Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В своїй заяві зазначив, що з березня 2014 року у його правомірному користуванні постійно перебуває господарська будівля (гараж) розташована по [ADDRESS] . З вказаного часу він постійно, безперервно і відкрито користується, розпоряджається вказаною господарською будівлею, що підтверджується довідкою копією довідки виконавчого комітету Глобинської міської ради за вихідним № 2037 від 5 липня 2021 року та всіма згаданими і описаними нижче доказами у їх сукупності. За час відкритого, безперервного та правомірного володіння оспорюваним нерухомим майном, починаючи з 2014 року вказана будівля ним відремонтована. Крім того ним укладено ряд договорів на постачання електроенергії до оспорюваної господарської будівлі, виготовлено технічний паспорт на дану господарську будівлю у 2020 та 2025 роках та отримано окрему поштову адресу для вказаного об`єкта нерухомого майна. Згідно проведеної технічної інвентаризації, вказана господарська будівля (гараж), складається із наступних будівель та споруд: гараж, 1990 року забудови, позначеного у технічній документації літерою «А», загальною площею 30,6 кв.м. Технічна інвентаризація проведена станом на 15 липня 2025 року. Відповідно до звіту про експертне будівельно-технічне обстеження будівельних конструкцій об`єктів за адресою [ADDRESS] , вказане нерухоме майно являє собою будівлю (капітальну споруду) окремого, індивідуально визначеного об`єкту господарського типу (гараж), яка зведена без порушень будівельних норм та стандартів, придатна до постійної експлуатації за її призначенням; встановлено її технічний стан як задовільний; на території конструкцій, споруд зведених без дозвільної документації не виявлено; встановлена інвентарна вартість об`єкту. Фактично дана капітальна споруда є окремо стоячою будівлею яка не має примикань будь-яких інших споруд, має необхідні під`їздні шляхи та підхідні доріжки. Протягом періоду часу понад 10 років особисто він добросовісно набув, та відкрито, правомірно, безперервно володіє і користується даним нерухомим майном. Так з 2014 року ним виготовлено та забетоновано підлогу у будівлі, встановлено в`їздні ворота та вхідні двері, повністю замінено систему електричного живлення, відремонтовано дах, укладено договори на надання комунальних послуг. Однак у останній час він не має змоги користуватися електричною енергією адже, як виявилось, у нього не має і ніколи не було відповідних документів які посвідчують право власності на вказане нерухоме майно. Так в 2025 році під час планової заміни лічильника електроенергії, її постачання було припинено до надання до ПАТ «Полтаваобленерго» правовстановлюючих документів на будівлю яких, як виявилось, у нього не має. Раніше укладений договір про постачання електроенергії неодноразово продовжувався, однак в останній час таке вже неможливо. Для вирішення такого питання він неодноразово звертався до компетентних органів, однак виявилось, що право власності на зазначене нерухоме майно взагалі за жодною особою зареєстроване ніколи не було. Право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна до теперішнього часу ні позивачем, ні відповідачем, або іншими будь-якими особами - юридично не оформлене та не зареєстроване, що підтверджено зокрема витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 439171179 від 12 серпня 2025 року, та відповідною довідкою Кременчуцького міжміського бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області № 61/5956 від 15.10.2024 року. Посилаючись на викладене, позивач просив визнати за ним, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, що складається з господарської будівлі (гаражу) літ. «А», загальна площа 30,6 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, прохав задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Третя особа в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Законність та обґрунтованість позовних вимог підтверджується дослідженим у судовому засіданні наступними доказами: - Копією технічного паспорту на гараж [ADDRESS] від 15 липня 2025 року; - Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №439171179 від 12 серпня 2025 року; - довідкою № 61/5956 від 15.10.2024 виданою КП «Кременчуцьке МБТІ Кременчуцької міської ради»; - Експертним звітом № 32/25 про проведення будівельно-технічного обстеження від 12 серпня 2025 року (а.с. 21-29); - Договором підряду на технічне обслуговування від 11 березня 2014 року; - Договором про постачання електричної енергії № 910 від 11.05.2014; - Актом № 507 проведення технічного обстеження електролічильника від 18 травня 2015 року; - Актом перевірки виконання технічних умов № 05-03/59 від 18.01.2015; - Актом прийому-передачі майна від 08.05.2016; - Договором підряду від 08 квітня 2018 року; - Копією технічного паспорту на гараж [ADDRESS] від 20 липня 2020 року. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. За ч.4 ст.344 Цивільного кодексу України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. За ч.4 ст.344 Цивільного кодексу України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно з п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати,зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Згідно п. 14 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07. 02. 2014 р. виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. За ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Судом встановлено та доведено позивачем, його добросовісне, відкрите, безперервне володіння об`єктом нерухомого майна гаражем, який розташований за адресою: [ADDRESS] , більше 10 років. На підставі викладеного та

Outcome: approved