Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 05 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №09720-03/2025, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов договору кредитодавець на засадах платності, строковості та зворотності перерахував грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 10000 грн 00 коп. [PERSON] свого зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором. 28 серпня 2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №28082025, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. На підставі вказаного договору факторингу позивач отримав право вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором у загальному розмірі 20 400,00 грн., з яких 10 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 5400,00 грн сума заборгованості за відсотками та 5000,00 грн сума заборгованості за штрафом. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Позивач зазначив, що всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконала свого обов`язку та після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила погашення заборгованості. З урахуванням викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вищезазначену суму боргу, а також сплачений судовий збір. Ухвалою від 24.12.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Ухвалою від 05.01.2026 року через повернення до суду поштового повідомлення яке направлялось відповідачеві - без вручення, розгляд справи вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні із викликом сторін. Перше судове засідання призначено на 28.01.2026 року. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд даної справи за його відсутності (а.с.4). Відповідач [PERSON] також у судове засідання не з`явилася, відзиву не подала, судові повістки, які направлялись за її зареєстрованим та фактичним місцем проживання повернулися до суду без вручення з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.19-20, 21-22). Крім того, 05.01.2026 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено повідомлення про виклик [PERSON] до суду (а.с.18). Відповідно до положень п. 4 ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. За приписами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими ЦПК України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. Тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 211, ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи без участі сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, доходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 05 березня 2025 року між ТОВ «Стар файненс Груп» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір про фінансовий кредит №09720-03/2025, згідно з умовами якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк 120 днів з 05 березня 2025 року надати позичальнику грошові кошти у сумі 10000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за видачу кредиту (в разі застосування), проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, що визначені Договором (п.1.1., п.1.2. Договору). Процентна ставка за користування кредитом становить 0,90% в день на залишок заборгованості. Денна процентна ставка складає (11800,00/10000,00)/120*100%= 0,98% та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього Договору. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом на дату укладення цього Договору складає 2572,74%. Орієнтовна загальна вартість кредиту станом на дату укладення цього Договору складає 21800,00 грн. Загальні витрати по кредиту складають 11800,00 грн. Згідно п. 1.6 Договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок № 5168 - 74xx - xxxx - 7061. Даний договір підписано відповідачем [PERSON] електронним підписом, за допомогою одноразового ідентифікатора Y868. Також, відповідачем [PERSON] підписано електронним підписом, одноразовим ідентифікатором Y868 графік платежів, який є Додатком №1 до договору, Паспорт споживчого кредиту, в яких визначено основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, а також передбачено відповідальність за прострочення або невиконання зобов`язань. 05.03.2025 року позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав, та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 10000,00 грн., шляхом перерахування на її банківську картку №[NUMBER] , що підтверджується довідкою сервісу платежів онлайн iPay.ua від 15-10-2025 за №3426_251015152118. 28.08.2025 року між ТОВ «Стар Файнерс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №28082025, у відповідності до умов якого, ТОВ «Стар Файнерс Груп» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні йому права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно копії акта прийому-передачі Реєстру Боржників від 28.08.2025 за Договором факторингу №28082025 від 28.08.2025, Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників в кількості 6712. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №28082025 від 28.08.2025, фактор набув права вимоги, в тому числі до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 09720-03/2025 від 05.03.2025, на загальну суму 20 400, 00 грн, з яких: 10 000, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 5400, 00 грн сума заборгованості за відсотками; 5000, 00 грн сума заборгованості за штрафом. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №09720-03/2025 від 05.03.2025 станом на 28.08.2025 заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 20400,00 грн., з яких з яких: 10000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 5400,00 грн сума заборгованості за відсотками; 5000,00 грн сума заборгованості за штрафом, нарахування суми заборгованості здійснювалося в межах строку кредитування до 03.07.2025. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування штрафних санкцій по даному кредиту. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 638 ЦК України, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ч 2.ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію товариства відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором у договорі засвідчив, що погоджується з усіма без виключення умовами оферти, на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов позики та в подальшому прийняв надані кредитодавцем грошові кошти. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже з матеріалів справи вбачається, що договір №09720-03/2025 від 05.03.2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладений у відповідності до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №09720-03/2025 від 05.03.2025. Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Користуючись своїм правом позивач просив стягнути з відповідача 20400,00 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10000,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 5400,00 грн.; заборгованість за штрафом 5000,00 грн. Суд вважає, що в даному випадку знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №09720-03/2025 від 05.03.2025 щодо повернення кредитних коштів, а тому заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню. Отже, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, вимоги позивача про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 15400,00 грн., з яких 10000 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 5400 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками. Водночас вимогу позивача в частині стягнення з відповідача штрафу за кредитним договором суд вважає такою, що суперечить положенням чинного законодавства. Так, відповідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, що триває станом на теперішній час. Ураховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачу в стягненні штрафу в сумі 5000 грн. слід відмовити. Оскільки позов задоволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід стягнути 1828 грн 68 коп. судового збору (75,49%). На підставі викладеного та

Outcome: partial