Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

28 квітня 2025 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» в особі представника Підлетейчука М.М. через систему «Електронний суд» звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь товариства заборгованість за кредитним договором №1249-1051 від 02.08.2023 у розмірі 60 000,00 грн., а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 02.08.2023між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1249-1051, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у сумі 10 000,00 грн, строком на 300 днів, зі зниженою процентною ставкою 2,50 % в день, зі стандартною процентною ставкою 2,50 % в день. Також Додатковою угодою №1 від 04.08.2023 до Договору про відкриття кредитної лінії №1249-1051 від 02.08.2023 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 2000,00 гривень. Через порушення позичальником своїх зобов`язань за договором станом на 24.03.2025року утворилась заборгованість у зазначеному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки останній продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість в добровільному порядку. Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05 травня 2025 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано для розгляду за підсудністю до Хортицького районного суду м.Запоріжжя. Ухвалою судді від 24 червня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10 липня 2025 року представник відповідача адвокат Шелудько О.О. надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відмовити у повному обсязі та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу, вказуючи, що відповідач вважає позовні вимоги позивача незаконними, необґрунтованими та такими, що не пілягають задоволенню, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис на документах належить саме відповідачу. Також, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачу згідно вказаного спірного договору та додаткової угоди. Водночас, розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, на думку представника відповідача, не є первинними документами, в розумінні чинного законодавства, що підтверджували б отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу за вказаним кредитним договором. Крім того зазначає, що позовна вимога, що полягає у стягненні заборгованості за нарахованими відсотками за кредитним договором №1249-1051 від 02.08.2023 є неспіврозмірною, оскільки суперечить принципам розумності та добросовісності, а відтак є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Також, у зв`язку із відсутністю в матеріалах справи первинних бухгалтерських документів, відсутня можливість перевірити як факт наявності заборгованості у відповідача, так і встановити її розмір. З огляду на зазначене, представник відповідача вважає, що позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки відсутні належні, допустимі та достатні докази, що підтверджують отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними. 16 липня 2025 року представником позивача ТОВ «Укр кредит фінанс» Лазарєвою М.С. подано додаткові пояснення у справі які є тотожними до обґрунтування позовних вимог та у яких остання додатково зазначає, що після закінчення строку кредитування, а саме після 27.05.2024 нарахування процентів за користування кредитом було зупинено, що також відображено в розрахунку заборгованості. Тобто позивачем нараховувались проценти у відповідності до умов Договору, та у строк визначений Договором. Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр кредит фінанс», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 58 940,00 грн за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 60 000,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Укр кредит фінанс» вбачається, що Товариством не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору, а відтак і відсутні порушення норм закону, що визначені в п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» . Згідно наданого розрахунку заборгованості, Товариство здійснює лише нарахування по процентам (згідно п.п. 4.6. та 10.1. Договору) за користування кредитом в строк договору (згідно п. 4. 8 . Договору), що погоджений між сторонами Звернула увагу на те, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не є банківською установою у розумінні ЗУ «Про банки і банківську діяльність». ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Оскільки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту без відкриття рахунку, відповідно надати будь-який первинний бухгалтерський документ стосовно рахунку [PERSON] є неможливим. Тому, разом з додатковими поясненнями представником позивача подано клопотання про витребування доказів у АТ КБ «Приват банк». 22 серпня 2025 року представником відповідача адвокатом Шелудько О.О. подано додаткові пояснення, в яких вона зазначила, що в матеріалах справи відсутні докази надання позивачем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» грошових коштів відповідачу в межах відкритої кредитної лінії шляхом їх перерахування на картковий рахунок позичальника. Долучені до позовної заяви докази не є документами первинного бухгалтерського обліку, в розумінні чинного законодавства, які би підтверджували факт переказу коштів на рахунок відповідача. Наданий позивачем розрахунок заборгованості, складений ТОВ «Укр Кредит Фінанс», не підтверджений належними, в розумінні чинного законодавства, доказами, оскільки наявність або відсутність указаної позивачем суми заборгованості має бути підтверджена виключно матеріалами первинної бухгалтерської документації. Позивачем одночасно із поданням позовної заяви не було надано жодного належного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцем були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені кредитним договором, а відповідач ці кошти отримав. Позивач не здійснив всіх необхідних дій для отримання та надання відповідної належної та достовірної інформації для обґрунтування своїх позовних вимог. Також заперечує щодо заявленого клопотання позивача про витребування доказів, оскільки позивачем пропущено строк на подання клопотання про витребування доказів, а також позивачем не доведено складнощів їх отримання, тобто неможливість одержання та подання доказового матеріалу до суду особисто через обставини, які перешкоджають такому поданню разом з позовною заявою до суду. Заперечує щодо розміру нарахованих позивачем відсотків, що в 50% більші за тіло кредиту, чим порушує вимоги чинного законодавства, зокрема ЗУ «Про захист прав споживачів». Ухвалою суду від 15 вересня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів від АТ КБ «Приват Банк». 13 жовтня 2025 року до суду надійшла затребувана інформація з АТ КБ «Приват Банк» про належність картки відповідачу [PERSON] та зарахування за період з 02.08.2023 по 04.08.2023 кредитних коштів у сумі 10000,00 грн. та 2000,00 грн 17 грудня 2025 року представником відповідача адвокатом Шелудько О.О. подано додаткові пояснення, в яких заперечує щодо суми нарахованих відсотків за користування кредитом та строку кредитування. З посиланням на ч. 3 ст. 509, ч. ч. 1, 2 ст.627 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та правові висновки Великої Палати Верховного Суду й інших судових рішень, представник вказує, що споживач є «слабкою стороною» у договорі споживчого кредиту, а вимога про сплату непропорційно великих відсотків спотворює їх призначення, створює для позичальника надмірний тягар і є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на його шкоду. Зазначає, що позивач нарахував відповідачу відсотки за користування коштами вже після закінчення строку дії договору про відкриття кредитної лінії, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Оскільки, сторони погодили строк дії договору з базовим періодом 16 календарних днів, тому, починаючи із дня закінчення цього періоду, кредитор не мав права нараховувати проценти за користування кредитом. Крім того, позивачем взагалі не надано належних доказів на підтвердження отримання відповідачем грошових коштів та укладення договору про відкриття кредитної лінії. Надана позивачем довідка про перерахування коштів не підтверджує факт перерахування коштів саме відповідачу та отримання цих коштів останнім, оскільки в ній відсутня повна інформація про номер банківської карти, а первинних бухгалтерських документів позивачем не надано. 22 грудня 2026 року представником позивача Мельник В.С. подано додаткові пояснення, в яких просила позовні вимоги задовольнити повністю, оскільки у додаткових поясненнях відповідач, викладаючи свою позицію, вже не заперечує ні факт укладення Договору, ні факт отримання кредитних коштів, оскільки в прохальній частині цих пояснень просить задовольнити позовні вимоги частково. Така позиція свідчить про фактичне визнання відповідачем наявності невиконаного зобов`язання Крім того, в матеріалах справи міститься відповідь АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» від 06.10.2025 №20.1.0.0.0/7-251001/24246-БТ, яка підтверджує що картковий рахунок [NUMBER] належить [PERSON] , а також міститься виписка, яка підтверджує надходження кредитних коштів у загальному розмірі 12000,00 грн., за Кредитним договором №1249-1051 від 02.08.2023 року та Додатковою угодою від 04.08.2023 р. до Договору. Відповідно до розрахунку заборгованості вбачається, що Товариством не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору, а відтак і відсутні порушення норм закону, що визначені в п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Згідно наданого розрахунку заборгованості, Товариство здійснює лише нарахування по процентам (згідно п. 4.10. та п.10.1. Договору) за користування кредитом в строк договору (згідно п. 4.12. Договору), що погоджений між сторонами Позивачем дотримано вимоги, зокрема ст. 1048, 1056 1 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом, що була надана (проінформована, доведена до відома) відповідачу. У стягненні з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу просить відмовити. Сторони були повідомлені про місце, дату й час розгляду справи рекомендованою кореспонденцією відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу без участі позивача та його представника. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Шелудько О.О. до судового засідання не з`явилися, в заявах від 15 вересня 2025 року та 23 грудня 2025 року справу просили розглянути без їх участі. За вказаних обставин відповідно до ст. 247, ст. 279 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 02.08.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в межах якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1249-1051. Цей договір укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором, згідно ізЗаконом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов цього договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу [PERSON] кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 10000,00 грн, строк кредитування - 300 днів; базовий період - 16 днів; знижена % ставка 2,50 % в день; стандартна % ставка 3,00 % в день. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання за договором, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором. На підтвердження надання коштів за кредитним договором, позивач надав довідку про перерахування суми кредиту, згідно з якою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» перерахувало на картковий рахунок відповідача грошові кошти в сумі 10000,00 грн за допомогою платіжної системи LiqPay. Відповідач скористався кредитними коштами, але не виконує належним чином зобов`язання за договором, внаслідок чого, відповідно до наданого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» розрахунку, заборгованість за договором № 12-49-1051 від 02.08.2023 станом на 24.03.2025 становить 118 940,00 грн, з яких: 12000,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 106940,00 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Разом з тим, враховуючи Програму лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості відповідачу за нарахованими процентами у сумі 58940,00 грн, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просить стягнути з відповідача лише частину заборгованості, зокрема 60000,00 грн, з яких: 12000,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 48000,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, судом встановлено, що відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор А0826 для підписання кредитного договору № 1249-1051 від 02.08.2023, на підтвердження ознайомлення з Правилами надання споживчих кредитів, з Паспортом споживчого кредиту та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №1249-1051 від 02.08.2023. На підтвердження цих обставин, позивачем надано моніторинг дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі при укладанні Кредитного договору №1249-1051 від 02.08.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] , який відображає послідовність всіх дій сторін в хронологічному порядку. Відповідно до п. 15 постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03.11.2021 №113, договір, що укладається у вигляді електронного документа, підписується сторонами в порядку, визначеному законодавством України. Примірник такого договору споживача повинен містити кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу та/або кваліфіковану електронну печатку кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу, накладену уповноваженим працівником кредитодавця. У розділі 12 «Реквізити сторін» договору №1249-1051 від 02.08.2023 зазначено, що договір підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А0826 та кваліфікованим електронним підписом директора кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу. За таких обставин, суд дійшов висновку про укладення договору №1249-1051 від 02.08.2023 в електронній формі у спосіб, визначений законом, адже такий договір містить електронний підпис відповідача одноразовим ідентифікатором А0826, що прирівнюється до власноручного підпису позичальника, та кваліфікований електронний підпис директора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» із кваліфікованою електронною позначкою часу, що повністю відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та засвідчує волю відповідача на укладення договору на погоджених умовах. Поряд з цим суд зазначає, що без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариств за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Своїм підписом на договорі відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати. Згідно з пунктом 11.1 договору, цей договір та правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору та надання кредиту. Укладаючи цей договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з правилами на вебсайті Кредитодавця, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись умов цього договору, а тому добровільно та свідомо укладає цей договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним. Пунктом 11.3 договору позичальник даним підтверджує, що до укладення договору уважно ознайомився з текстом цього Договору та Правилами, а також отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на вебсайті Кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Відповідно до умов розділу 4 Правил відкриття кредитної лінії, відповідач акцептував оферту (заповнюючи заявку на сайті товариства, добровільно та з розумінням настання юридичних прав та обов`язків, зазначив інформацію про себе, реквізити банківської карти, на рахунок якої бажав отримати кредит, тим самим підтвердив своє ознайомлення, погодження і зобов`язання неухильно дотримуватися Правил. Отже, між сторонами було укладено договір приєднання відповідно до ч. 1ст. 634 ЦК України. Уклавши зазначений договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Отже, факт укладення між сторонами договору №1249-1051 від 02.08.2023 підтверджується належними та допустимими доказами та не спростовано відповідачем. Водночас, суд відхиляє доводи представника відповідача, зазначені у відзиві на позовну заяву, щодо не надання позивачем доказів перерахування коштів за договором, з огляду на таке. Так, згідно з укладеним між сторонами договору №1249-1051 від 02.08.2023, передбачено перерахування відповідачу коштів шляхом безготівкового переказу на його банківський рахунок. На підтвердження надання коштів відповідачу за договором, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало довідку про перерахування суми кредиту №1249-1051 від 02.08.2023, а також інформацію, викладену у листі АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів Liq Pay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019, якою підтверджується ідентифікація платежу № 2346956327 за договором №1249-1051 від 02.08.2023 в сумі 10000,00 грн. та платежу №2348061750 за договором №1249-1051 від 02.08.2023 в сумі 2000,00 грн., здійсненого на банківську картку [NUMBER] , яка згідно з договором, належить відповідачу та зазначено у ньому, як номер особистого електронного платіжного засобу у розділі 12 договору. На виконання ухвали Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15 вересня 2025 року АТ КБ «Приват Банк» надано інформацію щодо зарахування коштів у сумі 10000,00 гривень та 2000,00 гривень на картку № [NUMBER] , яка належить [PERSON] . Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідач має доступ до свого банківського рахунку та картки, зазначеної в договорі, та мав можливість надати суду виписку із свого особового рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору, однак жодних доказів на спростування позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс», стороною відповідача не надано. Отже, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд вважає, що позивачем надано належні та допустимі докази щодо укладення між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем [PERSON] договору про відкриття кредитної лінії №1249-1051 від 02.08.2023 та отримання кредиту в сумі 10000,00 грн. Водночас суд не бере до уваги доводи представника відповідача про відсутність доказів розміру заборгованості та документів первинної бухгалтерської документації, оформленої згідно до положень ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки позивач ТОВ «Укр Кредит Фінанс» здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема безготівковий переказ коштів без відкриття банківських рахунків, тобто не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», а отже не може надати жодної інформації, що є банківською таємницею, зокрема отримання відповідачем картки, інформації про банківські операції по карті тощо. Разом з тим, відповідач не був позбавлений можливості самостійно отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування коштів за договором. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.08.2023 у справі № 910/14570/21, факт здійснення господарської операції може підтверджуватися не лише первинними документами, а й іншими доказами у їх сукупності, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини надання послуг. Щодо вимог про стягнення заборгованості по нарахованим процентам, суд зазначає наступне. З наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість [PERSON] за Договором №1249-1051 від 02.08.2023 складає 118940,00 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом (основний борг) в сумі 12000,00 грн., заборгованості за відсотками в сумі 160940,00 грн. Проте, суд не може погодитися із розміром їх нарахування в частині відсотків з огляду на таке. 22.11.2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023 року) (далі - Закон № 3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п.п. 6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). За положеннями ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. При цьому, згідно п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5%; - протягом наступних 120 днів - 1,5%. Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Із системного аналізу вказаних вище норм, в силу приписів п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-ІХ, дія п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» дія вказаного пункту поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом - 24.12.2023 року, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Отже, суд звертає увагу на тому, що при нарахуванні відсотків за користування кредитними коштами необхідно було користуватися змінами, внесеними до Закону України «Про споживче кредитування», що набрали чинності 24.12.2023 року. Здійснивши власний розрахунок, суд дійшов висновку про те, що за весь період користування кредитом (з 02.08.2023 по 27.05.2024), виданим за Договором №1249-1051 від 02.08.2023, заборгованість по процентах становить 93360,00 грн. за наступні періоди: - з 02.08.2023 по 17.08.2023 включно, як нараховано позивачем 4800,00 грн (12000,00 х 2,5% х 16 дні), як нараховано позивачем; - з 18.08.2023 по 23.12.2023 включно 46 080,00 грн. (12 000,00 грн. х 3,0% х 128 дні); - з 24.12.2023 року по 21.04.2024 року включно 36 000,00 грн. (12000,00 грн х 2,5% х 120 дні); - з 22.04.2024 року по 27.05.2024 року включно 6480,00 грн. (12000,00 грн х 1,5 % х 36 днів). З матеріалів справи вбачається, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позивача Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику. Так, станом на 24.03.2025 позивачем нараховано 106 940,00 грн. процентів за користування кредитом, а після застосування Програми лояльності 48000,00 грн. Положеннями ч.1 ст. 13 ЦПК унормовано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, враховуючи те, що перерахована судом сума процентів, яка підлягає стягненню з відповідача (93360,00 грн.) перевищує розмір заборгованості за процентами, який просить стягнути позивач 48 000,00), то з [PERSON] слід стягнути саме заявлений товариством розмір заборгованості за відсотками. Оскільки, згідно розрахунку заборгованості, відомості про сплату тіла кредиту чи відсотків за договором відсутні, така інформація відповідачем чи його представником суду також не надана та у відзиві чи у додаткових поясненнях не зазначена, тому суд вважає, що відповідач не проводив платежів на погашення заборгованості за кредитом (основним боргом), чи заборгованості за відсотками. Суд зазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Із вказаного розрахунку заборгованості слідує, що після закінчення строку дії кредитного договору, заборгованість по процентам не нараховувалась. У додаткових поясненнях представник відповідача зазначив про часткове визнання відповідачем нарахованих відсотків та зазначає, що позивач мав право нараховувати відсотки лише за базовий період, тобто протягом 16 днів, що в загальному розмірі складає 5760,00 гривень (12000,00 х 3,00% х 16 днів) За вказаних обставин, представник відповідача вказує, що загальний розмір відсотків, на його думку, має складати лише 5760,00 грн., поряд із заявленою позивачем заборгованістю за відсотками 48000,00 грн. Суд не погоджується з розрахунком представника відповідача у додаткових поясненнях, та вважає такий розрахунок необґрунтованим. Суд звертає увагу на те, що згідно п.2.3 кредитного договору передбачено, що для мінімізації загальних витрат Позичальника за Кредитом кредитодавець рекомендує позичальнику здійснити повне погашення Кредиту не пізніше останнього дня першого Базового періоду строку кредитування (п.5.3 Договору) згідно наступного розрахунку: дата видачі кредиту- 02.08.2023; останній календарний день першого Базового періоду- 17.08.2023; сума Кредиту- 10 000,00 грн.; нараховані проценти за користування Кредитом- 4000,00 грн.; разом до сплати 14000,00 грн. Додатковою угодою №1 від 04.08.2023 до Договору про відкриття кредитної лінії №1249-1051 від 02.08.2023 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 2000,00 гривень. Згідно п.2.3 додаткової угоди,після надання кредитодавцем позичальнику у кредит додаткових грошових коштів позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму грошових коштів в розмірі 12 000,00 грн. Надання додаткових грошових коштів позичальнику у рахунок кредиту на підставі Додаткової угоди не змінює строк кредитування. Тобто, кредитодавець надав позичальнику базовий період користування кредитом виключно для мінімізації його загальних витрат за кредитним договором, що містить рекомендаційний характер, право та волевиявлення на реалізацію якого покладене виключно на позичальника. Згідно кредитного договору №1249-1051 від 02.08.2023, відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 12 000,00 грн., між сторонами погоджено строк кредитування на 300 календарних днів, протягом дії якого позивач має право на нарахування процентів, погоджено строк повернення кредиту - 27.05.2024 року, погоджено орієнтовану вартість кредиту, погоджено відсоткову ставку кредитування, а також програму лояльності згідно розділу 10 кредитного договору. Оцінюючи встановлені обставини справи у сукупності та взаємозв`язку з нормами матеріального права, що їх регулюють, суд доходить висновку, що відповідач [PERSON] прийняв та погодився із умовами кредитного договору, у тому числі і щодо сплати відсотків та строку кредитування, а також порядком і строками повернення кредиту шляхом підписання ним цього договору та взяв на себе зобов`язання виконання його умов, зокрема в частині погашення боргу, що є беззаперечним підтвердженням ознайомлення останнього з умовами та правилами споживчого кредитування. Розмір заявленої позивачем заборгованості, включаючи нарахування за весь період кредитування, який становить 300 календарних днів, а не 16 днів, як помилково вважає відповідач, не спростований належними, достатніми й достовірними доказами. Таким чином з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 60 000,00 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом (основний борг) - 12000,00 грн.; заборгованості за відсотками - 48000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати: судовий збір у розмірі 2422,40 гривень, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved