Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №4110191 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03.11.2023, між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено вказаний договір. Відповідач отримав кредит у розімірі 9000 гривень, строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% від суми кредиту за кожен день користування (730% річних). 17.11.2023 між відповідачем та первісним кредитором було укладено додаткову угоду до кредитного договору, згідно якої сума кредиту була збільшена до 17000 грн. 26.08.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем укладено Договір факторингу №26/08/2024, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Кредитний договір та додаткова угода були укладені в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом, одноразовим ідентифікатором, відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Разом з тим, після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором, [PERSON] не виконав свого обов`язку з повернення кредиту в строк, передбачений Кредитним договором. Станом на 26.08.2024 (дата переходу права вимоги до позивача) заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем становить 99957,54 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 16999,98 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 82957,56 грн. нарахованими відповідно до п.1.4 Кредитного договору за ставкою 2% за кожен день користування кредитом за період з 03.11.2023 по 26.08.2024 включно. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №4110191 від 03.11.2023 в сумі 99957,54, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 гривень, а також витрати на правову допомогу в сумі 10000 гривень. Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися. Лише повідомлялися належним чином про проведення судового засідання. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, на підтвердження чого у матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення вих..№R067059079899, в якому стоїть відмітка «про одержання 25.12.2025» (а.с.84). Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, без його участі, про витребування доказів (а.с.10 зворотній бік позовної заяви). Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.72-74), витребування доказів (а.с.76-77) про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: 03.11.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] укладено договір №4110191 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором С718, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Згідно п.1.1 укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 9000 гривень. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. (а.с.13-17). Із копії паспорту споживчого кредиту від 03.11.2023 (а.с.18-20) судом встановлено, що відповідач електронним підписом С718 погодив умови отримання кредиту. Крім цього, на підтвердження перерахування кредитних коштів позивачем надано лист від ТОВ «Пейтек Україна», в якому вказано, що 03.11.2023 було успішно перераховано кошти від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на платіжну картку клієнта № [NUMBER] в сумі 9000,00 грн. (а.с.21). 17.11.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] укладено додатковий договір до договору №4110191 про надання коштів на умовах споживчого кредиту про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 65528, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Сума кредиту, яка надається згідно з цим додатковим договором складає 8000 грн., тип кредиту кредит, сума кредиту (загальний розмір) складає 17000 грн., періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (а.с.22-23). Із копії паспорту споживчого кредиту від 17.11.2023 (а.с.24-26) судом встановлено, що відповідач електронним підписом 65528 погодив умови отримання кредиту. Крім цього, на підтвердження перерахування кредитних коштів позивачем надано лист від ТОВ «Універсальні платіжні рішення», в якому вказано, що 17.11.2023 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта № [NUMBER] в сумі 8000,00 грн. (а.с.27). Згідно розрахунку заборгованості за договором №4110191 від 03.11.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, проведеного ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», заборгованість відповідача станом на 26.08.2024 становить: 99957,54 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 16999,98 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 82957,56 грн. (а.с.28-33). 26.08.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», укладено Договір факторингу №26/08/24, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №4110191 про надання споживчого кредиту від 03.11.2023 перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №26/08/24 від 26.08.2024, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №4110191 від 03.11.2023 становить 99957,54 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 16999,98 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 82957,56 грн. (а.с.46-54). Із витребуваної судом інформації встановлено, що на імя [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] ( [NUMBER] ). По рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) 03.11.2023 було зарахування коштів на суму 9000 грн. По рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) 17.11.2023 було зарахування коштів на суму 8000 грн., згідно виписки по рахунку (а.с.81-82). Дослідивши усі докази в їх сукупності та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими відповідачеві були надана грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, відповідач [PERSON] зобов`язався повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак, у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. За приписом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст.205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною першою ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1, 2 ст.639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Наявні в матеріалах справи докази вказують на те, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» і [PERSON] уклали в електронній формі кредитний договір та додатковий договір, які підписані сторонами електронними підписами. Отже, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» і [PERSON] у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитних договорів, зокрема, щодо розміру кредитів, порядку їх надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, підстав сплати комісії, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1049 ЦК України). Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Підстави для заміни кредитора в зобов`язанні перелічені в ст.512 ЦПК України, відповідно до якої до них (підстав) відносяться відступлення права вимоги, правонаступництво, виконання обов`язку боржника поручителем, виконання обов`язку боржника третьою особою. В силу ст.514 ЦПК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст.ст.1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1 та 2 ст.1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 29.09.2015 у справі 3 6-979-цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення первісному кредитору. Матеріалами справи також підтверджується факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» за кредитним договором, укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] умови взятого на себе кредитного зобов`язання не виконав, яке виявилося у неповерненні кредитних коштів, що стало наслідком звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», в якості нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. [PERSON] користувався наданими коштами, заперечень щодо незгоди із наданим кредитом та розміром нарахованої заборгованості суду не надав, доказів про відсутність заборгованості у розмірі, вказаному в розрахунку, суду ним також не надано, а тому права позивача порушені та підлягають захисту в судовому порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - платіжною інструкцією №3570 від 25.11.2025, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок. Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000 грн. позивач надав суду: договір №02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2025, укладений між позивачем - ТОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та виконавцем фізичною особою-підприємцем [PERSON] ; Акт приймання-передачі наданих послуг №116 від 04.11.2025; витяг з реєстру №1 до акту приймання-передачі та платіжну інструкцію №3337 від 06.11.2025, загальна грошова сума що підлягає оплаті за складення позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, формування додатків до позовної заяви, яка складає 10000.00 грн. Оскільки позивачем ТОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» в передбаченому ЦПК України порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу у сумі 10000.00 грн., суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь ТОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10000.00 грн.

Outcome: approved