Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

16 грудня 2025 року представник ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначена позовна заява обґрунтована тим, що 24 листопада 2019 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2027470702. Відповідно до умов кредитного договору, банк надав позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти, за користування кредитом, інші платежі визначені кредитним договором. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору. Відповідач не надав своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. 20 серпня 2021 року, згідно умов договору факторингу № 20/08/21, АТ «ОТП БАНК» відступлено право вимоги за кредитним договором № 2027470702 від 24 листопада 2019 року на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуто право вимоги до відповідача. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою і становить 4745 грн 26 коп, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 3804 грн 11 коп, заборгованість по відсотках - 0,56 коп, заборгованість по комісії - 940 гривень 59 копійок. Позивачем на зазначену в кредитному договорі адресу відповідача направлялося повідомлення про відступлення права вимоги від АТ «ОТП БАНК» до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» із зазначенням інформації про порядок погашення заборгованості по кредитному договору. Водночас відповідачем дане повідомлення проігноровано, грошові кошти добровільно повернуті не були. Оскільки [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором № 2027470702 від 24 листопада 2019 року не виконав, а тому з урахуванням викладеного позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з нього заборгованість за кредитним договором у розмірі 4745 гривень 26 копійок. Ухвалою Захарівського районного суду Одеської області від 17 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та її розгляд відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України призначений у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін(а.с. 40). Ухвалою Захарівського районного суду Одеської області від 17 грудня 2025 рокувирішено питання про витребування від АТ «ОТП БАНК» доказів (а.с. 46). 24 грудня 2025 року від АТ «ОТП БАНК» до суду надійшли витребувані докази (а.с. 48-50). У судове засідання представник позивача не з`явилась, про час, дату і місце судового розгляду повідомлялась належним чином (а.с. 54). Водночас, у прохальній частині позовної заяви, просила суд розглядати справу без її участі. Зазначила, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (зв.а.с. 5, а.с. 6). Відповідач у судове засідання не з`явився хоча належним чином, в порядку визначеному статтями 128-131 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судової повістки за адресою реєстрації місця проживання: [ADDRESS] . Направлена йому судова повістка про виклик до суду за його місцем реєстрації, повернута суду з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 72). Відповідач про причини неявки суд не повідомив та не подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до частини 7 статті 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», за запитом судді у справі № 517/1276/25 на підставі частини 8 статті 187 ЦПК України, сформовано відповідь № 2140702 від 17 грудня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру щодо [PERSON] , [INFO] , згідно якої останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 39). Згідно із пунктом 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до правової позиції КЦС ВС викладеної у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Ураховуючи зазначене, а також те, що повістка про виклик у судове засідання судом направлялася належним чином за офіційним зареєстрованим місцем проживання відповідача, а конверт повернувся на адресу суду з довідкою поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», суд дійшов висновку, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду. Суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, а тому за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом установлено, що 24 листопада 2019 року між АТ«ОТП БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2027470702. Відповідно до умов вказаного договору позичальнику надано кредит в сумі 4588 грн зі строком повернення кредиту 24 листопада 2021 року та процентною ставкою - 0,01 % річних (фіксована) (а.с. 13). Також у матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, підписаний [PERSON] 24 листопада 2019 року, в якому містяться основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (зв.а.с. 14). Виписка по особовому рахунку відповідача [PERSON] в АТ «ОТП БАНК» підтверджує факт виконання кредитором своїх зобов`язань за кредитним договором (а.с. 49-50). 20 серпня 2021 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладений договір факторингу № 20/08/21, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 2027470702 від 24 листопада 2019 року, укладеним між АТ «ОТП БАНК»та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС»(а.с. 20-24). Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 20/08/21 від 20 серпня 2021 року ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2027470702 від 24 листопада 2019 року в сумі 4745 грн 26 коп, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 3804 грн 11 коп, заборгованість по відсотках - 0,56 коп, заборгованість по комісії - 940 гривень 59 копійок (а.с. 9). Представником позивача на зазначену в кредитному договорі адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги від АТ «ОТП БАНК»до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» із зазначенням інформації про порядок погашення заборгованості по кредитному договору (а.с. 36). Водночас відповідачем дане повідомлення проігноровано, кредитні кошти добровільно повернуті не були. Оскільки, відповідач свої зобов`язання за умовами кредитного договору не виконав, суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови договору не виконуються, кошти, відсотки та комісія за його користування не повертаються. Згідно із статтю 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно із статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до статті 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно із статтею 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом установлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання коштів. Статтею 525 ЦК України установлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кошти, порушив вимоги статті 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, [PERSON] має перед ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 2027470702 від 24 листопада 2019 року в сумі 4745 грн 26 коп, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 3804 грн 11 коп, заборгованість по відсотках - 0,56 коп, заборгованість по комісії - 940 гривень 59 копійок Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 2027470702 від 24 листопада 2019 року наданий суду і відповідає вимогам закону (зв.а.с. 50). З огляду на викладене позов підлягає задоволенню. Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1059800 грн). Згідно із частиною 3 статті 4 ЗУ «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Відповідно до платіжної інструкції № СЗ-978 від 02 грудня 2025 року ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», у відповідності до вказаних положень закону сплачено судовий збір за подання позовної заяви в електронній формі з використанням підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» у розмірі 2422 грн 40 коп (зв.а.с. 26). Отже, з урахуванням задоволення позову, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України та частини 3 статті 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідачки на користь позивача також потрібно стягнути судовий збір в розмірі 2422 гривень 40 копійок. Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 3000 грн, суд дійшов такого висновку. На підтвердження витрат правничої допомоги представником позивача надано: копію акта 2027470702 від 14 листопада 2025 року про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги з якого вбачається, що адвокатом надано, а клієнтом прийнято правничу (правову) допомогу: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» - 0,5 год - 500 грн, складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості - 2 год - 2000 грн, формування додатків до позовної заяви (письмові докази) 0,5 год - 500 грн, а всього 3000 грн (а.с. 7), копію договору № 43453613/1 про надання правової допомоги від 25 серпня 2025 року, укладеного між ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» та адвокатом Гулієвою С.А., предметом якого є надання адвокатом клієнту юридичної допомоги в обсязі та на умовах, передбачених договором (а.с. 10-12), копію додаткової угоди № 2027470702 від 14 листопада 2025 року до договору № 43453613/1 про надання правової допомоги від 25 серпня 2025 року, за яким сторони розширили розділ «1 Предмет договору» та доповнили новим пунктом: адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення заборгованості з [PERSON] (зв.а.с. 24), копію посвідчення адвоката від 21 серпня 2025 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 12018/10 від 21 серпня 2025 року, які видані на ім`я Гулієвої С.А. (а.с. 28, зв.а.с. 28). Відповідно до пункту 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з частинами 4-6 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отож суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) міститься висновок, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Аналогічний висновок (обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами) наведений: у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 09 квітня 2019 року у справі № 826/2689/15, від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19. Відповідачем не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Водночас щодо співмірності витрат на правничу допомогу суд зазначає таке. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21) міститься висновок, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Отже, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі, фактично виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги, суд вважає обґрунтованим та доведеним доказами заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу у сумі 3000 гривень, яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved