Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

У грудні 2025 року в провадження Володимирського міського суду Волинської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 05.09.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс», та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №152616, за умовами якого відповідачу надано у кредит кошти у розмірі14 474,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а останній зобов`язався повернути кошти та сплатити проценти за користування ними. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора e0780db4. Зазначає, що згідно умов кредитного договору, 05.09.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № [NUMBER] відповідачки, що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідачка прийняла пропозицію первісного кредитора. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується Довідкою про перерахування коштів. До теперішнього часу відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором № 152616 від 05.09.2024 року про надання кредиту належним чином не виконала, чим порушила зобов`язання встановлені договором. 16.04.2025 між первісним кредитором -ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу №16042025, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором № 52616 від 05.09.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Юніт Капітал». У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором № 152616 від 05.09.2024, заборгованість[PERSON] станом на день звернення до суду становить 14 441,70 грн, яка складається з: 9 881,33 грн - заборгованість по тілу кредиту; 4 060,37 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 500,00 грн - заборгованість по комісії; 0,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з[PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором у сумі 14 441,70 грн, яка складається з: 9 881,33 грн - заборгованість по тілу кредиту; 4 060,37 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 500,00 грн - заборгованість по комісії, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Ухвалою судді Володимирського міського суду Волинської області від 24.12.2025 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі розгляд її постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання, визначено строки для подання заяв по суті справи, задоволення клопотання позивача про витребування доказу, призначено судове засідання. Вказаною ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію та докази, що підтверджують факт зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду письмову заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за її відсутності та відзив не подала, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду на направляла. Ухвалою суду від 04.02.2026 ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала, в той же час представник позивача не заперечував проти заочного вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. За змістом позиції Верховного Суду, сформованої у справі від 01.10.2020 №361/8331/18, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. З матеріалів справи слідує, що 05.09.2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 152616, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».Сторони погодили, що Договір складається з індивідуальної частини договору, графіку платежів та публічної частини договору, яка розміщена на сайті кредитодавця, які є невід`ємними частинами договору (п. 1.1.Договору). Позичальник засвідчив, що ознайомився з усіма складовими договору та інформація є для нього зрозумілою (п. 1.2. Договору). Відповідно до п. 2.1. Договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.2.6. Договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.2.2.1 Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.2.6. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Відповідно до п. 2.2.1 Договору сума кредиту становить 14474,00 грн. та надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку:у розмірі 6861,42 грн. для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит №147098 від 22.07.2024 укладеним з кредитодавцем; у розмірі 4138,82 грн. на № рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; у розмірі 3473,76 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 330,00 % річних. Тип процентної ставки фіксована (п. 2.3. Договору). Знижений тариф за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 грн. Стандартний тариф 100,00 грн. (п. 2.4. Договору). Як вбачається з п.2.5. Договору комісія за надання кредиту складає 3 473,76 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 24,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, як це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. Загальний строк кредитування складає 126 днів з 05.09.2024 року по 09.01.2025 року (п. 2.6. Договору). Відповідно до п.2.6.1. Договору, строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється Графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом: 1 раз на два тижні. Конкретні дати вказані в графіку платежів. Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору у випадку порушення чи неналежного виконання Позичальником умов цього Договору, Кредитодавець з дотриманням вимог законодавства, має право здійснювати регулювання простроченої заборгованості та/або стягнути заборгованість в примусовому порядку та/або відступати , передавати свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб без згоди Позичальника. До матеріалів позовної заяви позивачем долучено графік платежів за кредитним договором № 52616 від 05.09.2024 року та паспорт споживчого кредиту які підписані відповідачем, у зазначеному паспорті споживчого кредиту міститься інформація, щодо укладення договору про споживчий кредит. Довідкою за № 3881/30-10 від 30.10.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» повідомляє про успішність наступної операції, згідно договору №№1412/22-1 від 14.12.2022 року, укладеного з ТОВ "Фінансова компанія "Контрактовий дім", відповідно якої 05.09.2024 на платіжну карту [PERSON] № [NUMBER] було зараховано 4138,82 грн. Відтак вказаний доказ з врахуванням пункту 2.1 Кредитного договору є достатнім доказом виконання ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» зобов`язаннь за кредитним договором №52616 від 05.09.2024року. Згідно витребуваної судом інформації, судом встановлено, що на ім`я [PERSON] у АТ КБ «ПриватБанк» емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Згідно виписки за даним договором відповідачці 05.09.2024 року зараховані кошти на карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), у розмірі 4138,82 грн. Пунктом першим ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи встановлено, що 16.04.2025 між первісним кредитором -ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу №16042025, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором № 52616 від 05.09.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Юніт Капітал». Оскільки на підставі даного договору відбулась заміна первісного кредитора на ТОВ «Юніт Капітал», тому останній вправі заявляти вимоги до відповідача про повернення кредитної заборгованості. За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. З дослідженого судом розрахунку заборгованості по кредиту встановлено, що відповідачка не вчасно та не в повному обсязі проводила платежі по погашенню кредиту, таким чином, неналежним чином виконує умови договору. Із даного розрахунку вбачається, що у [PERSON] , існує заборгованість за кредитним договором № 52616 від 05.09.2024 року, в сумі 14 441,70 грн, яка складається з: 9 881,33 грн - заборгованість по тілу кредиту; 4 060,37 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 500,00 грн - заборгованість по комісії. З огляду вищенаведеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] не належним чином виконує умови зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договору, наявність заборгованості за цим договором, а також її розмір. Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що відповідачка порушивши зобов`язання по умовах договору має заборгованість перед ТОВ «Юніт Капітал» за кредитним договором на загальну суму 14 441,70 грн., яка жодними належними та допустимими доказами не спростована відповідачкою, а тому підлягає стягненню в користь позивача. Що стосується позовних вимог позивача про стягнення з відповідачки судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У своїй постанові від 13.12.2018 року у справі № 816/2096/17 Верховний Суд прийшов до висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії. Судом встановлено, що 10.09.2025 року між АБ «Соломко та партнери» та позивачем ТОВ «Юніт Капітал» було укладено Договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 за умовами якого бюро взяло на себе зобов`язання з приводу надання правничої допомоги у спорі, який є предметом здійснення даного судового провадження. Як вбачається із акту прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025 до вищевказаного договору, вартість правничої допомоги склала 7 000 грн. та складається з наступного: складення позовної заяви 5000 грн. (2 год.); вивчення матеріалів справи 1000 грн. (2 год.); підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації 500 грн. (1 год.); підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації 500 грн. (1 год.). З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій при розгляді справи, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім цього, суд зазначає, що внаслідок запровадження з 15.12.2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, які наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої сторони. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог ч. 5 ст.137 ЦПК України за наявності клопотання іншої сторони. До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.09.2021 року при розгляді справи № 160/12268/19. Разом з тим, відповідачкою не було подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, попри ту обставину, що про наявність судового провадження останню було повідомлено своєчасно, а тому вона мала можливість в належний спосіб розпорядитися своїми процесуальними правами. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Із наведеного слідує, що понесені позивачем та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з даним позовом в розмірі 2 422,40 грн., а також понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн., у зв`язку із задоволенням позову, підлягають компенсації за рахунок відповідача.

Outcome: approved