Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

18.11.2025 до Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що о 27.01.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 1542664, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальникові грошові кошти у розмірі 1 550,00 грн на строк 29 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день. Договір відповідачем підписано електронним підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора dctGHcapO5, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 26.10.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2610, відповідно до умов якого останнє набуло права вимоги до відповідача за договором позики № 1542664. У подальшому, 06.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 030423-ФМ, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до [PERSON] за договором позики № 1542664 від 27.01.2021. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 1542664 від 27.01.2021 року у розмірі 4 567,55 грн. та понесені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 4 500, 00 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2025 року суддя Стадченко О.В. визначена для розгляду даної справи. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Дніпра Стадченко О.В. від 01.12.2025 року відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 11.12.2025 від представника відповідача Дончака Д.М. через систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог за їхньою безпідставністю та недоведеністю. В обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначив, що [PERSON] визнає, що уклала з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики №1542664 від 27.01.2021 та отримала грошові кошти в розмірі 1 500,00 грн. Разом з тим, відповідач не в повній мірі погоджується з вимогою про стягнення з неї заборгованості за відсотками в сумі 3 017,55 грн та вважає, що позивач має право тільки на стягнення відсотків за 29 днів користування позикою, оскільки відповідно до умов договору строк договору - 29 днів, дата надання позики - 27 січня 2021 року, дата повернення позики - 25 лютого 2021 року. Представник відповідача вважав, що підстави для нарахування та сплати відсотків за 120 днів відсутні, а розраховувати відсотки необхідно в межах строку дії договору, тобто за 29 днів у сумі 894, 51 грн. Враховуючи сплачену відповідачем в рахунок погашення заборгованості суму в розмірі 653,60 грн, представник відповідача просив, позов задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором позики №1542664 від 27.01.2021 в сумі 1 790,21 грн., судовий збір в сумі 949, 82 грн. Судові витрати по оплаті послуг з надання професійної правничої допомоги в сумі 4 500 грн. сторона відповідача не визнає, вважає що зазначена вартість послуг не є співмірною з обсягом та складністю наданих послуг. Представник відповідача зазначив, що розмір 2 000,00 грн. є розумним для відшкодування витрат на правничу допомогу. Одночасно, з огляду на загальний розмір позовних вимог, які на його думку підлягають задоволенню складає 39,21%, представник відповідача просив зменшити витрати на правничу допомогу зі сторони позивача до 784, 20 грн. В свою чергу, представник відповідача просив стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати по оплаті послуг за надання професійної правничої допомоги в сумі 3 000,00 грн. (а. с. 83-95). 16.12.2025 через систему «Електронний суд» до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача Ткаченко Ю.О . В обґрунтування своєї позиції представник позивача зазначила, що не погоджується з доводами сторони відповідача щодо неправомірного нарахування процентів за договором позики №1542664 від 27.01.2021. З огляду на те, що відповідно до п. 4.2. договору позики позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті кредитора, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правила процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. У п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору, передбачено, що в разі неповернення/повернення не в повному обсязі позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нарахувати проценти в розмірі, передбаченому договором позики, за кожен день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Таким чином, у договорі встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Із алгоритму укладення договору позики вбачається, що без ознайомлення/ погодження з Умовами договору позики та Правилами надання грошових коштів у позику подальше укладення електронного договору позики на сайті є неможливим. Таким чином, підписанням договору позики позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем про всі умови, повідомлення яких є необхідними відповідно до вимог чинного законодавства України. Отже, доводи сторони відповідача представник позивача вважає передчасними, оскільки нарахування відсотків здійснювалося у відповідності до умов договору та додатків до них і саме у зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань. Щодо витрат відповідача на правничу допомогу представник позивача зазначила, що витрати представника відповідача у малозначній справі є завищеними. Посилаюсь на зазначене, представник позивача просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, цивільну справу розглядати за відсутності представника позивача, відмовити відповідачеві в компенсації витрат на правничу допомогу, які вважала значно завищеними та неспівмірними до предмету спору (а. с. 96-98). 16.12.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив від представника відповідача, відповідно яких останній вказує, що строк кредитування сплив 27 лютого 2021 року. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме зазначені Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», які містять умови щодо продовження строку користування позикою, розуміла відповідач, ознайомившись з ними підписуючи договір №1542664 від 27.01.2021. Крім того, представник відповідача зазначає, що [PERSON] не підписувала цифровим або ж фізичним підписом Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», які містять умови щодо продовження строку користування позикою. Отже, роздруківка Правил із сайту належним доказом бути не може (а. с. 99-105). Представник позивача Ткаченко Ю.О. будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, 14.01.2026 надала суду заяву про проведення судового засідання без участі представника позивача. Представник відповідача Дончак Д.М. у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи був сповіщений в порядку, передбаченому ЦПК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового розгляду справи була сповіщена в порядку, передбаченому ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомила. Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем письмових доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.01.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 1542664, відповідно до п. 1 якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Пунктом 2 договору визначено, що сума позики становить 1 550,00 грн, строк позики 29 днів, процентна ставка 1,99% в день (фіксована). Дата надання позики: 27.01.2021. Дата повернення позики: 25.02.2021. Пунктом 3 договору визначено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що до моменту підписання договору він вивчив договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі - Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) йому зрозумілі, що передбачено п.4. 2 договору. Даний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 5 договору). Відповідно до п. 10 договору інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору та які містяться в матеріалах справи. У графі реквізитів позичальника зазначено особисту інформацію позичальника [PERSON] : ІПН, реквізити паспорта, поштова адреса, номер телефону, адреса електронної пошти, номер карткового рахунку з накладенням маски, а також наявна відмітка про накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором: hXlotNygk7 (а.с. 13 на звороті). На підтвердження укладення договору позики в електронному вигляді шляхом підписання одноразовим ідентифікатором та ідентифікації клієнта ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надано довідку про ідентифікацію, відповідно до якої клієнт - [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , ідентифікована шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису (номер договору 1542664, одноразовий ідентифікатор: hXlotNygk7), час відправки ідентифікатора позичальнику: 27.01.2021 о 08:53:00, електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор: [INFO] (а.с. 14). У матеріалах справи міститься також копія Правил надання грошових коштів у позику (а. с. 17-27), у яких зазначено, що Правила є невід`ємною частиною договору позики, що укладається між товариством та позичальником. Відповідно до п. 6.5 Правил передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування (а.с. 20 на звороті). Договір позики № 1542664 від 27.01.2021 відповідачем підписано електронним підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора hXlotNygk7. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором позики №1542664 від 27.01.2021 виконало, надало відповідачу кредитні кошти в загальній сумі 1 500 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» про переказ грошових коштів, відправник: ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», отримувач: платіжний інструмент [NUMBER] , сума 1 550,00 грн, дата здійснення операції 27.01.2021 (а. с. 16). 26.10.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу №2610, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі і щодо договору позики № 1542664 від 27.01.2021 року, що підтверджується копією договору факторингу № 2610 від 26.10.2021 (а. с. 25 на звороті -31), копією Реєстру прав вимог № 2 від 26.10.2021 (а. с. 33034), копією акту звірки взаємних розрахунків за період з січня 2021 року по грудень 2022 року та копією акту звірки взаємних розрахунків за період 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК управління активами» за договором № 2610 від 26.10.2021 (а. с. 35-36). 03.04.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу № 030423-ФМ, за умовами якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі і щодо договору позики № 1542664 від 27.01.2021 року, боржником за яким є [PERSON] , що підтверджується копією договору факторингу №030423-ФМ (а. с. 37-41), копією реєстру боржників до договору факторингу № 030423-ФМ від 31.03.2023 (а. с. 42 на звороті-43), копією акту звірки взаєморозрахунків за період: 03.04.2023-01.11.2024 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» по договору факторингу № 030423-ФМ від 03.04.2023 (а. с. 44). Позивач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» надав суду розрахунок за договором позики №1542664 від 27.01.2021, згідно з яким за період з 27.01.2021 по 15.10.2025 заборгованість [PERSON] становить 4 567, 55 грн, яка складається з: 1 550,00 грн - заборгованості за тілом позики, 3 017,55 грн - заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами (а. с. 5-7). Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до пункту 1 частини другої ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Згідно із частиною першою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За нормою ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Так, стороною позивача доведено, а стороною відповідача визнано, що 27.01.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 1542664 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Вказаний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Тобто зазначений правочин вчинено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», атому він вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Стороною відповідача обставина укладання відповідного договору позики в електронній формі не заперечується, як не заперечується й отримання відповідачем 27.01. 2021 року грошових коштів у сумі 1 550,00 грн. Отже, факт укладення між первісним кредитором та відповідачем договору позики №1542664 від 27.01.2021 є доведеним. Судом встановлено, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме перерахувало на картковий рахунок відповідача позику в розмірі 1 550,00 грн, що підтверджується вказаними вище належними, допустимим і достатніми доказами й визнано стороною відповідача. Також під час розгляду справи стороною позивача доведено й не заперечувалося стороною відповідача, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на даний час є законним правонаступником стягувача за укладеним договором позики, боржником за яким є відповідач. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконувала умови договору позики, що призвело до утворення заборгованості за позикою. Вказана обставина не заперечувалася і представником відповідача. Посилаючись на зазначене, враховуючи викладені вище обставини, правові норми та позицію сторін, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1 550,00 грн. Щодо вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 3 017,55 грн суд вважає наступне. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Істотними умовами кредитного договору, які визначені законом, є предмет, сума, строк повернення, розмір процентів за користування кредитними коштами. Такий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 12 червня 2019 року у справі N 2-6315/11 (провадження N 61-23326св18) та від 28 квітня 2020 року у справі N 263/16688/17 (провадження N 61-16584св19). Як вбачається з договору позики №1542664 від 27.01.2021, сторонами досягнуто домовленості щодо такої істотної умови кредитного договору, як строк позики, а саме 29 днів, та визначено дату повернення позики - 25.02.2021 року (а.с. 13 на звороті). Умовами договору позики не передбачено порядку та умов продовження строку позики, тобто правові підстави для нарахування процентів, починаючи з 26.02.2021 року, відсутні. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором та пеню припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі N 444/9519/12, постановах від 04 липня 2018 року у справі N 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі N 202/4494/16-ц). Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі N 910/4518/16). Враховуючи викладе вище, суд зауважує, що право позикодавця нараховувати проценти поза межами строку договору позики, але не більше 90 календарних днів, встановлене у пункті 6.5 Правил надання кредитних коштів у позику. Цей пункт кредитного договору розташований в розділі, яким врегульовано правомірну поведінку сторін («Порядок нарахування, сплати процентів, штрафних санкцій та інших платежів і порядок повернення позики»). Водночас, указані Правила містять окремий розділ, що регулює відповідальність позичальника («Відповідальність сторін, порядок вирішення спорів»). Позивач у наданому суду розрахунку заборгованості за процентами за період поза межами строку кредитування нарахував суми саме як проценти за «користування кредитом», а не як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України. З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення з позичальника процентів у розмірі 1,99 % у день, передбачених кредитним договором, поза межами строку кредитування. Зазначене тлумачення умов кредитного договору відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 05 квітня 2023 року у справі N 910/4518/16. Як було зазначено вище, відповідно до умов договору позики № 1542664 від 27.01.2021 року укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , останній надано позику в розмірі 1 550,00 грн строком на 29 днів, тобто з датою повернення - 25.02.2021 року. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідачем було сплачено в рахунок погашення відсотків за користування позикою 653,60 грн (а. с. 5-7). Отже, позивач, окрім заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1 550, 00 грн., також має право на стягнення відсотків за користування кредитними коштами в сумі 894,65 грн, виходячи з розрахунку 1 550,00 грн*1,99%*29 днів - 653,60 грн. (сплачені відповідачем відсотки, відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 5-7) = 241,05 грн. Суд погоджується з доводами представника відповідача щодо незаконного нарахування позивачем відсотків за 120 днів та вважає, що нарахування позивачем відсотків за користування позикою після закінчення 29 -денного строку, тобто після 25.02.2021 року, не ґрунтується на умовах договору, які були погоджені сторонами. З огляду на вимоги вище зазначених норм закону та умов договору позики, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» підлягають частковому задоволенню. Звертаючись до суду з позовом, Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» пред`явило вимогу майнового характеру (стягнення заборгованості за договорам позики) на суму (ціну позову) 4 567 гривень 55 копійок, тоді як суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог на суму гривень 00 копійок, що становить 39,21 % від ціни позову. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 949,82 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог (2 422,40 х 39,21% : 100). Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Як зазначив Верховний Суд у постановах від 07.12.2020 у справі № 922/3708/19, а також, від 01.10.2021 у справі № 607/14338/19-ц, проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт, а також суд не вправі зменшувати розмір витрат на професійну допомогу адвоката. 25.08.2025 між Ткаченко Ю.О. та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було укладено договір про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП, п. 4 якого погоджено розмір винагороди адвоката, зокрема, вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів - 500 грн за одну справу; підготовка/складання позовної заяви до боржника за договором позики у малозначній справі - 3000 грн за одну справу (а. с. 44 на звороті - 47). 25.08.2025 року адвокат Ткаченко Ю.О. та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» склали акт №3-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025, згідно з яким по боржнику [PERSON] виконано такі послуги: вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів; підготовка/складання позовної заяви до боржника за договором позики у малозначній справі, судовий супровід в суді першої інстанції всього на 4500 грн (а. с. 47 на звороті - 50). Згідно з платіжною інструкцією за №579939275.1 від 15.10.2025 адвокатом Ткаченко Ю.О. отримано від ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» оплату згідно акту № 3-ФП приймання наданої правничої допомоги від 25.08.2025 року (а. с. 51). Відповідачем [PERSON] також отримано професійну правничу допомогу адвоката в даній справі. Так, 06.07.2025 року адвокат- Дончак Д.М. та [PERSON] уклали договір № 1-06/07/25 про надання професійної правничої (правової) допомоги, яким погоджено гонорар адвоката в сумі 3 000 грн (а. с. 91-92). 11.12.2025 року адвокатом Дончак Д.М. було складено акт виконаних робіт (наданих послуг), згідно з яким [PERSON] було надано юридичні послуги у вигляді усної консультації з вивчення документів, складання відзиву у справі №932/18229/25, термін виконання - 2 год, вартість наданих послуг складає 3 000,00 грн (а. с. 93). Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто у ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постановах від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) та від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19). Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Відповідно до статей 1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що за наслідками розгляду справи позов задоволено частково, ураховуючи незначну складність справи, ціну позову, значення справи для сторін, обсяг проведеної представниками сторін роботи, який підтверджений належними та допустимими доказами, заперечення представника відповідача щодо розміру витрат позивача на правничу допомогу, який становить 4 500 грн, з підстав завищення та неспівмірності до предмету спору, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1764,45 грн. (4500?39,21%) пропорційно до задоволених позовних вимог, оскільки в відсотковому співвідношенні позовні вимоги задоволені на 39, 21% , а також зменшити розмір витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем, з 3 000,00 грн до 1823,70 грн ( 3000?60,79%) і стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 823,70 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial