Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

04.02.2025 року позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до Луцької міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла її баба, [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) розміром 3,23 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у КСП «Шепель» Луцького району Волинської області. Зазначає, що вона пропустила, передбачений законом строк для прийняття спадщини, з поважних причин, оскільки їй не було відомо про належність спадкодавцю (її бабі) права на земельну частку (пай). Вказує, що про наявність вищевказаного спадкового майна вона дізналася нещодавно, а саме при зверненні до Заборольського старостинського округу щодо з`ясування суми нарахованого їй земельного податку, де їй було повідомлено про видачу на ім`я баби сертифікату на право на земельну частку (пай) в КСП «Шепель» та роз`яснено про необхідність оформлення спадщини. На підставі викладеного позивач просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її баби [PERSON] , яка померла [INFO] , строком один місяць з дня набрання рішенням законної сили. Ухвалою суду від 03.11.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 03.11.2025 року судом було зроблено запит до Першої Луцької державної нотаріальної контори про надання витягу (інформаційної довідки) із спадкового реєстру. 14.11.2025 року до суду від державного нотаріуса Першої Луцької державної нотаріальної контори Кузуб Ю.В. надійшла відповідь на запит, в якій зазначено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась та до даної відповіді державним нотаріусом було додано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру № 83167132 від 06.11.2025 року. 03.12.2025 року до суду від представника відповідача надійшов заява про розгляд справи без участі сторони відповідача, в якій також зазначено, що при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Ухвалою суду від 03.12.2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Радюк З.О., просила позовну заяву задовольнити з підстав, які у ній зазначені. Також додатково зазначила, що на момент відкриття спадщини спірні правовідносини регулювались Цивільним кодексом УРСР, де успадкування майна онуками спадкодавця передбачено не було, що, на її переконання, також вплинуло на пропуск строку для прийняття спадщини, так як таке право з`явилося після прийняття діючого Цивільного кодексу України. В судовому засіданні позивач, [PERSON] , просила позовну заяву задовольнити з підстав, які у ній зазначені. Додатково пояснила, що не прийняла спадщину так як не знала про існування у покійної баби майна, яке б можливо було успадкувати. Крім цього зазначила, про не зверталася до нотаріуса, так як думала, що не має права на спадкування поки були живі діти покійної баби, в тому числі її батько. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджуються копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане повторно 18.07.2025 року Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 4 (а.с. 9). Померла спадкодавець, [PERSON] , є бабою позивача, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , після укладення якого, остання змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] (а.с. 6-8). [PERSON] , син спадкодавця, [PERSON] , та батько позивача, [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Луцької міської ради, місце проживання [PERSON] до дня її смерті ( [INFO] ) було зареєстровано за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Шепель та за вказаною адресою, станом на 05.03.2000 року, [PERSON] була зареєстрована та проживала одна (а.с. 12). [PERSON] , за своє життя, набула право на земельну частку (пай) в колишньому колективному сільськогосподарському підприємстві «Шепель» Луцького району згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0144559, виданого Луцькою районною державною адміністрацією, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 92 від 07.05.1997 року, що підтверджується листом Головного управління держгеокадастру у Волинській області № 29-3-0.334-3182/2-25 від 04.08.2025 року (а.с. 11). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 83167132 від 06.11.2025 року. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчиненні окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 4; ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом частин 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, за змістом указаних норм, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року, а у разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Статтею 549 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Частиною першою ст. 550 ЦК Української РСР 1963 року строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Цей строк може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Отже, при вирішенні спірних правовідносин, слід керуватися нормами ЦК УРСР. Враховуючи вищевикладене та оскільки нормами Цивільного кодексу 1963 року не було передбачено надання спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини, підстав для задоволення позову немає. Аналогічні висновки з цього питання містяться у постанові Верховного Суду від 18 січня 2018 року за № 556/1354/15-ц. Більш того, як було встановлено судом, спадкодавець, [PERSON] , є бабою позивача [PERSON] , по лінії батька, [PERSON] . Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Проаналізувавши вищезазначені норми ЦК УРСР, можна зробити висновок, що онуки спадкодавця набувають право на спадщину виключно у тому випадку, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. Як було встановлено судом, спадкодавець, [PERSON] (баба позивача), померла [INFO] , тоді як її син, [PERSON] (батько позивача), помер [INFO] , тобто на день відкриття спадщини ( [INFO] ) він був живий і саме він мав би успадкувати спадщину після померлого спадкодавця, тоді як у позивача, в силу положень ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР, такого права не виникло, у зв`язку з чим і не виникло права звертатися до суду з заявою про продовження строку для прийняття спадщини. Таким чином, суд, з врахуванням викладеного вище, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Питання про розподіл понесених судових витрат сторонами перед судом не порушувалося. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed