Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1.1 Представник ТОВ «КОШЕЛЬОК» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.02.2022 з [PERSON] було укладено договір №3093222322-619927 про надання коштів у позику, на умовах зворотності, строковості та платності. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 8500 грн., початковий строк кредитування становить 18 днів, відсоткова ставка 2,20% на добу за початковий період кредитування. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором не виконує належним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 28 696,00 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8500,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 20 196,00 грн., яку і просив стягнути з відповідача та судові витрати у справі. Також, у зв`язку із порушенням своїх зобов`язань, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача суму інфляційних втрат за період з 05.06.2022 по 15.01.2025 у розмірі 8 844,11 грн. та 3% річних за період з 05.06.2022 по 15.01.2025 у розмірі 2 252,44 грн. 1.2 Відповідачка правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористалася. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 2.1. 11.03.2025 ухвалено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 10.09.2025 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 17.11.2025 здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 2.2. Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що подав відповідну заяву. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній» і згідно ст.128 ЦПК України вважається такою, що належно чином повідомлена про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася за місцем її реєстрації. Крім того, про час та місце розгляду справи повідомлена шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. Заяв та клопотань не надала, відзиву не надіслала, про причини неявки не повідомила, тому суд визнає її неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. 2.3. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 3.1. Судом встановлено, що 18.02.2022 між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3093222322-619927 про надання коштів у позику на умовах строковості, зворотності, платності, за яким відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. Вказаний договір є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «КОШЕЛЬОК», в рамках якої реалізується технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 8500 грн., початковий строк кредитування становить 18 днів (лояльний період), відсоткова ставка 2,20% на добу за початковий період кредитування. Згідно п. 2.2 Договору сторони погодили, що строк лояльного періоду може бути продовжено позичальником шляхом оплати протягом лояльного періоду всіх нарахованих процентів. Кредит надається безготівково шляхом перерахування коштів на платіжну картку № [NUMBER] , реквізити якої надано позичальником (а.с.11 зворот-16). Даний Договір підписаний порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». У Додатку №1 до Договору сторонами погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів та встановлено, що орієнтовна загальна вартість кредиту складає 11866,00 грн., з яких 8500 грн. - сума кредиту за договором та 3 366 грн. - проценти, нараховані за 18 днів (а.с.16 зворот-17). Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки, визначено розмір та дату внесення позичальником платежів, та встановлена орієнтовна загальна вартість кредиту (а.с.10-11). 3.2. Відповідно до довідки АТ «ТаскомБанк» про підтвердження платежу вбачається, що 18.02.2022 було здійснено перерахування коштів у розмірі 8500,00 грн. на картку № [NUMBER] , відправник ТОВ «КОШЕЛЬОК». Зарахування коштів здійснювалося через платіжну систему «ТОВ «ТА СЛІНК» (а.с.21,22). Зазначені реквізити банківської карти співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними у Договорі №3093222322-619927 від 18.02.2022. 3.3. Крім того, згідно інформації АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 06.10.2025 встановлено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . З виписки по рахунку за період 17.02.2022 по 19.02.2022 вбачається, що 18.02.2022 на вказану картку було перераховано кошти у розмірі 8 500,00 грн. (а.с.65-66). 3.4. Відповідно до наданого ТОВ «КОШЕЛЬОК» розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 05.06.2022 заборгованість [PERSON] становить 28 696 грн. та складається із заборгованості за кредитом в сумі 8500 грн., заборгованості за процентами за початковий строк користування позикою в сумі 3 366 грн. та заборгованості за процентами за продовжений строк користування позикою в сумі 16 830 грн. (а.с.18-19). 3.5. Крім того, в матеріалах справи міститься розрахунок позивача щодо стягнення із [PERSON] інфляційних витрат та 3% річних, що становить: інфляційні витрати за період з 05.06.2022 по 15.01.2025 складають 8 844,11 грн., 3% річних за період з 05.06.2022 по 15.01.2025 становлять 2 252,44 грн. (а.с.20). IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Суд робить висновок, що 18.02.2022 виникли договірні відносини між ТОВ «КОШЕЛЬОК та відповідачкою у зв`язку з укладенням Договору №3093222322-619927 про надання коштів у позику. [PERSON] , будучи вільною в укладенні вказаного кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписала кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. [PERSON] отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Кошти було надано у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , належність якої відповідачці підтверджується матеріалами справи. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті, тому суд дійшов висновку про наявність заборгованості відповідачки за основним тілом кредиту у розмірі 8500 грн. 5.2 Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення суми заборгованості за відсотками суд, суд зазначає, що як вказувалося, умовами договору передбачено, що кредит надається строком на 18 днів (лояльний період). Відповідно до пункту 2.2 договору сторони погодили, що встановлений в п.2.1 Договору строк лояльного періоду та, відповідно, строк надання кредиту може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом лояльного періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази, які свідчать по вчинення відповідачкою дій, передбачених пунктом 2.2 договору (оплати протягом лояльного періоду (18- ти денного) всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом), тобто відповідачем не вчинялися дії, які свідчили б про продовження строку кредитних правовідносин із позичальником. Згідно умов договору і наданого позивачем розрахунку проценти за користування кредитом за період з 18.02.2022 по 08.03.2022 нараховуються за ставкою 2,2% від суми кредиту та складають 3 366 грн. З урахуванням наведеного суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення відсотків за користування кредитом підлягають частковому задоволенню, а саме: у розмірі 3 366 грн. за 18 днів (8500 х 2,2% / 100% х 18), що відповідає строку дії кредитного договору. Подальше поза строком кредитування нарахування відсотків за користування кредитними коштами є безпідставним та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства. 5.3 Щодо стягнення інфляційних витрат та 3% річних, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX (набрав чинності 17 березня 2022 року) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).». Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних на підставі ч. 2 ст.625ЦК України не підлягають стягненню з відповідачки за позовом за період з 05.06.2022 по 15.01.2025. Тому в цій частині суд відмовляє у задоволенні вимоги. 5.4 В підсумку суд задовольняє позовні вимоги частково. 5.5 Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 722,35 грн. (11866 грн. х 2422,40 грн./ 39792,55 грн.)

Outcome: partial