Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

01.12.2025 до суду надійшла позовна заява ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», в особі директора Гедзь О.В., до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09.07.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 75813258, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2 200,00 грн., строком позики - 18 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу, у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позикодавець на виконання договору позики передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 2 200,00 грн. за посередництвом платіжної системи. 21.12.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» було укладено Договір факторингу № 2112, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 75813258 від 09.07.2021. 31.03.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було укладено Договір факторингу № 310323-ФМ, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № № 75813258 від 09.07.2021. Відповідно до Реєстру прав вимог від 31.03.2023 року до договору факторингу № 310323-ФМ ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача. Отже, відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за Договором позики та заборгованості за процентами, не виконав. Внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 6 316,54 грн., яка складається з: 2 200,00 грн. сума заборгованості за тілом позики; 4 116,54 грн. - сума заборгованості за несплаченими процентами. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з [PERSON] загальну суму заборгованості у розмірі 6 316,54 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн. Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 05 грудня 2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та сторонам надано строк для подання заяв по суті справи. Витребувано в АТ «Державний ощадний банк України» (ЄДРПОУ 00032129, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г) наступні документи/інформацію: інформацію щодо належності [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ «Державний ощадний банк України», [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за період з 09.07.2021 року по 12.07.2021 року. 17.12.2025 на адресу суду від АТ «Державний ощадний банк України» надійшла відповідь (інформація) на виконання ухвали судді від 05.12.2025, у якій зазначено, що на ім`я [PERSON] відкрито банківський рахунок № [NUMBER] (UAН), який обслуговується за допомогою банківської платіжної картки № [NUMBER] , додано інформацію щодо руху грошових коштів по вищевказаному банківському рахунку за вказаний проміжок часу в ухвалі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подано заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Оскільки, представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши та проаналізувавши надані письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 09.07.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 75813258, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2 200,00 грн., строком позики - 18 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 5.2. договору позики № 75813258, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Таким чином, у договорі позики встановлено строк позики 18 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Отже, укладаючи договір позики, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним поза межами строку кредитування. 21.12.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» було укладено Договір факторингу № 2112, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 75813258 від 09.07.2021. 31.03.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було укладено Договір факторингу № 310323-ФМ, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № № 75813258 від 09.07.2021. Відповідно до Реєстру прав вимог від 31.03.2023 року до договору факторингу № 310323-ФМ ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» є правонаступником ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», та стало новим кредитором у зобов`язаннях за договором позики, який укладено з [PERSON] . Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд виходить з того, що сторони є вільними в укладанні договору та визначенні його умов. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов такого виду договорів, що підтверджується їх підписами у відповідному письмовому документі. При цьому договір, укладений в інформаційно-телекомунікаційній системі шляхом обміну електронними повідомленнями, з підписанням електронним цифровим підписом, електронним підписом з одноразовим ідентифікатором або іншим аналогом власноручного підпису, відповідно до ст. 207 ЦК України, а також Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Суд вважає встановленим та доведеним, що ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідач [PERSON] , діючи вільно, на власний розсуд, уклали договір позики з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи і підписанням його електронними цифровими підписами, що відповідає ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. ст. 207, 1055 ЦК України. Правомірність укладеного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» шляхом перерахування коштів на банківську картку надав відповідачу позику в розмірі 2 200,00 грн., який останній повинен був повернути повністю зі сплатою процентів за користування коштами у визначеному договором розмірі. Перерахування коштів відповідачу у розмірі 2 200,00 грн. підтверджується електронною платіжною інструкцією від 09.07.2021, інформацією про рух коштів по картці, яка належить відповідачу. Однак, відповідач порушив умови укладеного договору, оскільки належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів та сплати процентів за користування ним, запозичені кошти у визначений строк не повернув, у зв`язку з чим, відповідно до розрахунку заборгованості утворилась заборгованість у загальному розмірі 6 316,54 грн., яка складається з: 2 200,00 грн. сума заборгованості за тілом позики; 4 116,54 грн. - сума заборгованості за несплаченими процентами. Вказаний розмір заборгованості за договором позики підтверджується наданими позивачем належними та допустимими доказами: копією договору позики № 75813258 від 09.07.2021; інформацією про рух коштів по рахунку відповідача; розрахунком заборгованості, який є повним, чітким, об`єктивним, узгоджується з умовами договору позики. При цьому суд враховує, що відбулась заміна кредитора - до позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перейшли права ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», якому у свою чергу передано право вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», і він має право вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за договором позики. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували па момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Крім того, ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлене відповідним Договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості і, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Як вже зазначалось судом, на виконання умов договору позивач надав відповідачу позику на поточний рахунок у розмірі 2 200,00 грн., проте відповідач договірні зобов`язання за договором позики належним чином не виконував, тіло кредиту, проценти за користування позикою у відповідності до умов договору ним не сплачував. При цьому, розрахунок позивача відповідачем не спростований, відповідачем не надано достатніх даних, які б спростовували викладені у позові обставини, та не надано даних щодо повернення позики. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за договором позики позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по погашенню заборгованості за договором позики, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості за договором позики у загальному розмірі 6 316,54 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги у розмірі 4 500,00 грн., суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат, як витрати, пов`язані з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови у позові - на позивача. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі та факт надання правової допомоги підтверджено наступними документами: договором № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025; актом приймання-передачі справ на надання правничої допомоги до Договору № 25-08/25/ФП від 25.08.2025; Витягом з Акту №2-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 01.10.2025, відповідно до якого адвокатом надані послуги щодо складання позовної заяви до боржника [PERSON] (вартість 4 500,00 грн.); ордером на надання правничої допомоги адвокатом Ткаченко Ю.О. серії АХ № 1287257 від 03.09.2025; копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2099 від 03.04.2018 . Виходячи з виконаних адвокатом послуг, розміру позовних вимог, складності справи, кількості витрачених адвокатом годин на надання правової допомоги позивачу, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачем, на правничу допомогу, у сумі 4 500,00 гривень, є обґрунтованим та, на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені позивачем, відповідно до платіжної інструкції № 579944382.1 від 25.11.2025, у розмірі 2 422,40 гривень.

Outcome: approved