Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що [INFO] помер її батько, [PERSON] , який до дня смерті проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті батька відкрилася спадщина на частину квартири, розташованої за вищезазначеною адресою, яка належала позивачки та батькові у рівних долях на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 16 липня 1998 року Одеською товарною біржою. З метою прийняття спадщини позивачка звернулася з заявою до Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що договір купівлі нерухомого майна підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, що не було зроблено при укладенні біржової угоди. Так зі змісту біржової угоди вбачається, що вона була укладена між [PERSON] , - відповідачкою по справі, та [PERSON] , яка діяла від імені батька позивачки, який, в свою чергу, діяв від імені позивачки, як законний представник, оскільки позивачка на момент укладення угоди була неповнолітньою. За договором купівлі - продажу було придбано квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (теперішня адреса: [ADDRESS] ). Зазначена квартира належала відповідачці на праві приватної власності, що підтверджувалось свідоцтвом про право на спадщину за законом, засвідченим державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області 19 серпня 1997 року. Так угоду було укладено у вигляді біржового договору від 16 липня 1998 року та оформлено у Южненському представництві Одеської товарної біржі, де було роз`яснено, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» угоди, укладені на біржі, не підлягають нотаріальному завіренню та набирають чинності з моменту реєстрації їх на біржі. Пунктом 8 вищезазначеної угоди сторонам було зобов`язано зареєструвати даний договір в Біляївській філії Одеського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості. На виконання даної вимоги 24 липня 1998 року було проведено реєстрацію даного договору купівлі - продажу. Після вчинення певних дій щодо реєстрації права власності позивачка вважала, що після настання повноліття повністю вступила в право власності, а тому може вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належним майном. На сьогоднішній день постало питання про прийняття спадщини після смерті батька, у зв`язку з чим вона звернулася до нотаріуса за роз`ясненнями щодо порядку видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Але нотаріус відмовив їй у видачі відповідного свідоцтва у зв`язку з тим, що вони не оформили належним чином право власності на квартиру, а тому не можуть розпоряджатися нею на свій розсуд. Спочатку позивачка вирішила звернутись за роз`ясненнями на біржу, так як під час укладання біржового договору було роз`яснено, що він є остаточним та не підлягає нотаріальному завіренню. При виїзді за адресою місцезнаходження біржі з`ясувалося, що її діяльність вже давно припинена, а сама біржа ліквідована і за її адресою знаходиться інша організація. Посвідчити нотаріально договір купівлі - продажу квартири на даний час немає можливості, так як чинним законодавством не передбачено процедуру нотаріального завірення біржових договорів. У зв`язку з вище викладеним позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 28.03.2025 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з призначенням підготовчого судового засідання. Позивачка в судовому засіданні на позові наполягала та просила позов задовільнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, викликалась до суду належним чином, але до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.77). Представник відповідача Одеська товарна Біржа в судове засідання не з`явився, причини неявки суд невідомі, викликався до суду належним чином, але до суд повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній» (а.с.97). Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.07.1998 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна згідно якого було придбано квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с 9-10). Договір купівлі - продажу було укладено у вигляді біржового договору № 115/Ю від 16 липня 1998 року та оформлено на Одеській Новій Біржі (адреса: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 140-а). Пунктом 8 вищезазначеної угоди покупців було зобов`язано зареєструвати даний договір в Біляївському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості. На виконання даної вимоги 24 липня 1998 року позивачами було проведено реєстрацію даного договору купівлі - продажу нерухомого майна, про що в книзі № 7 зроблено запис (а.с.11). Крім того, позивачами було виготовлено технічний паспорт на квартиру у будинку квартирного типу за адресою: [ADDRESS] від 01.07.2024 року (а.с.12-13). На виконання ухвали суду від 28.03.2025 року Біляївська державна нотаріальна контора Одеської області надала копію спадкової справи №243/2024, заведеної до майна померлого [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 46-76), [PERSON] звернулась із заявою щодо прийняття спадщини. Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір купівлі-продажу було укладено 16.07.1998 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Позивач у позовній заяві зазначає, що під час укладення біржового договору сторонам було роз`яснено, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» угоди, укладені на біржі, не підлягають нотаріальному завіренню та набирають чинності з моменту реєстрації їх на біржі. Зобов`язання за договором купівлі-продажу житлового будинку сторонами були виконанні. В відповідності до ст. 41 ЦК України (від 18.07.1963 р.) «Угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків». При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі- продажу квартири, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України в 2002 році. У відповідності до діючого на даний час законодавства - а саме ст. 204 ЦК України (2003 року) «Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним». В відповідності до ст. 321 ЦК України «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні». В відповідності до ст. 392 ЦК України (2003 року) «Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності». Враховуючи вище викладене, зважаючи на те, що сторони за договором домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується договором купівлі-продажу № 115/Ю від 16.007.1998 року, укладеним на Одеській товарної Біржі, крім того, відбулося повне виконання договору, зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири.

Outcome: approved