Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь завдані збитки в порядку регресу в розмірі 54628,74 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] (надалі - Страхувальник) було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №219965886 від 22.03.2024 (далі - Поліс), предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням забезпеченого транспортного засобу «КІА SРОRТАGЕ» д.н.з. [NUMBER] . У відповідності до умов даного Полісу, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь особи, якій було завдано шкоду об`єктом страхування, а саме автомобілем «КІА SРОRТАGЕ» д.н.з. [NUMBER] . 30.05.2024, о 13:25 годині, в с. Уланів на перехресті доріг (неврегульованому перехресті) рівнозначних доріг вул. Польова, вул. Пирогова, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «КІА SРОRТАGЕ» д.н.з. [NUMBER] , при повороті ліворуч на вул. Польову, не надав перевагу в русі автомобілю «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку зправа. В результаті чого автомобілі зазнали механічні пошкодження зі збитками, чим порушив вимоги п.п. 16.12 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01 жовтня 2024 року по справі №149/2880/24 провадження по справі відносно [PERSON] закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, але не на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Потерпіла особа від вищезазначеної ДТП - [PERSON] , який є власником автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування. Транспортний засіб «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] буз забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР №216755054 добровільного страхування наземного транспорту ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп». Факт ДТП 30.05.2024 визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом №2369252-1 від 13.06.2024. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №219965886 від 22.03.2024, на підставі страхового акту, співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи у сумі 109257,29 грн., що підтверджується платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування №35470 від 13.06.2024. У свою чергу відповідальність винуватця ДТП, як водія транспортного «КІА SРОRТАGЕ» д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була забезпечена пільговим Полісом №219965886 від 22.03.2024, укладений на умовах п. 13.2 ст.13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки страхувальник [PERSON] є пенсіонером, про що міститься відповідна відмітка в полісі. Оскільки забезпеченим транспортним засобом керував [PERSON] , який не є страхувальником, то виникло зобов`язання сплати 50% від виплаченого страхового відшкодування. На момент ДТП автомобіль винуватця «КІА SРОRТАGЕ» д.н.з. [NUMBER] був застрахований [PERSON] з пільговим полісом, а отже настає відповідальність по відшкодуванню шкоди на винуватця ДТП або страхувальника в 50% співвідношенні. Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду ПрАТ «СК «ВУСО» відповідно до ст. 38-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1191 ЦК України, отримало право регресної вимоги до відповідачів. 29.07.2024 ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (Новий кредитор) уклали Договір №29/07/2024 про відступлення права вимоги від 29 липня 2024 року, відповідно якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №219965886 від 22.03.2024. До судового засідання позивач - фізична особа-підприємець [PERSON] не з`явився, але надав суду заяву, відповідно до якої просив слухати справу в його відсутність та відсутність представника позивача. Не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не з`явилися, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомили. Відзив на позовну заяву не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів ст. 280 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідачів в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01.10.2024 по справі №149/2880/24 провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 9 на звороті). З вказаної постанови суду вбачається, що 30.05.2024, о 13:25 годині, в с. Уланів на перехресті доріг (неврегульованому перехресті) рівнозначних доріг вул. Польова, вул. Пирогова, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «КІА SРОRТАGЕ» д.н.з. [NUMBER] , при повороті ліворуч на вул. Польову, не надав перевагу в русі автомобілю «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку з права. В результаті чого автомобілі зазнали механічні пошкодження з збитками, чим порушив вимоги п.п. 16.12 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Відповідно до ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - восьмій цієї статті. Згідно п. 7 ст. 247 провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР №219965886 від 22.03.2024, строком дії з 30.03.2024 по 29.03.2025 встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «КІА SРОRТАGЕ» д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО». У відповідності до умов вказаного Полісу страхування, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь особи якій було завдано шкоду об`єктом страхування, а саме автомобілем «КІА SРОRТАGЕ» д.н.з. [NUMBER] (а.с. 4-6). Транспортний засіб «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] буз забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР №216755054 добровільного страхування наземного транспорту ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» (а.с. 17). Власником пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 18). 31.05.2024 [PERSON] звернувся до Страховика ПрАТ «СК «ВУСО» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №219965886 (а.с. 15-16). Факт ДТП 30.05.2024 визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом №2369252-1 від 13.06.2024 (а.с. 31). Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №219965886 від 22.03.2024, на підставі страхового акту, ПрАТ «СК «ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи у сумі 109257,29 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №35470 від 13.06.2024 (а.с. 32). З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії вбачається, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем (а.с. 38). 29.07.2024 ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (Новий кредитор) уклали Договір №29/07/2024 про відступлення права вимоги від 29 липня 2024 року, відповідно якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №219965886 від 22.03.2024 (а.с. 33-37). ФОП [PERSON] направив відповідачам повідомлення про відступлення права вимоги від 29.07.2024 (а.с. 40). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідачів вищевказаної суми боргу. 01.11.2024, з метою досудового врегулювання спору ФОП [PERSON] направив відповідачам вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, яке залишено без реагування (а.с. 39). Отже, між сторонами виникли договірні зобов`язальні правовідносини, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми Закону України «Про страхування», «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ЦК України. Згідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором абозакономне передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової премії за внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків для страхувальника, який є: громадянином України - учасником бойових дій, особою з інвалідністю внаслідок війни, постраждалим учасником Революції Гідності, учасником війни, особою з інвалідністю II групи, особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеною до I або II категорії, пенсіонером, - щодо транспортного засобу, який має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних або потужність електродвигуна до 100 кіловат включно та належить йому на праві власності, за умови керування таким транспортним засобом виключно страхувальником або особою, яка також належить до категорій, визначених цією частиною, та використання транспортного засобу без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів та/або вантажу. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ч. 1 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 54628,74 грн. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує вимоги, викладені в частині 3 цієї статті. Визначаючись з розподілом витрат позивача на правничу допомогу, суд враховує, що ФОП [PERSON] скористався правовою допомогою адвоката Трикози Д.Є. по вказаній справі, про що свідчить договір №88 про надання правової (правничої) допомоги від 01.02.2024. Згідно з наданого акта приймання-передачі від 17.01.2025 погоджено надання наступних правових послуг: вивчення матеріалів страхової (регресної справи), формування правової позиції; підготовка та відправка адвокатських запитів до УПП в Вінницькій області області, Вінницький районний суд Вінницької області, МТСБУ; підготовка позовної заяви про відшкодування шкоди в порядку регресу спричиненої солідарно з [PERSON] та [PERSON] та подача до Вінницького районного суду Вінницької області; підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову про відшкодування шкоди в порядку регресу спричиненої [PERSON] та [PERSON] та подача до Вінницького районного суду Вінницької області; підготовка заяви, клопотання до Вінницького районного суду Вінницької області (в межах провадження у справі); представництво інтересів позивача у Вінницького районного суду Вінницької області стосовно позову про відшкодування шкоди в порядку регресу. Вартість послуг становить 12793,30 грн. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність понесених витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Оцінюючи розмір витрат позивача на правничу допомогу адвоката (12793,30 грн.) на предмет їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору по малозначній справі, а також з огляду на розумну необхідність судових витрат (12793,30 грн.) позивача для цієї конкретної справи, суд вважає неспівмірним та звищеним розмір витрат позивача на оплату правничої допомоги в суді першої інстанції у розмірі 12793,30 грн. з урахуванням незначної складності справи; часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягу наданих адвокатом послуг; ціни позову, тому вважає, що необхідно заяву про стягнення витрат позивача на правничу допомогу адвоката задовольнити частково і стягнути з відповідачів в рівних частинах на користь позивача 6000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, тобто по 3000 грн. з кожного відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню з кожного по 605,60 грн. судового збору.

Outcome: approved