Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-30 00:00:00

І. Рух провадження та процесуальні рішення Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] (далі- Позивач) до [PERSON] (далі-Відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, розгляд справи призначено на 26 листопада 2025 року. 26 листопада 2025 року розгляд справи відкладено на 22 грудня 2025 року у зв`язку із неявкою Відповідача, щодо якого відсутні відомості про повідомлення належним чином про дату, час та місце розгляду справи. 09 грудня 2025 року Відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить позначка «адресат відсутній за вказаною адресою», зазначена інформації трекінгу Укрпошти щодо скерування листа Відповідачеві. 22 грудня 2025 року розгляду справи відкладено на 27 січня 2026 року в зв`язку із першою неявкою Відповідача, повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляду справи. 27 січня 2026 року Позивач та Відпвоідач в судове засідання не з`явились. Відповідач повідомлений належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, шляхом надсилання копії ухвали за адресою його місця реєстрації, про що свідчить позначка «адресат відсутній за вказаною адресою» на відмітці на трекінгу сайту Укрпошта, від 22 грудня 2025 року. Крім того, Відповідач повідомлений про дату час та місце розгляду справи шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України 23 грудня 2025 року про його виклик в судове засідання на 27 січня 2026 року. При вирішенні питання щодо належності повідомлення Відповідача про дату, час і місце розгляду справи Суд зазначає, що у відповідності до вимог пункту 11 частини восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно статті 280 Цивільного процесуального кодексу України Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, враховуючи, що Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин та не подав відзив, а Позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, 27 січня 2026 року Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. 27 січня 2026 року у відповідності до вимог статті 244 Цивільного процесуального кодексу України Суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на строк до 30 січня 2026 року. ІІ. Стислий виклад позиції сторін Позивач зазначає, що 21 квітня 2007 року між нею та Відповідачем був укладений шлюб. У шлюбі [INFO] у них народилась донька [PERSON] . Рішенням суду від 21 грудня 2011 року шлюб розірвано, а доньку залишено проживати із Позивачем. 24 березня 2023 року судом видано судовий наказ про стягнення з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] до досягнення останньою повноліття. На цей час [PERSON] навчається на 2 курсі денної форми навчання в інституті гуманітарної підготовки та державного управління Івано-Франківського національного технічного університету техніки та газу та потребує матеріальної допомоги. Позивач посилається на вимоги статті 199 Сімейного кодексу України та просить ухвалити рішення про стягнення з Відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки доходу на утримання доньки [PERSON] до завершенню нею навчання. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та відзив не надав. ІІІ. Докази, досліджені судом 1.Судовий наказ від 24 березня 2023 року у справі № 352/333/23, яким наказано стягувати з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] до досягнення дитиною повноліття. 2.Довідка Івано-Франківського національного технічного університету техніки та газу від 17 вересня 2025 року , згідно із якою [PERSON] є студентом 2 курсу денної форми навчання цього навчального закладу. 3. Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2011 року у справі № 2-1273/11, на яке посилається в позовній заяві Позивач та яке міститься у відкритому доступі на сайті судової влади України за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/55114082. Згідно із текстом рішення, [PERSON] народилась [INFO] , а за результатами розгляду справи вирішено її залишити проживати із Позивачем IV. Фактичні обставини, встановлені судом В ході судового розгляду встановлено, що 21 квітня 2007 року між Позивачем та Відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано в установленому законодавством порядку (пункт ІІІ.1 цього Рішення). У шлюбі в Позивача та Відповідача [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується рішенням (пункт ІІІ.3 цього Рішення). [PERSON] залишилась проживати із Позивачем, а починаючи з 24 березня 2023 року Відповідач зобов`язаний сплачувати на користь Позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , що підтверджується судовим наказом та рішенням ( пункти ІІІ.1, ІІІ.3 цього Рішення). [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років, в зв`язку із чим припинилась дія судового наказу про сплату аліментів, що підтверджується судовим наказом (пункт ІІІ.1 цього Рішення). Станом на 17 вересня 2025 року [PERSON] є студентом денної форми навчання Івано-Франківського національного технічного університету техніки та газу, що підтверджується довідкою (пункт ІІІ.2 цього Рішення). V. Висновки суду щодо наявності підстав для стягнення аліментів Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітню доньку не є безумовним, а виникає за одночасного існування кількох обставин: -якщо повнолітня донька продовжує навчання; -якщо повнолітня донька в зв`язку із навчанням потребує матеріальної допомоги; -якщо батьки можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем доведено, що [PERSON] проживає із нею та після досягнення повноліття продовжує навчання у вищому навчальному закладі, що підтверджується довідкою ( пункт ІІІ.2 цього Рішення). Відповідно до загальновідомої інформації, розташованої на сайті Міністерства освіти і науки України розмір ординарної (звичайної) академічної стипендії для студентів закладів вищої освіти становить 2000 гривень (https://mon.gov.ua/osvita-2/vishcha-osvita-ta-osvita-doroslikh/studentski-stipendii). При цьому відповідно до статті 8 Законів України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум на одну особу на працездатних осіб з 01 січня 2025 року (на день звернення до суду із позовом) становив 3028 гривень, а з 01 січня 2026 року ( на день розгляду справи судом) 3328 гривень. Таким чином, розмір звичайної стипендії для студента вищого навчального закладу (яким є [PERSON] ) є менший від прожиткового мінімуму на одну особу на працездатних осіб, до яких відноситься [PERSON] . При цьому відповідно до статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Таким чином, прожитковий мінімум не враховує витрат, необхідних для отримання вищої освіти, в тому числі витрат на придбання підручників, різноманітної літератури та інших джерел знань, в зв`язку із чим Суд вважає, що розмір матеріального забезпечення повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, має значно відрізнятись від розміру прожиткового мінімуму. Можливість Відповідача надавати матеріальну допомогу підтверджується чинністю до 01 вересня 2025 року (дати повноліття [PERSON] ) судового наказу про стягнення з Відповідача на користь Позивача аліментів, В зв`язку із викладеним, на думку Суду, Позивачем доведено, що [PERSON] продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а Відповідач може надавати матеріальну допомогу. Відповідачем не надано будь-яких доказів того, що: - [PERSON] має будь-які додаткові доходи, в зв`язку із отриманням яких не потребує матеріальної допомоги; -або що у нього відсутні можливості для надання такої допомоги. Таким чином, Відповідачем не надано суду доказів відсутності обставин, передбачених статтею 199 Сімейного кодексу України, а на підставі наданих Позивачем доказів Суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення аліментів. щодо розміру аліментів Відповідно до частини першої статті 200 Сімейного кодексу України Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 182 Сімейного кодексу України про визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, майна та майнових прав. Сторонами не надано до суду доказів або інформації щодо відхилення стану здоров`я, матеріального становища дитини та Відповідача від стану та становища звичайної людини відповідного віку, а також щодо наявності у Відповідача на утриманні інших осіб, які відносяться до категорій, зазначених частині першій статті 182 Сімейного кодексу України Відповідно до частини другої статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який на час розгляду справи становить 1598 гривень. Відповідно до статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Як вище зазначав Суд, на його думку розмір матеріального забезпечення повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, має значно відрізнятись від розміру прожиткового мінімуму. Позивачем, разом із яким проживає дитина, заявлено позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/4 від усіх видів доходу Відповідача щомісячно. Цей розмір є аналогічним розміру аліментів, які можуть бути стягнуті в порядку видачі судового наказу. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов, а також будь-які докази до суду не надав. Відповідачем не надано суду доказів, які б могли свідчити про можливість призначення аліментів в розмірі, меншому від зазначеному в позовній заяві. В зв`язку із викладеним, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати дітей, а також наявність підстав, передбачених статтею 199 Сімейного кодексу України, Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а розмір аліментів, що підлягають стягненню, має становити частину заробітку (доходу) Відповідача. щодо періоду стягнення аліментів Відповідно до частини першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява надійшла до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області 23 жовтня 2025 року, в зв`язку із чим сплата аліментів підлягає присудженню з цієї дати. Відповідно до частини другої статті 199 Сімейного кодексу України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, у випадку припинення навчання [PERSON] , право Позивача на утримання аліментів підлягає припиненню. VI. Щодо судового збору Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, то сплата судового збору в цій справі покладається на Відповідача в повному обсязі. Таким чином, судові витрати у справі, які складаються із судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок мають бути покладені на Відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved