Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

у вересні 2025 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з АТ «Сенс Банк» на його користь безпідставно набуті кошти в розмірі 71 131,27 грн в межах виконавчого провадження № [NUMBER]. Свої вимоги мотивує тим, що 24.12.2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинила виконавчий напис №34561 про звернення стягнення з нього, як боржника, заборгованості в розмірі 106262,73 грн за кредитним договором №501118011 від 05.03.2019 року, укладеним ним з АТ «Альфа Банк». На підставі вказаного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] та здійснювались виконавчі дії щодо примусового виконання виконавчого напису і стягнення з позивача заборгованості. Позивач зазначає, що під час примусового виконання виконавчого напису з нього стягнуто 71 131,27 грн. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської областівід 26.02.2025 року в справі №501/3810/24 вказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку із зазначеним, стягнуті в межах виконавчого провадження грошові кошти є безпідставно набутими, тому позивач на підставі положень ст. 1212 ЦК України звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити. Ухвалою від 08.10.2025 року відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 26.11.2025 року до суду від АТ «Сенс Банк» надійшли пояснення на позовну заяву, в яких представник Стовбун О.Й. просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що АТ «Сенс Банк» є правонаступником АТ «Альфа-Банк», при цьому договірний характер правовідносин між сторонами виключає можливість застосування положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Від третіх осіб пояснень по суті справи до суду не надходило. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 24.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис №34561 про стягнення заборгованості із [PERSON] за кредитним договором №501118011 від 05.03.2019 року, укладеним ним з АТ «Альфа Банк» на суму 106262,73 грн. На підставі оскаржуваного виконавчого напис приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Г.В. 06.02.2020 року відкрив виконавче провадження [NUMBER]. Крім того, постановою приватного виконавця від 09.10.2024 року звернуто стягнення на доходи, які позивач отримує у військовій частині [NUMBER] . Згідно із скріншотами підтверджень виконання платежів за виконавчим провадженням, з картки позивача № [NUMBER] списані кошти: 28.11.2024 року в сумі 11 326,27 грн, 19.07.2024 року в розмірі 57 315,95 грн та 02.08.2024 року - 830,00 грн, а всього 69 472,22 грн. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 26.02.2025 року в справі № 501/3810/24 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №34561, вчинений 24.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 501118011 від 05.03.2019 року, укладеним з АТ «Альфа Банк», заборгованість за вказаним кредитним договором за період 08.07.2019 року по 07.11.2019 року на загальну суму 106262,73 грн. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто, в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Отже, визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів відповідно до ст. 1212 ЦК України. Такі висновки були викладені у постановах Верховного Суду від 08.09.2021 року в справі № 201/6498/20, від 06.03.2019 року в справі № 910/1531/18 та від 28.01.2020 року в справі № 910/16664/18. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1212 ЦК України, тому суд вважає, що оскільки відпали правові підстави для набуття АТ «Сенс Банк» коштів, примусово стягнутих за виконавчим написом, оскільки останній визнаний таким, що не підлягає виконанню, вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується суми, яка підлягає стягненню з відповідача, то з огляду на наявні в матеріалах справи підтвердження виконання платежів за виконавчим провадженням, з АТ «Сенс Банк» на користь [PERSON] підлягають стягненню 69 472,22 грн безпідставно отриманих коштів. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог урозмірі 1 182,98 грн (97,67 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial