Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до Вороновицької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, у якому просив визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , а також земельну ділянку загальною площею 0,8505 га для обслуговування житлового будинку та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,9822 га, які належали [PERSON] , померлому [INFO] , на підставі Державного акту на праві приватної власності на землю серії ІV-ВН №062322, виданого 20.06.2000 року, та Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ВН №041477. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді [PERSON] .. Ухвалою суду від 16.10.2024 суддею Царапорою О.П. зазначена справа прийнята до свого провадження та призначено підготовче засідання. Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано з Немирівської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи до майна померлого [PERSON] . Ухвалою суду від 19.02.2025 суддею [PERSON] у справі закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 лютого 2025 року вказану вище справу розподілено судді [PERSON] .. Повторний автоматизований розподіл судової справи проведено у зв`язку із звільненням з посади судді [PERSON] на підставі рішення ВРП №303/0/15-25 від 20 лютого 2025 року «Про звільнення судді [PERSON] з посади судді Немирівського районного суду Вінницької області у зв`язку з поданням заяви про відставку». Ухвалою суду від 05.03.2025 року суддею Алєксєєнком В.М. позовну заяву залишену без руху. На виконання ухвали суду від 05.03.2025 року представником позивача направлено позовну заяву в новій редакції. Відповідно до поданої позовної заяви, представник позивача [PERSON] - [PERSON] просив суд встановити факт належності на праві власності [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на: житловий будинок [ADDRESS] ; земельну ділянку для обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , площею 0,8505, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ВН №062322, виданого 20.06.2000 року; земельну ділянку призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 0523086000:02:001:0012, загальною площею 3,9822 га, що розташована на території Вороновицької територіальної громади, Вінницької області (раніше Обідненської сільської ради Немирівського району Вінницької області), яка належить померлому на підставі державного акту на праві власності на земельну ділянку серії ВН №041477. Позовну заяву обгрунтовано тим, що [INFO] помер рідний дядько позивачки [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований в с. Обідне Вінницького (раніше Немирівського) району Вінницької області. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із: 1)земельної ділянки призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 0523086000:02:001:0012, загальною площею 3,98 га, що розташована на території Вороновицької селищної територіальної громади, Вінницької області (раніше Обідненської сільської ради Немирівського району Вінницької області), яка належить померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ВН №041477. 2)земельної ділянки для обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (раніше Немирівського району Вінницької області) загальною площею 0,8505, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серії ІV-ВН №062322 виданого 20.06.2000 року. 3)житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (раніше Немирівського району Вінницької області) Право власності на вищевказаний житловий будинок не було зареєстровано власником (спадкодавцем) згідно ст. 182 ЦК У країни. Згідно Технічного паспорту, рік забудови житлового будинку [ADDRESS] , рік побудови погребу - 1957, рік побудови сараю - 1958, рік побудови веранди: 1968. Відповідно до законодавства колишнього СРСР, а саме Інструкції про порядок реєстрації - будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої наказом Мінкомунгоспу УРСР від 31.01.1966 року (втратив чинність 13.12.1995 року), peєстрації підлягали лише індивідуальні будинки та домоволодіння у містах і селищах міського типу Української РСР. У сільській місцевості, до якої відноситься с. Обідне, Вінницького району, Вінницької області, оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом вчинення відповідного запису в господарській книзі сільської ради та відкриття особистого paхунку на ім`я забудовника. Відповідно до ст. З Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом (до 01.07.2004 року) визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої, цим Законом, за таких умов, зокрема, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Право власності на збудоване до набрання чинності вказаним Законом нерухоме майно; набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку передбаченому цим Законом. Отже, на момент будівництва (1957 - 1968 р.р.) житлового будинку [ADDRESS] діюче на той час законодавство УРСР такої реєстрації будинку не передбачало. У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації». Через незадовільний стан здоров`я, та брак часу, [PERSON] , за життя не оформив та не зареєстрував в установленому порядку право власності на будинок [ADDRESS] . За таких обставин, для того щоб оформити спадщину на будинок [ADDRESS] необхідно встановити юридичний факт належності цього житлового будинку дядькові позивачки - [PERSON] , який помер [INFO] . Як спадкоємиця п`ятої черги, у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, заявниця, звернулася до Немирівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її дядька [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної від 02.10.2024 року №1286//02-31 державний нотаріус Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. відмовила [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадщину, яку вона прийняла після смерті дядька - [PERSON] . Як зазначено у Постанові про відмову, державний нотаріус Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П., вважає, що спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] , є його мати - [PERSON] , яка нібито прийняла спадщину відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України, оскільки на протязі строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не подала заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті сина - [PERSON] . Однак, весною 2005 року [PERSON] , 1919 р.н., в силу похилого віку та поганого стану здоров`я виселилася із с. Обідне (на той час Немирівського району Вінницької області переїхала на постійне проживання в будинок своєї доньки [PERSON] (матері [PERSON] ) розташований за адресою: [ADDRESS] , в якому проживала до грудня 2011 року. У грудні 2011 року, [PERSON] , після смерті доньки [PERSON] матері [PERSON] , в якої жила, про що зазначалося раніше, переселилася жити в м. Луганськ, де [INFO] померла. Беручи до уваги те, що мати померлого [PERSON] - [PERSON] , як спадкоємиця першої черги, фактично не прийняла спадщини після смерті сина і протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини не зверталася до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини, її слід вважати такою, що не прийняла спадщини. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 19.03.2025 позовну заяву [PERSON] повернуто позивачу. Постановою Вінницького апеляційного суду від 23.04.2025 задоволено апеляційну скаргу представника [PERSON] - адвоката Гролатого О.В., ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 19.03.2025 про повернення і позовної заяви скасовано, направлено справу до суду 1-ї інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької від 06.05.2025 суддею Алєксєєнко В.М. цивільну справу прийнято до свого провадження, призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької від 09.05.2025 задоволено заяву представника позивача [PERSON] про відвід судді Алєксєєнка М.В. від участі у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді Войницькій Т.Є. Ухвалою суду від 12.05.2025 зазначену справу суддею Войницькою Т.Є. прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи по суті. У судовому засіданні 06.08.2025 представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав. У судове зсідання 20.01.2026 представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням, у якому просив розгляд справи провести у його відсутність. Представник Вороновицької територіальної громади в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через особистий кабінет системи «Електронний сул», відзиву на позов не подав, із заявами та клопотаннями до суду не звертався. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що проживає у м. Тетіїв Київської області. З нею по сусідству проживала [PERSON] , з якою вони були близькими друзями. У 2005 році до [PERSON] переїхала її мати [PERSON] . Періодично до [PERSON] приїжджав її брат- [PERSON] .У 2008 році він приїжджав до [PERSON] у м. Тетіїв, де захворів та помер. У 2011 році померла [PERSON] , після чого її мати ще певний час проживала у м. Тетіїв, а потім переїхала до іншої дочки у м.Луганськ чи Луганську область. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що проживає у м. Тетіїв Київської області, добре знала [PERSON] , яка проживала недалеко від неї. [PERSON] працювала вчителем англійської мови у м. Тетіїв. У 2005 до [PERSON] переїхала мама [PERSON] , яка допомагала [PERSON] по господарству. У [PERSON] був брат [PERSON] . Зимою 2008 року він прихав до [PERSON] і захворів. [PERSON] лікувала його, однак у травні того ж року [PERSON] помер. Власної родини [PERSON] не мав. [PERSON] поховала його у м. Тетіїв. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що проживає в с. Обідне Вінницького району Вінницької області. По сусідству з нею проживала [PERSON] разом із сином [PERSON] . До них часто приїжджала дочка [PERSON] . У 2005 році [PERSON] переїхала до [PERSON] у м. Тетіїв Київської області і з того часу до с. Обідне не поверталася. У будинку залишився проживати [PERSON] . Суд, заслухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та надавши їм належну оцінку, встановив наступне. Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із способів захисту цивільних прав, встановлених ч.2ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що: "у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що згідно з копією паспорта серія [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , народилася в с. Очеретне Погребищенського району Вінницької області. Згідно рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 16.04.2019, у цивільній справі №140/468/19, яке набрало законної сили 27.05.2019, встановлено факт, що [PERSON] є рідною племінницею [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, [PERSON] народився [INFO] . Його батьками записано: батько- [PERSON] , мати- [PERSON] . 14.02.1987 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, внаслідок якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. Відповідно до довідки виконавчого комітету Ковалівської сільської ради від 30.08.2018 №2-282, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] залишилось спадкове майно. Спадкоємцем на спадкове майно по закону є племінниця [PERSON] . На момент відкриття спадщини у житловому будинку була зареєстрована мати - [PERSON] . Заповіту немає. Згідно Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , який виготовлений на [PERSON] , вказаний будинок 1957 року побудови, має загальну площу 65,8 кв.м, житлову 28,1 кв.м. Відповідно до довідки Степанівського старостинського округу Вороновицької селищної ради від 31.05.2024 №19.02-3/27/24, житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] «дійсно [PERSON] , який помер [INFO] та постійно проживав та був зареєстрований». Згідно довідки Вороновицької селищної ради №43/02-3/27/24 від 01.10.2024, [PERSON] проживав та був зареєстрований до дня смерті за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті разом з ним проживала та була зареєстрована мати- [PERSON] . З відповіді Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області, наданого на адвокатський запит адвоката Горлатого О.В., вбачається, що [PERSON] , яка проживала в с. Обідне перебувала на обліку та отримувала пенсію за віком по 31.07.2005 року. З 01.08.2005 знята з обліку з виїздом в м. Тетіїв Київської області (атестат №74 від 26.07.2005 року) Пенсійна справа була направлена за новим місцем проживання. Відповідно до листа заступника начальника Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації від 03.11.2021 №05.2-24-6112, наданого на запит адвоката Горлатого О.В., [PERSON] , 1919 року народження, жителька с. Обідне Немирівського району, в період з 2005 по 2011 роки на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Немирівської райдержадміністрації не перебувала та ніяких видів державних допомог та житлових субсидій не отримувала. Згідно листа Головного управління пенсійного фонду України у Київській області, наданого на запит адвоката Горлатого О.В., [PERSON] перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Тетіївському районі Київської області як отримувач пенсії в період з 01.09.2025 по 30.04.2012. Пенсі виплачувалась через поштове відділення №09802 АТ «Укрпошта». З 01.05.2012 виплату пенсії припинено у зв`язку з виїздом до Луганської області. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІV-ВН №062322 [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,8505 га, яка розташована в с.Обідне Обідненської сільської ради для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ВН №041477 [PERSON] належить земельна ділянка площею 3,9822 га, яка розташована на території Обідненської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З копії спадкової справи №836/2008 до майна померлого [INFO] [PERSON] встановлено, що 30.10.2008 [PERSON] звернулася із заявою до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті дядька [PERSON] 05.11.2008 року Немирівською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу №4576678, спадкодавцем у якій є [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Згідно заяви [PERSON] від 21.08.2024, адресованій Немирівській державній нотаріальній конторі, позивач повторно звернулася до державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П., у якій просила видати свідоцтво про право на спадщину на спадкове мано належне [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. №1286/02-31 від 02.10.2024 про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно належне [PERSON] . Відмова мотивована тим, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , спадщину прийняла його мати - [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦІК України, оскільки на протязі строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не подала заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Враховуючи, що [PERSON] є спадкоємицею за законом 1-ї черги, підстав закликання спадкоємців наступних черг, до якої належить і [PERSON] ,відсутні. [PERSON] померла [INFO] в с. Красне Краснодонського району Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] . Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст.1223ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За змістом статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Рідні племінники спадкодавців належать до п`ятої черги спадкоємців за законом. П`ята черга залучається до спадкування лише за відсутності спадкоємців усіх попередніх чотирьох черг. Статтею ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як випливає зі змісту ч. 1 ст. 1269 ЦК України одним із способів прийняття спадщини є подання спадкоємцем нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про її прийняття. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Обгрунтовуючи [PERSON] відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріус зазначила про те, що [PERSON] була зареєстрована та проживала разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, а тому прийняла спадщину відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України. Виходячи зі змісту ч. 3ст. 1268 ЦК України законодавець пов`язує прийняття спадщини з постійним проживанням спадкоємця разом із спадкодавцем на момент смерті, а не спільну реєстрацію цих осіб за однією адресою. Вказані поняття не є тотожними. У судовому засіданні встановлено, що мати [PERSON] - [PERSON] у 2005 році переїхала до дочки [PERSON] в м. Тетіїв Київської області, де проживала до 2012 року. Вказані обставини підтверджуються як письмовими доказами, так і показаннями свідків, у зв`язку із чим, суд критично оцінює довідку Вороновицької селищної ради №43/02-3/27/24 від 01.10.2024 щодо того, що [PERSON] проживала разом із сином на момент його смерті в [ADDRESS] Таким чином, враховуючи, що [PERSON] з 2005 року постійно проживала разом з дочкою, відсутні підстави вважати, що вона прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Крім того, у матеріалах спадкової справи, заведеної до майна померлого [PERSON] , заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті сина відсутня. Отже, вказані обставини свідчать про те, що [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не приймала. Матеріали спадкової справи не містять заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] інших спадкоємців. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті дядька [PERSON] , яка в установлений законом строк звернулася із заявою про прийняття спадщини після його смерті, однак позбавлена оформити спадщину в установленому законом порядку через обставини, які не залежать від її волі. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкоємець, який позбавлений умов для одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування. Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2023 року №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним, який засвідчує його право власності. (ст. 392 ЦК України). Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] за життя належали дві земельні ділянки, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю ІV-ВН №062322 та Державним актом на право приватної власності на землю серія ВН №041477, право власності на які перейшло до [PERSON] в порядку спадкування за законом, проте вона позбавлена можливості оформити свої права у позасудовому порядку, у зв`язку із чим позовні вимоги представника [PERSON] - адвоката Горлатого О.В. в частині визнання права власності на вказані земельні ділянки слід задовольнити. Що стосується встановлення факту належності [PERSON] житлового будинку по [ADDRESS] , то суд вважає, що даний факт не підлягає встановленню, оскільки питання належності спадкодавцю на праві власності житлового будинку входить до предмету доказування у справі про визнання права власності в порядку спадкування. Згідно висновку Верховного суду, викладеного у постанові від 18 березня 2019 року у справі №343/1048/17, якщо за життя спадкодавець не на був права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадини. На підтвердження права власності на житловий будинок по [ADDRESS] позивачем надано довідку Степанівського старостинського округу №3Вороновицької селищної ради №19/02-3/27/24 від 31.05.2024 та Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) будинок [ADDRESS] . Згідно даних технічного паспорту будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , побудований в 1957 році. Відповідно до положень ст.86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної ради СРСР від 22 лютого 1988 року №8502-ІІ) і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року Постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які зокрема визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно положень ст.1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин мав право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним жилого будинку з додержанням вимог цих актів законодавства. Згідно матеріалів справи, [PERSON] [INFO] , тому будівництво ним будинку в 12 років та набуття на нього права власності викликає сумніви. Доказів того, що у подальшому [PERSON] набув право власності на даний будинок суду не надано. Довідка Степанівського старостинського округу №3Вороновицької селищної ради №19/02-3/27/24 від 31.05.2024 не містить інформації щодо належності [PERSON] будинку [ADDRESS] . Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина перша статті 77 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За наведеного вище, заявлений представником позивача позов в частині встановлення факту належності на праві власності [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] , а також визнання за [PERSON] права власності на вказаний будинок, необхідно відмовити.

Outcome: partial