Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

18.12.2025 року до суду звернувся [PERSON] , представник заявника [PERSON] , заінтересована особа УПРАВЛІННЯ ПРАЦІ ТА СОЦІАЛЬНОГО ЗАХИСТУ НАСЕЛЕННЯ ВИКОНКОМУ ДОВГИНЦІВЬСКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ РАДИ (ВІДДІЛ ОБСЛУГОВУВАННЯ ОСІБ З ІНВАЛІДНІСТЮ, ВЕТЕРАНІВ ВІЙНИ ТА ПРАЦІ) та просив суд встановити над недієздатним [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) опіку та призначити опікуном його брата [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ), в обгрунтування заяви вказав, що рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2013 року по справі №211/426/13-ц (яке набрало законної сили 16.07.2013 року) визнано недієздатним [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Кривого Рогу, який мешкає за адресою [ADDRESS] (Рішення та довідка МСЕК додається до цієї Заяви). Також, рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2013 року по справі №211/426/13-ц встановлено над [PERSON] опіку та призначено опікуном його мати [PERSON] . Однак, [INFO] [PERSON] ( [INFO] ) померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 18 жовтня 2025 року (Свідоцтво про смерть додається до цієї Заяви). І таким чином, наразі виникла необхідність встановлення опіки над [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою [ADDRESS] та призначення нового опікуна. Щодо звернення рідного брата [PERSON] ( [INFO] ) до суду з заявою про встановлення опіки над [PERSON] ( [INFO] ), необхідно зазначити наступне: Відповідно до статті 55 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Докази, що підтверджують факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] : Свідоцтво про народження [PERSON] ( [INFO] ) № [NUMBER] (Свідоцтво додається до цієї Заяви); Свідоцтво про народження [PERSON] ( [INFO] ) № [NUMBER] (Свідоцтво додається до цієї Заяви); Паспорт [PERSON] серії [NUMBER] виданого Довгинцівським РВ Криворізького УМВС України у Дніпропетровській області 12 серпня 2004 року з зареєстрованим місцем проживання за адресою: [ADDRESS] та РНОКПП (Паспорт та РНОКПП додається до цієї Заяви); Паспорт [PERSON] серії [NUMBER] виданого Довгинцівським РВ Криворізького УМВС України у Дніпропетровській області 10 вересня 1999 року з зареєстрованим місцем проживання за адресою: [ADDRESS] та РНОКПП (Паспорт та РНОКПП додається до цієї Заяви). На теперішній час [PERSON] (заявник) та [PERSON] (особа, яка потребує опіки) проживають разом, всі дії пов`язані з доглядом та забезпеченням життєвих потреб [PERSON] , здійснює його старший брат [PERSON] . [PERSON] перебуває на повному матеріальному та побутовому забезпеченні свого старшого брата. Взаємовідносини між ними є доброзичливими та такими, що забезпечують належний догляд і утримання [PERSON] Враховуючи потребу [PERSON] (недієздатної особи) у догляді та піклуванні, а також смертю попереднього опікуна (матері [PERSON] ), старший брат [PERSON] одночасно з поданням відповідної заяви до суду звернувся також до Відділу обслуговування осіб з інвалідністю, ветеранів війни та праці Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної в місті ради для отримання відповідного документу (подання, висновку та інш.) про можливість бути опікуном [PERSON] . Більш того, [PERSON] має фінансову можливість (Довідка про доходи додається до цієї Заяви)для створення необхідних побутових умов для свого молодшого брата та забезпечення його лікування. Більш того, [PERSON] пройшов повний медичний огляд та отримав відповідний медичний висновок (Медичний висновок додається до цієї Заяви), що також підтверджує можливість бути опікуном свого молодшого брата [PERSON] та забезпечення його відповідним доглядом. Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, призначення [PERSON] опікуном свого рідного брата [PERSON] є доцільним та якнайкраще відповідає інтересам недієздатної особи. Щодо відсутності правових підстав для повторного визнання [PERSON] , [INFO] недієздатним, необхідно зазначити наступне: Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2013 року по справі №211/426/13-ц (набрало законної сили 16.07.2013 року) визнано недієздатним [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Кривого Рогу, який мешкає за адресою [ADDRESS] . На момент ухвалення вказаного рішення процедура вирішення питання про визнання особи недієздатною, призначення та заміну опікуна регламентувалася статтею 241 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення судом рішення). Вказана норма процесуального права не передбачала будь-яких обмежень строком дії рішення суду про визнання повнолітньої особи недієздатною, а тому з урахуванням конституційного визначення щодо незворотності дії у часі законів та нормативно-правових актів рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2013 року по справі №211/426/13-ц є чинним в частині визнання [PERSON] недієздатним. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2024 року у справі №638/5358/23. Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.12.2025 року заяву було прийнято до розгляду. Представник заявника [PERSON] надав суду заяву про розгляд без його участі, на задоволенні заяви наполягав, надав додаткові пояснення в яких вказано, щодо необхідності застосування до цієї справи правових висновків викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2024 року у справі №638/5358/23 Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2013 року по справі №211/426/13-ц (набрало законної сили 16.07.2013 року) визнано недієздатним [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Кривого Рогу, який мешкає за адресою [ADDRESS] . На момент ухвалення вказаного рішення процедура вирішення питання про визнання особи недієздатною, призначення та заміну опікуна регламентувалася статтею 241 ЦПК України. Редакція статті 241 Цивільного процесуального кодексу станом на 05 липня 2013 року (редакція Цивільного процесуального кодексу від 09.06.2013 року) звучала наступним чином: Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу. Суд розглядає питання про звільнення опікуна або піклувальника в судовому засіданні з повідомленням заінтересованих осіб. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про вільнення опікуна або піклувальника. Скасування рішення суду про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, цивільна дієздатність якої була обмежена, здійснюється за рішенням суду за заявою самої фізичної особи, її піклувальника, членів сім`ї або органу опіки та піклування. Скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, органу опіки та піклування.Рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Вказана норма процесуального права не передбачала будь-яких обмежень строком дії рішення суду про визнання особи недієздатною. Через 4 роки після винесення рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2013 року по справі № 211/426/13-ц (набрало законної сили 16.07.2013 року) до Цивільного процесуального кодексу України були внесені зміни від 15.12.2017 року відповідно до яких статтю 300 ЦПК України викладено в наступній редакції: Стаття 300. Рішення суду 1. Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу. Суд розглядає питання про звільнення опікуна або піклувальника в судовому засіданні з повідомленням заінтересованих осіб. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про звільнення опікуна або піклувальника. Скасування рішення суду про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, цивільна дієздатність якої була обмежена, здійснюється за рішенням суду за заявою самої фізичної особи, її піклувальника, членів сім`ї або органу опіки та піклування. Скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною. Рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною першою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу. Таким чином відповідні зміни були внесенні в Цивільний процесуальний кодекс України через чотири з половиною років після того як рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2013 року по справі №211/426/13-ц набрало законної сили. У рішенні Конституційного Суду України №1-рп від 9 лютого 1999 року про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів уточнюється, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності та припиняється з втратою ним чинності,тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце". Представник заінтересованої особи УПРАВЛІННЯ ПРАЦІ ТА СОЦІАЛЬНОГО ЗАХИСТУ НАСЕЛЕННЯ ВИКОНКОМУ ДОВГИНЦІВЬСКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ РАДИ (ВІДДІЛ ОБСЛУГОВУВАННЯ ОСІБ З ІНВАЛІДНІСТЮ, ВЕТЕРАНІВ ВІЙНИ ТА ПРАЦІ) Титаренко І.Г. надала заяву про розгляд без її участі, подання органу опіки підтримала, покладалась на розсуд суду. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що заяву можливо задовольнити з огляду на наступне: Судом встановлено, що рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2013 року по справі №211/426/13-ц (яке набрало законної сили 16.07.2013 року) визнано недієздатним [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Кривого Рогу, який мешкає за адресою [ADDRESS] (Рішення та довідка МСЕК додається до цієї Заяви). Також, рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2013 року по справі №211/426/13-ц встановлено над [PERSON] опіку та призначено опікуном його мати [PERSON] . Однак, [INFO] [PERSON] ( [INFO] ) померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 18 жовтня 2025 року (Свідоцтво про смерть додається до цієї Заяви). І таким чином, наразі виникла необхідність встановлення опіки над [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою [ADDRESS] та призначення нового опікуна. Щодо звернення рідного брата [PERSON] ( [INFO] ) до суду з заявою про встановлення опіки над [PERSON] ( [INFO] ), необхідно зазначити наступне: Відповідно до статті 55 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У випадку смерті попереднього опікуна особи, яка за рішенням суду вже визнана недієздатною, особа, яка має намір стати опікуном, може звернутися до суду з заявою про призначення її опікуном за наявності висновку опікунської ради, а у випадку необхідності подання від органів опіки та піклування суд повинен витребувати цей доказ самостійно. Правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Докази, що підтверджують факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] : Свідоцтво про народження [PERSON] ( [INFO] ) № [NUMBER] (Свідоцтво додається до цієї Заяви); Свідоцтво про народження [PERSON] ( [INFO] ) № [NUMBER] (Свідоцтво додається до цієї Заяви); Паспорт [PERSON] серії [NUMBER] виданого Довгинцівським РВ Криворізького УМВС України у Дніпропетровській області 12 серпня 2004 року з зареєстрованим місцем проживання за адресою: [ADDRESS] та РНОКПП (Паспорт та РНОКПП додається до цієї Заяви); Паспорт [PERSON] серії [NUMBER] виданого Довгинцівським РВ Криворізького УМВС України у Дніпропетровській області 10 вересня 1999 року з зареєстрованим місцем проживання за адресою: [ADDRESS] та РНОКПП (Паспорт та РНОКПП додається до цієї Заяви). В свою чергу, згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі за текстом - Правила опіки та піклування). Тлумачення зазначених норм права дає підстави для висновку, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації. Підставою звернення до суду є необхідність забезпечення конституційних гарантій недієздатної особи з метою належного захисту її прав та свобод та як недієздатні особи внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не здатні самостійно реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати юридичні обов`язки та нести відповідальність за свої дії. У зв`язку з цим держава зобов`язана забезпечити таким особам належні правові механізми захисту, представництва та реалізації їх законних прав і інтересів. На теперішній час [PERSON] (заявник) та [PERSON] (особа, яка потребує опіки) проживають разом, всі дії пов`язані з доглядом та забезпеченням життєвих потреб [PERSON] , здійснює його старший брат [PERSON] . [PERSON] перебуває на повному матеріальному та побутовому забезпеченні свого старшого брата. Взаємовідносини між ними є доброзичливими та такими, що забезпечують належний догляд і утримання [PERSON] Враховуючи потребу [PERSON] (недієздатної особи) у догляді та піклуванні, а також смертю попереднього опікуна (матері [PERSON] ), старший брат [PERSON] одночасно з поданням відповідної заяви до суду звернувся також до Відділу обслуговування осіб з інвалідністю, ветеранів війни та праці Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної в місті ради для отримання відповідного документу (подання, висновку та інш.) про можливість бути опікуном [PERSON] . Більш того, [PERSON] має фінансову можливість (Довідка про доходи додається до цієї Заяви)для створення необхідних побутових умов для свого молодшого брата та забезпечення його лікування. Більш того, [PERSON] пройшов повний медичний огляд та отримав відповідний медичний висновок (Медичний висновок додається до цієї Заяви), що також підтверджує можливість бути опікуном свого молодшого брата [PERSON] та забезпечення його відповідним доглядом. Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, призначення [PERSON] опікуном свого рідного брата [PERSON] є доцільним та якнайкраще відповідає інтересам недієздатної особи. Щодо відсутності правових підстав для повторного визнання [PERSON] , [INFO] недієздатним, необхідно зазначити наступне: Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2013 року по справі №211/426/13-ц (набрало законної сили 16.07.2013 року) визнано недієздатним [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Кривого Рогу, який мешкає за адресою [ADDRESS] . На момент ухвалення вказаного рішення процедура вирішення питання про визнання особи недієздатною, призначення та заміну опікуна регламентувалася статтею 241 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення судом рішення). Вказана норма процесуального права не передбачала будь-яких обмежень строком дії рішення суду про визнання повнолітньої особи недієздатною, а тому з урахуванням конституційного визначення щодо незворотності дії у часі законів та нормативно-правових актів рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2013 року по справі №211/426/13-ц є чинним в частині визнання [PERSON] недієздатним. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2024 року у справі №638/5358/23. Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 1 статті41, статтею 55 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів такої особи. Відповідно до частини 1статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Статтею 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Відповідно до статті 64 ЦК України опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування. У рішенні Конституційного Суду України №1-рп від 9 лютого 1999 року про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів уточнюється, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності та припиняється з втратою ним чинності,тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце". Відповідне твердження встановлено в рішенні Європейського суду з прав людини у справах "Брумареску проти Румуніі?" (заява N 28342/95, § 61) відповідно пунктом 61 якого визначено, що право на справедливий розгляд в суді, ґарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує, між іншим, верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який вимагає, крім іншого, щоб у випадках, коли суди винесли остаточне рішення з якогось питання, їхнє рішення не підлягало сумніву. Таким чином з урахуванням конституційного визначення щодо незворотності дії у часі законів та нормативно-правових актів застосування частини 6 статті 300 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року та на теперішній час) не може бути застосовано до цієї справи. В свою чергу, рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2013 року по справі №211/426/13-ц є чинним в частині визнання [PERSON] недієздатним. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2024 року у справі №638/5358/23. Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2013 року по справі №211/426/13-ц (набрало законної сили 16.07.2013 року) визнано недієздатним [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Кривого Рогу, який мешкає за адресою [ADDRESS] . На момент ухвалення вказаного рішення процедура вирішення питання про визнання особи недієздатною, призначення та заміну опікуна регламентувалася статтею 241 ЦПК України. Редакція статті 241 Цивільного процесуального кодексу станом на 05 липня 2013 року (редакція Цивільного процесуального кодексу від 09.06.2013 року) звучала наступним чином: Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу. Суд розглядає питання про звільнення опікуна або піклувальника в судовому засіданні з повідомленням заінтересованих осіб. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про вільнення опікуна або піклувальника. Скасування рішення суду про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, цивільна дієздатність якої була обмежена, здійснюється за рішенням суду за заявою самої фізичної особи, її піклувальника, членів сім`ї або органу опіки та піклування. Скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, органу опіки та піклування.Рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Вказана норма процесуального права не передбачала будь-яких обмежень строком дії рішення суду про визнання особи недієздатною. Через 4 роки після винесення рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2013 року по справі № 211/426/13-ц (набрало законної сили 16.07.2013 року) до Цивільного процесуального кодексу України були внесені зміни від 15.12.2017 року відповідно до яких статтю 300 ЦПК України викладено в наступній редакції: Стаття 300. Рішення суду 1. Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу. Суд розглядає питання про звільнення опікуна або піклувальника в судовому засіданні з повідомленням заінтересованих осіб. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про звільнення опікуна або піклувальника. Скасування рішення суду про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, цивільна дієздатність якої була обмежена, здійснюється за рішенням суду за заявою самої фізичної особи, її піклувальника, членів сім`ї або органу опіки та піклування. Скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною. Рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною першою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу. Таким чином відповідні зміни були внесенні в Цивільний процесуальний кодекс України через чотири з половиною років після того як рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2013 року по справі №211/426/13-ц набрало законної сили. У рішенні Конституційного Суду України №1-рп від 9 лютого 1999 року про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів уточнюється, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності та припиняється з втратою ним чинності,тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце". Такаж позиція висвітлена у постанові Верховного суду від 14.02.2018 року № 545/1691/16-ц. Підстав, передбачених статтею 64 ЦК України, які б унеможливлювати призначення заявника опікуном, судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим заяву [PERSON] задовольнити та встановити опіку над недієздатною особою [PERSON] , [INFO] , призначивши опікуном його брата [PERSON] ..

Outcome: approved