Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

04.08.2025 року Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради звернулося до Новокодацького районного суду м. Дніпра з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення в розмірі 47 729 грн 81 коп. Позов обґрунтовано тим, що позивач надає відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою відкрито особовий рахунок. Відповідачі не сплачують послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка складає 47729 грн. 81 коп., з яких: 40046 грн. 14 коп. сума основного боргу, 869 грн. 23 коп. сума 3% річних, 6814 грн. 44 коп. інфляційне збільшення за період з 01.07.2018 року по 31.05.2025 року. На підставі викладеного позивач просить стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості з оплати послуг водопостачання та водовідведення. Ухвалою Новокодацького районного суду м. Дніпра від 07.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. Від відповідачів відзив на позов до суду не надходив. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача Скиби А.Ю. надійшла заява, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Враховуючи викладене, суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. У ході судового розгляду встановлено, що між КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та відповідачами встановились фактичні відносини з надання послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради №526 від 20.04.1995 року про розподіл плати за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал» відкрито особовий рахунок [NUMBER] . Споживачі зобов`язані оплатити послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати комунальних послуг. Згідно з відповідями з Єдиного державного демографічного реєстру відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за вказаною адресою з 09.03.1999 р., [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 02.03.1999 р., [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 02.04.2001 р., [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 11.09.2017 р. Відповідно до розрахунку позивача сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , станом на травень 2025 року складає 47729 грн. 81 коп., з яких: 40046 грн. 14 коп. сума основного боргу, 869 грн. 23 коп. сума 3% річних за період 01.07.2018 року по 31.01.2022 року, 6814 грн. 44 коп. інфляційне збільшення за період з 01.07.2018 року по 31.01.2022 року. Як вбачається з позову, борг відповідачами в повному обсязі не сплачено. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 вищезазначеного Закону комунальні послуги - це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживачі зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду, витне водопостачання та водовідведення» визначено, що споживачі питної води зобов`язані: своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред`являються. Відповідно до ст. 541 ЦК солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відтак, ураховуючи той факт, що відповідачі порушують зобов`язання з оплати наданих послуг з водопостачання та водовідведення, суд доходить висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з них заборгованості, позов в цій частині є таким, що підлягає задоволенню. Стосовно позовних вимог у частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційних, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. Матеріали справи не містять відомостей про встановлений між сторонами інший розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобов`язання, отже, вимога позивача про стягнення з відповідачів трьох відсотків річних та інфляційних втрат обґрунтована та підлягає задоволенню. З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. У порядку статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджені судові витрати позивача в розмірі 3 028 грн. в рівних частках, тобто по 757 грн. з кожного

Outcome: approved