Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви 12.11.2025 ТОВ «ФК «Солвентіс» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 15 062 грн 40 коп., а також судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 10.10.2019 між ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 12 000 грн зі сплатою 1,02% в день та кінцевим строком повернення коштів до 08.11.2019. Кредитодавець виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит на умовах та в порядку, передбаченому договором. На підставі договору факторингу позивач набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 15 062 грн 40 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 12 000 грн; проценти за користування кредитом в розмірі 3 062 грн 40 коп., які позивач просить стягнути з відповідача. Доводи сторін у справі Позивач просив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач відзив на позов не подавав. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 10.10.2019 між ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 12 000 грн зі сплатою 1,02% в день та кінцевим строком повернення коштів до 08.11.2019 (а.с. 10). Цього ж дня, ТОВ «Алекскредит» перерахувало на рахунок [PERSON] кредитні кошти в розмірі 12 000 грн (а.с. 9). 10.06.2025 між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Секвоя Капітал» набуло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором (а.с. 16). 07.07.2025 між ТОВ «Секвоя Капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Солвентіс» набуло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором (а.с. 26). Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 15 062 грн 40 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 12 000 грн; проценти за користування кредитом в розмірі 3 062 грн 40 коп. (а.с. 13). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно із ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Матеріалами справи підтверджується, що договір позики між сторонами укладено в електронному вигляді, відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Кредитодавець свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши кредит, а відповідач, у свою чергу, не повернув своєчасно кредитні кошти, і станом на день звернення позивача до суду із зазначеним позовом існує заборгованість за кредитним договором. Таким чином, невиконання відповідачем договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит. Позивачем на підтвердження погодження сторонами істотних умов кредитного договору, укладення сторонами кредитного договору, перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, надано належні, допустимі та достатні докази, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. При цьому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позивач має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки (Постанова ВП ВС від 28.03.2018 № 444/9519/12, Постанова ВС від 01.09.2022 № 225/3427/15-ц). Зі змісту Додатку № 1, який є складовою частиною кредитного договору вбачається, що відповідачу надано кредит в розмірі 12 000 грн зі сплатою 1,02% в день та кінцевим строком повернення коштів до 08.11.2019 (а.с. 12). Заявлений позивачем розмір процентів за користування кредитом, який підлягає стягненню з відповідача, що становить 3 549 грн 60 коп. (12 000 грн х 1,02% в день х 29 календарних днів), відповідає умовам договору, нарахований в межах строку кредитування, а тому відповідає вимогам закону і є обґрунтованим. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентів за користування кредитом підтверджується належними, допустимими і достатніми доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Висновки за результатами розгляду позовної заяви За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підтверджуються належними, допустимим і достатніми доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Указаний критерій застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд приходить до висновку, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у зазначеній справі представником позивача частково обґрунтовано, і з огляду на незначну складність самої справи, суд вважає, що понесені позивачем витрати є не співмірними із складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг. У зв`язку з вищезазначеним, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 2500 грн., що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат саме в зазначеному розмірі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved