Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

30.12.2025 ТОВ «Споживчий центр» звернулося із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.03.2024 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, відповідачем цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) підписано пропозицію про укладення кредитного договору, заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок грошові кошти в сумі 7 000,00 грн. Під час ідентифікації позичальника останній пройшов однозначне встановлення особи. Кредитні кошти за договором № 28.03.2024-100003136 від 28.03.2024 надано строком на 62 дні. Кінцева дата повернення кредиту 28.05.2024 без можливості продовження (пролонгації) строку кредитування. Проте відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 19 040,00 грн., яка є документально підтвердженою. В добровільному порядку відповідач не погашає вказану суму заборгованості, а тому позивач просить позов задовольнити. Не заперечує щодо можливості ухвалення судом заочного рішення. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.01.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, проте в установлений судом строк відзив на позов не подав, тому відповідно до приписів ч.5 ст. 279 ЦПК України судом ухвалюється заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов необхідно задоволити частково з таких підстав. Відповідно до ст.12-13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В свою чергу, положеннями ст.525-527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 3 статті 207 Цивільного кодексу України визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи відповідач уклав кредитний договір №28.03.2024-100003136 від 28.03.2024 з ТзОВ «Споживчий центр» шляхом використання одноразового електронного ідентифікатора. Грошові кошти в сумі 7 000,00 грн. перераховані на банківську платіжну картку відповідача 5375-41хх-хххх-3331, що підтверджується підписаною позичальником електронним ідентифікатором відповіддю (акцептом) про прийняття запропонованих кредитодавцем умов договору, а також копією квитанції про перерахування грошових коштів на рахунок позичальника за допомогою платіжної системи LiqPay # 2442970531 від 28.03.2024. Вказаний кредитний договір укладено строком на 62 днів. Процентна ставка "Економ" фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується у межах первинного строку кредитування тривалістю 31 календарний день. Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом наступних 31-го календарного дня строку кредитування, наступного після первинного, в межах якого застосовується процентна ставка "Економ". Інших платежів, належних до сплати позичальником, умови кредитного договору не містять. Крім того, п.15 договору передбачена неустойка: 175,00 грн., яка нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідач в особистому кабінеті на сайті ТзОВ «Споживчий центр» після ознайомлення з пропозицією (офертою) позичальника подав заявку на отримання кредиту, а згодом погодився з відповіддю (акцептом) про прийняття умов кредитного договору, тобто відбулося оформлення кредиту онлайн, що прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Також ТзОВ «Споживчий центр» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор Е186, при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов зазначеного вище кредитного договору. При цьому, ознайомлення відповідача з паспортом споживчого кредиту на вищенаведених умовах також відбулося після підписання змісту цього документа відповідним одноразовим ідентифікатором. Як передбачено ст. 598-599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України. Згідно з довідкою-розрахунком ТОВ «Споживчий центр» сума боргу перед кредитором становить 19 040,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 7 000,00 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками 9 765,00 грн.; заборгованість за неустойкою 2 275,00 грн. Отже, відповідачем умови кредитного договору не виконувалися належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, що дає суду підстави для задоволення позову в частині стягнення неповернутої основної суми (тіла) кредиту і нарахованих відсотків. Водночас, суд зазначає, що не може у повному обсязі погодитися із розрахованою ТзОВ «Споживчий центр» сумою процентів відповідачу за кредитним договором від 28.03.2024 за ставками «Економ» та «Стандарт», адже відповідно до п.17 «Перехідних та прикінцевих положень» Закону України Про споживче кредитування від 15.11.2016 №1734-VIII, доповненого Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023 (далі Закони № 1734 та № 3498), протягом перших 120 днів після набрання чинності Законом № 3498 (з 24.12.2023) максимальний розмір денної процентної ставки за споживчим кредитом не може перевищувати 2,5%, а протягом наступних 120 днів - 1,5%. Перший з вказаного періодів тривав з 24.12.2023 до 21.04.2024, другий - з 22.04.2024 до 19.08.2024. Відповідно до приписів ч.5 ст.8 у чинній з 24.12.2023 редакції Закону України №1734 максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Процентна ставка за споживчим кредитом є істотною умовою договору. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими Законом № 1734, є нікчемними, тобто недійсним в силу цього закону. Отже, лише нараховані позивачем проценти за ставкою «Економ» 2,00%/день відповідають законодавчим положенням у період з 28.03.2024 до 21.04.2024, тобто за 25 із 31 календарного дня первинного строку кредитування, який передбачено умовами договору між сторонами. Крім того, підлягають перерахунку з врахуванням відповідних законодавчих обмежень нараховані позичальнику проценти за ставкою «Стандарт» у межах 31-го календарного дня із врахуванням максимальної денної процентної ставки 1,5% під час дії перехідного періоду. Після перерахунку належна до сплати сума процентів складатиме 7 385,00 грн (25х140+6х105+31х105), замість нарахованих кредитодавцем 9 765,00 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед ТзОВ «Споживчий центр» необхідно з зменшити на 2 380,00 грн (9 765,00-7 385,00). Крім того, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ТзОВ «Споживчий центр» про стягнення з відповідача неустойки за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань в сумі 2 275,00 грн. виходячи з таких мотивів. Відповідно до п.18 «Перехідних та прикінцевих положень» Цивільного кодексу України (далі ЦК України) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У періоді нарахування відповідачу у справі неустойки діяв воєнний стан, уперше введений з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану №2102-ІХ від 24.02.2022», який неодноразово продовжувався й триває до сьогодні. Тлумачення зазначеної вище норми матеріального закону свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Ця особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідний правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22, який є обов`язковим для застосування. Таким чином, позовні вимоги ТзОВ «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення 2 275,00 грн. неустойки також не можуть бути задоволені. Після проведеного перерахунку з відповідача на користь ТзОВ «Споживчий центр» підлягає до стягнення борг в загальній сумі 14 385,00 грн. (7 000,00+7 385,00). Питання про розподіл судових витрат вирішити згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, врахувавши необхідність стягнення з відповідача частини боргу або 75,55% від ціни позову.

Outcome: partial