Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

24.12.2025 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона, [PERSON] з 2015 року разом проживала без укладення шлюбу з відповідачем [PERSON] , від стосунків з яким у них народилась донька. Оскільки вони у шлюбі не перебували, [PERSON] визнав батьківство над їхньою спільною дитиною [PERSON] [INFO] . У 2019 році сторони припинили стосунки, на даний час позивачка разом з донькою проживають окремо від відповідача за адресою: [ADDRESS] . Відповідач матеріальну допомогу не надає, позивач не має можливості самостійно утримувати дитину, яка потребує коштів на одяг, харчування, тощо. Враховуючи вищевикладені обставини, просить стягнути з [PERSON] на свою [PERSON] користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Позивачка у судове засідання не з`явилась, але до його початку надала суду заяву, якою просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, але до його початку надав заяву, якою просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд дослідивши докази, які були надані суду, приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у стосунках починаючи із 2015 року до 2019 року, без реєстрації шлюбу. Відповідно до копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 18 серпня 2016 року виданого виконавчим комітетом Мар`ївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області[PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] . Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів враховується відсутність у платника аліментів, інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, , що передбачено ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до ч. 1. ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Приписами статей 181, 192 СК України, встановлено, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З наданих письмових доказів, суд дійшов висновку, що відповідач є працездатним і може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину передбачених ст.188 СК не встановлено, тому вимоги позивачки підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved