведено з дитячого будинку сімейного типу, а сам дитячий будинок сімейного типу ліквідовано. На момент виведення відповідач був повнолітнім. Після припинення діяльності дитячого будинку сімейного типу відповідач фактично у спірній квартирі не проживає, однак залишається зареєстрованим за вказаною адресою, чим, на думку позивача, створює перешкоди у користуванні службовим житлом за його цільовим призначенням. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 29.07.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30.10.2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час був повідомлений належним чином. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. Також Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації надала суду письмові пояснення, у яких зазначила, що спірна квартира є службовим житлом, наданим виключно для забезпечення діяльності дитячого будинку сімейного типу. Відповідач набув право користування квартирою як вихованець дитячого будинку сімейного типу та втратив його після припинення діяльності такого будинку і виведення його з числа вихованців у зв`язку з досягненням повноліття. Служба вказала, що квартира закріплена на праві оперативного управління за Службою у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та має використовуватися відповідно до її цільового призначення, а подальша реєстрація відповідача створює перешкоди у здійсненні прав користування службовим житлом. У зв`язку з викладеним третя особа підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2002 № 564 затверджено Положення про дитячий будинок сімейного типу. Відповідно до пункту 3 вказаного Положення рішення про створення та забезпечення функціонування дитячого будинку сімейного типу приймається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчими органами міських рад (далі - орган, який прийняв рішення) на підставі заяви подружжя або окремої особи, яка не перебуває у шлюбі, що виявили бажання створити такий будинок, та поданого службою у справах дітей відповідного висновку про наявність умов для його створення з урахуванням рекомендації центру соціальних служб за результатами проходження курсу навчання з виховання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Служба у справах дітей обов`язково інформує таких осіб про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дітей, яких вони бажають взяти на виховання та для спільного проживання. Відповідно до пунктів 2,4 вказаного Положення вихованці проживають і виховуються у дитячому будинку сімейного типу до досягнення 18-річного віку. Після досягнення 18-річного віку такі особи у разі продовження навчання в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти можуть за їх вибором продовжити проживати і виховуватися у цьому дитячому будинку сімейного типу до закінчення відповідних закладів освіти. На підставі рішення про створення дитячого будинку сімейного типу між батьками вихователями та органом, який прийняв рішення про його створення, укладається договір. Договір про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу - адміністративний договір, що укладається на підставі закону, одним із учасників якого обов`язково є суб`єкт владних повноважень, його зміст становлять права та обов`язки учасників, передбачені законом та цим договором, у сфері захисту прав та інтересів дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування. Дія договору припиняється у разі, коли в дитячому будинку сімейного типу виникають несприятливі умови для виховання та спільного проживання дітей (тяжка хвороба батьків-вихователів, відсутність взаєморозуміння з дітьми, конфліктні стосунки між дітьми, невиконання батьками-вихователями обов`язків щодо належного виховання, розвитку та утримання дітей, невиконання індивідуальної програми реабілітації дитини з інвалідністю), повернення вихованців рідним батькам (опікуну, піклувальнику, усиновителю), досягнення дитиною повноліття, відмови батьків-вихователів від обов`язкової евакуації разом з вихованцями у разі загрози виникнення або виникнення надзвичайної ситуації, під час дії на території України або в окремих її місцевостях надзвичайного або воєнного стану, виявлення обставин щодо навмисного виведення дитини із дитячого будинку сімейного типу з метою усиновлення її іноземцями, за винятком ситуацій, коли іноземець є родичем дитини, за згодою сторін, з інших причин, передбачених договором, за рішенням суду, а також за наявності обставин, зазначених у статті 212 Сімейного кодексу України. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за Київською міською Радою. Згідно Акту № 89 від 09.10.2013 Департаментом будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради передано Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації вищевказану квартиру загальною площею 154,60 кв. м. (житловою - 82, 80 кв.м.) в будинку [ADDRESS] під службове використання для створення дитячого будинку сімейного типу. Як вбачається зі змісту п.1 Розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації № 705 від 20.11.2013 року «Про передачу квартири для розміщення дитячого будинку» чотирикімнатну квартиру загальною площею 154,60 кв. м., житловою - 82, 80 кв.м. в будинку [ADDRESS] передано Комунальному підприємству «Керуюча дирекція Шевченківського району». Розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 04.11.2013 № 677 «Про включення житлового приміщення до числа службового житла» включено до числа службових приміщень ШРДА з метою створення дитячого будинку сімейного типу чотирикімнатну квартиру [ADDRESS] . Крім того, розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 23.05.2014 № 263 «Про створення дитячого будинку сімейного типу в Шевченківському районі м. Києва» створено дитячий будинок сімейного типу за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 03.07.2014 № 341 «Про влаштування дітей до дитячого будинку сімейного типу, створеного на базі родини громадян [PERSON] та [PERSON] » влаштовано на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу за адресою: [ADDRESS] , серед інших дітей, позбавлених батьківського піклування, - [PERSON] , [INFO] . Розпорядженнями Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 11.05.2018 № 270 «Про ліквідацію дитячого будинку сімейного типу в Шевченківському районі м. Києва» та від 07.05.2018 № 263 «Про виведення [PERSON] , [INFO] , з дитячого будинку сімейного типу, створеного на базі родини [PERSON] », припинено дію угоди про організацію дитячого будинку сімейного типу від 04.07.2014 № 1, укладеної між Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією та громадянами [PERSON] і [PERSON] , знято з них статус батьків-вихователів та виведено з числа вихованців [PERSON] , [INFO] , із вказаного дитячого будинку і знято з нього статус дитини-вихованця дитячого будинку сімейного типу. На час виведення [PERSON] із вказаного будинку вік останнього складав 19 років 5 місяців, тобто особа була повнолітньою. У подальшому, Розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 25.02.2019 № 145 «Про закріплення квартир дитячих будинків сімейного типу Шевченківського району міста Києва за Службою у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації» закріплено на праві оперативного управління за Службою у справах дітей та сім`ї ШРДА квартири дитячих будинків сімейного типу Шевченківського району міста Києва згідно з додатком. Так, додатком № 145 до вказаного Розпорядження від 25.02.2019 квартиру [ADDRESS] закріплено на праві оперативного управління за Службою у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 58 ЦПК встановлено, що держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє керівник або представник. Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація є органом державної влади, що діє згідно з Законом України «Про місцеві державні адміністрації» та реалізує окремі делеговані йому повноваження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), визначені розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації №121 від 31.01.2011 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень». Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації є структурним підрозділом Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, яка утворюється головою Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, відповідно до Положення про Службу у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, затвердженого Розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 19.06.2023 № 334. Безпосереднє ведення справ і координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, а також стосовно здійснення передбачених законодавством заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству стосовно дітей та за участю дітей покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад (далі - служби у справах дітей). Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації є юридичною особою. Станом на сьогоднішній день [PERSON] перебуває на квартирному обліку у Відділі обліку та розподілу житлової площі Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації. Останньому повних 26 років. Місце фактичного проживання його невідоме. Проте, в квартирі [ADDRESS] ( [PERSON] , [INFO] (паспорт [NUMBER] ), він досі залишається зареєстрованим (з 16.10.2014). Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Згідно положень статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту мої порушених прав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] є службовим житлом, переданим для забезпечення діяльності дитячого будинку сімейного типу з 25.02.2019, перебуває у комунальній власності, право власності згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстроване за Київською міською радою, закріплена на праві оперативного управління за Службою у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації. Чинне законодавство України на даний час не містить визначення терміну «оперативне управління». За змістом ст.137 у редакції Господарського кодексу України (втратив чинність 28.08.2025, на підставі Закону України від 9 січня 2025 року № 4196-IX «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» було передбачено, що правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом). Власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб`єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб`єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням. Відповідно до п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Таким чином, в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у комунальній власності, Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація, яка здійснює право власності від імені Київської міської ради, має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю. Відповідач не є власником, наймачем або членом сім`ї власника житла, а набув право користування спірною квартирою виключно у зв`язку зі статусом вихованця дитячого будинку сімейного типу. Після досягнення повноліття та припинення діяльності дитячого будинку сімейного типу правові підстави для користування відповідачем спірним житлом припинилися. З моменту, коли перестали існувати правові підстави для користування житлом, особа, якій воно було надане, володіє ним незаконно, і власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні таким майном шляхом виселення. Тобто, позов про виселення є негаторним і може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення. Суд також враховує, що відповідач понад тривалий час у спірній квартирі не проживає, його місце фактичного проживання невідоме, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями третьої особи. Таким чином, суд доходить висновку, що формальна реєстрація відповідача у спірному житловому приміщенні порушує права власника та органу оперативного управління, а позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved