Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Позивач АТ «Сенс Банк» звернулося в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.07.2019 між АТ Альфа-Банк, яке в подальшому було перейменовано на АТ «Сенс Банк» та [PERSON] укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631198852. Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, однак він належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує, в результаті чого має заборгованість перед кредитором, яка складає 124 560,31 грн. У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 631198852 від 10.07.2019 року в розмірі 124 560,31 грн та судові витрати. Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду 15 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та не заперечує щодо заочного вирішення справи. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини: 10.07.2019 між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір, шляхом акцептування АТ «Альфа Банк» пропозиції [PERSON] на укладання Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк», за умовами якого клієнту відкрито поточний рахунок з електронним платіжнім засобом у гривні та для Клієнта випущена міжнародна платіжна карта MasterCard DEBIT WORLD строком дії 5 років з моменту випуску, із встановленням кредитної лінії у розмірі 28600 грн, зі сплатою відсотків у розмірі 35.99%, тип процентної ставки - фіксована. Максимальна сума Кредиту (Кредитної лінії) складає 200 000 грн. Крім того, з наданого позивачем паспорта споживчого кредиту вбачається, що сторонами за вищевказаним кредитним договором додатково узгоджено істотні умови кредиту, а саме: ціну договору (кредитна лінія у розмірі 28600 грн., максимальна сума 200000 грн), строк договору (12 місяців з можливістю подальшої пролонгації), фіксовану процентну ставку (35,99% річних), реальну річну процентну ставку по Програмі % річних (0,01% річних), суму щомісячного платежу) 865 грн; строк внесення платежу (до 20 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем відкриття картки). Розділом 5 вказаного паспорта визначений порядок повернення кредиту щомісячно, не менш ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5% від суми заборгованості, мінімум 50 грн. При цьому, паспорт споживчого кредиту засвідчений підписами відповідача [PERSON] та представника банку і датований 10.07.2019. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору. Також, 10.07.2019 між [PERSON] (страхувальником), ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» (строховиком) та АТ «Альфа-Банк» (вигодонабувачем) було підписано заяву (акцепт) № 248.630805621.111 про прийняття пропозиції укласти договір страхування. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс-Банк», що вбачається із загальнодоступної мережі Інтернет та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. Згідно виписки за особовими рахунками з 10.07.2019 по 03.07.2025 АТ «Альфа Банк», 10.07.2019 АТ «Альфа Банк» на виконання умов Договору перерахував кошти у сумі 28600 грн. на рахунок відповідача [PERSON] . З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором №631198852 від 10.07.2019 станом на 03.07.2025 становить 124 560,31 грн., з яких 76 255,08 грн. прострочене тіло кредиту, 48 305,23 грн. відсотки за користування кредитом. 10.07.2025 року на адресу позичальника направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, однак, відповідачем дану вимогу залишено без реагування, відповідач свідомо не скористався своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за кредитним договором, в зв`язку з чим, має заборгованість в розмірі 124 560,31 грн. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3)сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Зі змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед банком та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 16.09.2020 при розгляді цивільної справи № 200/5647/18. Згідно виписки по особовим рахункам з 10.07.2019 по 03.07.2025 відповідач частково сплачував заборгованість за Договором, разом з тим він неналежним чином виконував свої зобов`язання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка станом на 03.07.2025 становить 124 560,31 грн. За таких обставин, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення із [PERSON] на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованості за кредитним договором №631198852 від 10.07.2019 у розмірі 124 560,31 грн. Щодо витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. У відповідності до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Відповідно до вимог частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення справи. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача подав суду: договір про надання послуг №1006 від 28.01.2025 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧК №000963. Зваживши ступінь складності справи та надані представником позивача докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, час та зусилля, витрачені на надання правової допомоги поза судовим засіданням, враховуючи принцип співмірності суд вважає, що на користь позивача з відповідача слід стягнути суму витрат на правову допомогу в розмірі 10 377,98 грн.. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved