Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Позивач ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування вимог зазначив, що 16.02.2025 між ТОВ «Фінансова компанія МАЙБІЗ» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № ДП0011235 відповідно до умов якого товариство надало останній кредит у розмірі 2500 грн. строком на 98 днів, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,9% які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 30% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 750 грн.) Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання/введення позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 717mJ8Lc, що був надісланий на вказаний відповідачкою номер телефону 380953602508) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Позивач стверджує, що кредитодавець на виконання умов кредитного договору №ДП 0011235 від 16.02.2025 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 2 500,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ПрофітГід» (PSP Platon). Відповідно до умов кредитного договору, позичальник зобов`язався повернути кредит кредитодавцю в строк передбачений кредитним договором. Проте, своїх зобов`язань з повернення грошових коштів відповідачка не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість. 14.10.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МАЙБІЗ» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» було укладено договір факторингу № 14/10/25 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №ДП 0011235 від 16.02.2025 р. Позивач вказує, що загальний розмір заборгованості відповідачки за вищевказаним договором кредиту становить 4 658,40 грн. і складається з 2 371,67 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 793,40 грн. - сума заборгованості за процентами та 493,33 грн. - сума заборгованості за комісією, які і прохає стягнути з відповідачки, а також 2 422 грн. 40 коп. судового збору та 4 500 грн. 00 коп. понесених витрат на правову допомогу. Розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Ухвалою суду від 23.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки поштовим повідомленням з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за зареєстрованим місцем проживання. Заяв про поважність неявки в судове засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надала. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що 16.02.2025 між ТОВ «ФК «МАЙБІЗ» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № ДП0011235 відповідно до умов якого товариство надало останній кредит у розмірі 2500 грн. строком на 98 днів, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,9% які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 30% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 750 грн.) (а.с.10-13). Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання/введення позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 717mJ8Lc, що був надісланий на вказаний відповідачкою номер телефону [NUMBER] ) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Підписуючи договір відповідачка підтвердила, що в чіткій та зрозумілій форму отримав інформацію, передбачену ч.2 ст. 12 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, а також інформацію щодо своїх прав та обов`язків згідно ЗУ «Про захист прав споживачів» та ЗУ «Про захист персональних даних». Суд враховує, що Закон України «Про електронну комерцію» передбачає можливість укладення електронних договорів. При цьому, згідно ст.12 вказаного Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п.12 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Враховуючи, що кредитний договір підписаний відповідачкою [PERSON] в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, такий правочин слід вважати укладеним. Про допустимість такої форми укладення правочинів також зазначено у численних правових позиціях Верховного Суду, зокрема, у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 234/7163/20,у постанові від 12 червня 2023 року у справі №263/3470/20. Судом встановлено, що ТОВ «ФК «МАЙБІЗ» на виконання умов кредитного договору №ДП 0011235 від 16.02.2025 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачці у власність грошові кошти в розмірі 2 500,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ПрофітГід» (PSP Platon), що підтверджується квитанцією № 43970-03020-86034 від 16.02.2025 року (а.с.21-23). Таким чином, ТОВ «ФК «МАЙБІЗ» свої зобов`язання за відповідним вищевказаним договором виконало належним чином, перерахувавши зазначені грошові кошти відповідачці, Разом з тим, через неналежне виконання відповідачкою своїх зобов`язань за вищевказаним договором утворилась заборгованість, у розмірі 4 658,40 грн. з яких 2 371,67 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 793,40 грн. - сума заборгованості за процентами та 493,33 грн. - сума заборгованості за комісією (а.с.6). 14.10.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МАЙБІЗ» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» було укладено договір факторингу № 14/10/25 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №ДП 0011235 від 16.02.2025 р. (а.с.24-33). Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним ним кредитним договором відповідно до умов договору факторингу. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про споживче кредитування» (далі - Закон про споживче кредитування), Законом України «Про електронну комерцію» станом на дату виникнення спірних правовідносин. Не погоджуючись з відповідачем, який не сплачував заборгованість за кредитним договором,

Outcome: partial