Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

У грудні 2025 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі із 21.11.2023. До реєстрації шлюбу проживали однією сім`єю без реєстрації. Від спільного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що хоч з відповідачем проживають за однією адресою, однак останній в добровільному порядку на утримання дитини коштів не надає. Син знаходиться на її утриманні, а тому змушена звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою від 05.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. Правом подати відзив на позов або будь-які заперечення щодо змісту і вимог позовної заяви відповідач не скористався. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. Копія ухвали про відкриття провадження разом із копією позовної заяви з доданими документами судом направлялася за зареєстрованим місцем проживання відповідача та отримана ним 15.12.2025, що підтверджується трекінгом поштового відправлення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі із 21.11.2023, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу - [PERSON] ) є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зі змісту позовної заяви вбачається, що дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні та вихованні. Статтями 8,11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Абзацом першим пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Абзацом другим ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Позивачка у позовній заяві просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2026», розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 років до 18 років складає 3512 гривень. Отже, враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, суд вважає, що він спроможний надавати позивачці аліменти на утримання дитини у розмірі 3000 грн. щомісячно, що буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів. Беручи до уваги викладене та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачки та стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень на дитину щомісячно, починаючи стягнення з 01.12.2025, тобто з моменту звернення позивачки до суду, і до досягнення дитиною повноліття, на користь матері [PERSON] , що буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених обставин у справі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved