Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. ТОВ «Українські фінансові операції» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] 140800 грн заборгованості, яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кедиту) у розмірі 22000 грн., суми заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором 80850 грн, суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» - 37950 грн. в порядку ч.10, 11 ст. 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України за формулою і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] на їх користь. Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.06.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 4772416 про надання коштів на умовах споживчого кредиту на умовах, встановлених договором. Відповідно до п. 1.2. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 22000 грн. Згідно із п. 1.3 договору строк кредиту 360 днів: з 28.06.2024 по 23.06.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку [PERSON] вказав особисто під час укладання договору. Зарахування кредитних коштів в сумі 22000 грн. на платіжну карту відповідача відбулось через платіжну систему. Відповідно до реквізитів договору № 4772416 від 28.06.2024, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «66259». 27.02.2025 між ТОВ «ЛІНЕРУА УКРАЇНА» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу № 27/02/2025 відповідно до якого ТОВ «ЛІНЕРУА УКРАЇНА» відступило за плату, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до п.1.3 договору факторингу№ 27/02/2025 від 27.02.2025 ТОВ «ЛІНЕРУА УКРАЇНА» зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит фактору повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора шляхом повідомлення в особистому кабінеті боржника та/або відправлення текстового повідомлення. Відповідно до умов строк дії п.1.3 договору №4772416 строк кредиту 360 днів: з 28.06.2024 по 23.06.2025. Станом на дату укладення договору факторингу від 27.02.2025 №27/02/2025, строк дії договору №4772416 від 28.06.2024 не закінчився. А тому, в межах сроку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» з дати факторингу 27.02.2025 донараховано відсотки за (115календарних днів). 22000 грн*1,5%=330 грн. *115 днів=37950 грн. відсотки нараховані ТОВ «Українські фінансові операції». Нараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту процентами за правомірне користування чужими грошвоми коштами, розмір яких визначається договором. Оскільки відповідач добровільно заборгованість не погашає, сторона позивача просить стягнути в судовому порядку з [PERSON] суму боргу у розмірі 140800 грн., судові витрати - судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач свою позицію щодо позову не висловив. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. ТОВ «Українські фінансові операції» звернулося до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 140800 грн. (а.с.1-14) Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 13.10.2025 позовну заяву ТОВ «Українські фінансові операції» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 140800 грн., направлено за підсудністю до Конотопського міськрайонного суду Сумської області (а.с.91) Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 13.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено 02.12.2025 о 15:30 год (а.с.98) 02 грудня 2025 року ухвалою Конотопського міськрайонного суду витребувано в АТ «Ощад Банк» докази (а.с.102) 12 січня 2026 року ухвалою Конотопського міськрайонного суду підготовче судове засідання закрито, призначена справа до судового розгляду (а.с.112) Представник позивача в судове засідання не з`явився, надійшла заява про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують (а.с.100) Відповідачу ухвала про відкриття провадження направлена на зареєстроване місце проживання [ADDRESS] (а.с.99) . До суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.113). Згідно правової позиції Верховного суду у справі №755/17944/18 (постанова від 10.05.2023) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відзив на позовну заяву не надходив. 04.02.2026 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 28 червня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕРУА УКРАЇНА» та [PERSON] в електронній формі укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4772416, який підписано електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону, за яким надано в позику 22000 грн. строком на 360 днів. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 1,5% в день та застосування в межах всього строку кредиту. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк кредиту 9541,79 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк кредиту 140800 грн. (а.с.21-26). [PERSON] підисав паспорту споживчого кредиту до укладання до договору про споживчий кредит № 4772416 від 28.06.2024 (а.с.18-30). Як вбачається з довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 06.03.2025 на підставі договору про організацію переказу грошових коштів №ФК-П_19/03-01 від 12.03.2019, було успішно перераховано кошти 28.06.2024 в сумі 22000 грн на картку [NUMBER] (а.с.35,53-55) З довідки АТ «ОщадБанк» вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), та надано інформація по руху грошових коштів (а.с.108,109) Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит № 4772416 від 28.06.2024, станом на 27.02.2025, нараховано заборгованості у сумі 113850 грн, з яких: 22000 грн тіло кредиту; 80850 грн проценти за користування кредитом (а.с.49-52). 27 лютого 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу №27/02/2025, згідно якого ТОВ «Лінеура Україна» відступає права грошової вимоги, а ТОВ «Українські фінансові операції» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників вказані у реєстрі боржників (а.с.56-58) Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу 27/02/2025 від 27.02.2025 клієнт «ТОВ «Лінеура Україна» передав фактору ТОВ «Українські фінансові операції» Реєстр боржників кількістю 3557. Загальна сума заборгованості 61002206,19 грн. (а.с.58 на звороті-60, 74,75,79) З Витягу з реєстру боржників від 27.02.2025 вбачається, що первісним кредитором за договором №4772416 нараховано 22000 грн. заборгованість за основним боргом, 80850 грн заборгованість за процентами нарахованих первісним кредитором (а.с. 45-46) Крім того, в межах строку дії договору, ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 28.02.2025 по 22.06.2025 (115 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 37950 грн. (а.с.47). Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Глави 71 Цивільного кодексу України. ІV. Норми права, застосовані судом: Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, яка в силу ч.2 ст.1054 ЦК України застосовується до правовідносин у сфері кредитування, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в ст. 530ЦК вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п.1) ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога). Згідно із ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості наданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). V. Оцінка суду. Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо вважає, дійшов висновку про часткове задоволення позову. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачені в договорах строки грошові кошти не повернув. Заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №4772416 від 28.06.2024 не сплачувалася. Розмір суми заборгованості підтверджується умовами укладених договорів. За таких обставин, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача, який отримав право вимоги, заборгованість за договором №4772416 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 28.06.2024 в розмірі 19611,60 грн Водночас, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача, в порядку ч.10, ч.11 ст. 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних, враховуючи наступне. Відповідно до ч. 10 та ч. 11ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченомурозділом VII цього Кодексу. Таким чином, норма ч.10 та ч.11ст. 265 ЦПК України передбачає, що суд може зазначити в рішенні про нарахування саме відсотків або пені, натомість позивач просить нарахувати інфляційні витрати та 3 % річних, відповідно до статті 625 ЦК України, що в розумінні Цивільного кодексу України є різним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22 (провадження № 12-4гс24) зазначено, що питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи ч. 10 ст. 238 ГПК України (ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України) суд вирішує на власний розсуд із урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності. Окрім того, відповідно до п.18 Перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи наведене та те, що вказані кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час, суд вважає, що у задоволенні вимоги позивача про зазначення в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення, слід відмовити. Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29). VІ. Процесуальні витрати. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем ТОВ «Українські фінансові операції» при зверненні до суду був сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн (а.с.15) Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК з відповідача слід стягнути на користь позивача 2422,40 грн. судового збору Згідно із ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Ч.2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір №01/08/2024-А від 01.08.2024 про надання юридичних послуг укладений між ТОВ Українські Фінансові операції» та адвокатом Дідух Є.О. (а.с. 85-86), акт №4772416 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору №01/08-2024-А від 01.08.2024 відповідно до якого адвокат Дідух Є.О. надав правничу допомогу ТОВ Українські Фінансові операції», а саме: надання усної первинної консультації та роз`яснень з правових питань у рамках цивільного судочинства 440 грн, дослідження адвокатом наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи 840 грн, аналіз чинного законодавства, судової практики ВС, практики судів апеляційної інстанції 440 грн, підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту 840 грн., письмова юридична консультація, складання письмового висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства з урахуванням сталої судової практики - 840 грн., проведенням адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі 840 грн., складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором №4772416 від 28.06.2024, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] - 1640 грн., складання та оформлення інших документів додатків до позовної заяви, необхідних для повного, всебічного, об`єктивного та безпосередньо дослідження наданих до суду доказів 840 грн., складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції 1640 грн., представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства 1640 грн. Загальна сума 10000 грн (а.с.27). Враховуючи незначну складність справи, обсяг необхідних адвокатом послуг, час, витрачений адвокатом на надання послуг, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 4000,000 грн. витрат на правничу допомогу, що відповідатиме критерію розумності їхнього розміру, виходячи з обставин цієї справи.

Outcome: partial