Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. Акціонерне товариство «Сенс Банк»» звернулося до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 15 вересня 2015 року у справі №712/7293/15-ц було стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 895/03-021-111 від 28.11.2007 у загальному розмірі 333 293,00 грн, однак дане рішення не виконано. Враховуючи наведене, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 895/03-021-111 від 28.11.2007 розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду, яка станом на 23.02.2022 становить 239 122,80 грн, та складається з: заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 49 555,65 грн; заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 189 567,15 грн. 1.2. Відповідно до ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 03 листопада 2025 року позовну заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без руху, надано позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення вказаних недоліків. 1.3. Відповідно до ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 20 листопада 2025 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження у змішаній формі, з викликом (повідомленням) сторін. 1.4. Сторони у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими. Представник позивача в позовній заяві просив проводити розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження та за відсутністю представника АТ «Сенс Банк». Відповідно технічна фіксація справи за позовом АТ «Сенс Банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором не здійснювалася у зв`язку з неявкою всіх сторін по справі, про що зазначено в протоколі судового засідання. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. 28 листопада 2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (кредитор), правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та [PERSON] (позичальник) уклали договір невідновлювальної кредитної лінії № 895/03-021-111, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 250 000,00 грн, а позичальник зобов`язалася в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту. На забезпечення умов виконання кредитного договору № 895/03-021-111 від 28.11.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (кредитор), [PERSON] (позичальник) та [PERSON] (поручитель) було укладено договір поруки № ДП 895/03-021-111 від 28.11.2007, за умовами якого у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором поручитель разом з позичальником солідарно відповідає перед позивачем у повному обсязі зобов`язань, передбачених кредитним договором. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 15 вересня 2015 року у справі №712/7293/15-ц було стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 895/03-021-111 від 28.11.2007 у розмірі 333 293,00 грн, судовий збір у розмірі 3 332,94 грн, а у загальному розмірі 336 625,94 грн. Дата набрання законної сили 06.10.2015. 2.2. Рішенням №5/2019 ПАТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року було припинено ПАТ «Укрсоцбанк», шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «Альфа-Банк», де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків ПАТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року. 12 серпня 2022 року позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30 листопада 2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». 2.3. На підставі виконавчого листа № 712/7293/15-ц від 28.12.2015, виданого Соснівським районним судом м.Черкаси було відкрито виконавче провадження № 50187517. Відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.06.2017, ВП № 50187517 було завершено. Відповідно до Розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором № 895/03-021-111 від 28.11.2007 (Розрахунку заборгованості 3 % річних ст. 625 ЦК на суму заборгованості згідно рішення суду) за період з 12.03.2017 по 23.02.2022, виходячи із суми заборгованості в 333 293,00 грн, сума розрахованих 3% річних становить 49 555,65 грн. Відповідно до Розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором № 895/03-021-111 від 28.11.2007 (Розрахунку заборгованості інфляційних витрат ст. 625 ЦК на суму заборгованості згідно рішення суду) за період з березня 2017 року по 23 лютого 2022 року, виходячи із суми заборгованості в 333 293,00 грн на початок періоду, сума розрахованих інфляційних втрат становить 189 567,15 грн. 3. Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). За ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. 3.2. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Крім того, Верховний Суд у постанові від 01 липня 2020 року у справі №535/757/17 зробив аналогічний висновок щодо подібних правовідносин. Також і Верховний Суд України у своїй постанові від 26.04.2017 року у справі №918/329/16 зробив аналогічний висновок. Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за Договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього Договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за час прострочення. Главою 19 ЦК визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст.257 ЦК). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст.267 ЦК). Порядок відліку позовної давності наведено у ст.261 ЦК України, зокрема відповідно до ч.1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Суд, розглянувши матеріали справи, прийшов до висновку про те, що внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Відповідно до висновку Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, наведеного у постанові від 26 жовтня 2018 року у справі №922/4099/17, за змістом якої вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених ст.625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні ст.266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3 % річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Отже, у розумінні наведених положень закону позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання. Як зазначено вище, рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 15 вересня 2015 року у справі №712/7293/15-ц було стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 895/03-021-111 від 28.11.2007 у розмірі 333 293,00 грн, судовий збір у розмірі 3 332,94 грн, а у загальному розмірі 336 625,94 грн. Дата набрання законної сили 06.10.2015. Матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про те, що відповідачами на користь ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, в добровільному порядку була сплачена заборгованість за договором кредиту від 28.11.2007. За ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У даній справі відповідачами не заявлено про застосування позовної давності. Крім того, ними на спростування розрахунків позивача своїх розрахунків не надано. 4.2. Перевіривши розрахунок позивача щодо заявлених до стягнення 3 % річних на кредитну заборгованість, суд вважає за необхідне зазначити таке. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц, вказано, що у ч. 2 ст. 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. За розрахунком позивача за період з 12.03.2017 по 23.02.2022, виходячи із суми заборгованості в 333 293,00 грн, сума розрахованих 3% річних становить 49 555,65 грн. Суд вважає такий розрахунок по суті правильним, оскільки розрахунковий період з 12.03.2017 до 31.12.2019 складає 1025 днів, з розрахунку 333 293,00 x 3% x 1025 / 365 / 100 = 28 078,79 грн; з 01.01.2020 до 31.12.2020 складає 366 днів, з розрахунку 333 293,00 x 3% x 366 / 366 / 100 = 9 998,79 грн; з 01.01.2021 до 23.02.2022 складає 419 днів, з розрахунку 333 293,00 x 3 % x 419 / 365 / 100 = 11 478,06 грн, що в загальному розмірі становить 49 555,65 грн. З огляду на викладене, а також зважаючи на неможливість виходу за межі позовних вимог, вимога про стягнення 3% річних за ст. 625 ЦК України на суму заборгованості 333 293,00 грн за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 в розмірі 49 555,65 грн підлягає задоволенню. 4.3. Перевіривши розрахунок позивача щодо заявлених до стягнення інфляційних втрат на кредитну заборгованість, суд вважає за необхідне зазначити таке. За розрахунком позивача за період з 12.03.2017 по 23.02.2022, виходячи із суми заборгованості в 333 293,00 грн, сума розрахованих інфляційних втрат становить 189 567,15 грн. Суд не може погодитися з розрахунком позивача, оскільки за положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України при обрахунку інфляційних втрат за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. Натомість, за розрахунком позивача при обрахунку інфляційних втрат прострочена сума в 333 293,00 грн була взята за основу лише в перший місяць затримки, а в подальшому прострочена сума збільшувалась щомісячно на суму нарахованих щомісячно інфляційних втрат, що є неправильним. Суд вважає за необхідне провести власний розрахунок за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ...... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період IIС (101,80 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) x (100,20 : 100) x (99,90 : 100) x (102,00 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (101,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,10 : 100) x (100,80 : 100) x (100,00 : 100) x (100,00 : 100) x (99,30 : 100) x (100,00 : 100) x (101,90 : 100) x (101,70 : 100) x (101,40 : 100) x (100,80 : 100) x (101,00 : 100) x (100,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.51165218. Сума заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість буде становити 170 530,09 грн (333 293,00 x 1.51165218 - 333 293,00). Отже, вимога про стягнення заборгованості за інфляційними втратами на кредитну заборгованість за ст.625 ЦК України на суму заборгованості 333 293,00 грн за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 підлягає частковому задоволенню на суму 170 530,09 грн. 4.4. Таким чином, наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог, а саме -заборгованість за кредитним договором № 895/03-021-111 від 28.11.2007 розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішення суду яка станом на 23.02.2022 становить 220 085,74 грн та складається з 49 555,65 грн (заборгованість за ставкою 3 %) та 170 530,09 грн (заборгованість за інфляційними витратами). 5. Розподіл судових витрат 5.1. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією від 26.09.2025 про сплату судового збору в сумі 2 869,48 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково (задоволено 92,04% вимог), суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача суму понесених судових витрат у розмірі 2 641,07 грн, тобто по 1 320,54 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial