Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

У вересні 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просив стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість, яка станом на 09.04.2025 року складає 135 593,21 грн. з яких: 1) По кредитному договору від 26.02.2020 року № 2001561755701 120 770,66 грн., з яких: 50 706,61 грн. заборгованість за кредитом; 70 064,05 грн. заборгованість за процентами; 0 грн. заборгованість за комісією; 2) По кредитному договору від 11.02.2022 № 1002092174401 14 822,55 грн., з яких: 6 829,55 грн. заборгованість за кредитом; 1 грн. заборгованість за процентами; 7 992 грн. заборгованість за комісією. Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитні договори: 1) 26.02.2020 року кредитний договір № 2001561755701, за яким Позичальнику видано кредит в сумі 50 707 грн.; 2) 11.02.2022 року кредитний договір № 1002092174401, за яким Позичальнику видано кредит в сумі 15 000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 09.04.2025 року склала в загальному розмірі 135 593,21 грн. Позивач направив письмові вимоги (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була, у зв`язку із чим, вимушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою Чечелівскього районного суду міста Дніпра від 22 жовтня 2025 року цивільну справу прийнято до свого провадження, відкрито спрощене позовне провадження; ухвалено проводити розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін. З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались. Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву, не скористався, а тому суд розглядає справу за наявними матеріалами. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що в Публічній пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затвердженій рішенням Правління ПАТ «ПУМБ» (протокол № 694 від 06 березня 2018 року) визначено, що ПАТ «ПУМБ» відповідно до ст.641 ЦК України оголошує публічну пропозицію на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з метою надання банківських послуг, умови і порядок надання яких визначені у даній Публічній пропозиції. Акцептування цієї Публічної пропозиції здійснюється фізичними особами шляхом оформлення Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Приєднання фізичних осіб до договору здійснюється в цілому, Клієнт не може запропонувати Банку свої умови Договору. Судом встановлено, що 26.02.2020 року [PERSON] підписав з Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» заяву №2001561755701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписанням якої беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані клієнту в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування, а при обранні послуги з укладання Договору страхування, підписанням цієї Заяви підтвердив свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених нижче умовах (а.с.22). Так, у заяві №2001561755701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 26.02.2020 року [PERSON] просив АТ «ПУМБ» відкрити на його ім`я поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях та надати кредитну картку № [NUMBER] . Також просив за цією заявою відкрити кредитний ліміт у розмірі 30 000 грн. строком на 12 місяців із подальшою його пролонгацією на такий самий термін. Сторони погодили, що реальна річна процентна ставка складає 47,88%. Також, 26.02.2020 року [PERSON] підписав з Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» Паспорт споживчого кредиту, в якому наведена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с.22). У Паспорті споживчого кредиту відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних відповідачем умов кредитування. Таким чином, судом встановлено, що 26.02.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір №2001561755701. З довідки про збільшення кредитного ліміту вбачається, що по договору №2001561755701 від 26.02.2020 року відбувся старт карткового рахунку із встановленим кредитним лімітом у розмірі 30 000 грн., а 15.06.2023 року [PERSON] було збільшено кредитний ліміт до 50 707 грн. (а.с.30). Банк, взяті на себе зобов`язання, виконав у повному обсязі, та надав відповідачу кредитні кошти за встановленим лімітом відповідно до договору №2001561755701 від 26.02.2020 року, що підтверджується випискою/особовим рахунком [PERSON] № [NUMBER] .UAH з 11.02.2022 року по 09.04.2025 року (а.с.33-40). Із вказаної виписки по рахунку вбачається також, що відповідач користувався наданими кредитними коштами, проте зобов`язання належним чином за договором не виконав, в результаті чого виникла заборгованість, яка згідно з розрахунку заборгованості станом на 09.04.2025 року складає 120 770,66 грн. з яких: 50 706,61 грн. заборгованість за кредитом; 70 064,05 коп. заборгованість за процентами; 0 грн. заборгованість за комісією (а.с.31-33). Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що 11.02.2022 року [PERSON] підписав з Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» заяву №1002092174401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписанням якої беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані клієнту в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування, а при обранні послуги з укладання Договору страхування, підписанням цієї Заяви підтвердив свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених нижче умовах (а.с.21). Так, у заяві №1002092174401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 11.02.2022 року [PERSON] просив АТ «ПУМБ» надати йому споживчий кредит на наступних умовах: найменування кредит на загальні цілі без довідки банківський переказ; сума 15 000 грн.; строк 24 місяці; розмір комісії за обслуговування 2,22%; розмір процентної ставки 0,01% річних; спосіб надання кредиту банківський переказ на рахунок [NUMBER] , в АТ «ПУМБ», Код Отримувача 3098912036, Отримувач [PERSON] . Також, 11.02.2022 року [PERSON] підписав з Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» Паспорт споживчого кредиту, в якому наведена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с.21). У Паспорті споживчого кредиту відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних відповідачем умов кредитування. Таким чином, судом встановлено, що 11.02.2022 року між Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №1002092174401 від 11.02.2022 року. Банк, взяті на себе зобов`язання, виконав у повному обсязі, та надав відповідачу кредитні кошти за договором №1002092174401 від 11.02.2022 року у розмірі 15 000 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції №TR.55935848.98719.8810 від 11.02.2022 (а.с.30). Відповідач користувався наданими кредитними коштами, що підтверджується випискою з особового рахунку, проте, зобов`язання належним чином за договором не виконав, в результаті чого виникла заборгованість, яка згідно з розрахунку заборгованості станом на 09.04.2025 року складає 14 822,55 грн. з яких: 6 829,55 грн. заборгованість за кредитом; 1 коп. заборгованість за процентами; 7 992 грн. заборгованість за комісією (а.с.31). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. З матеріалів справи вбачається, що позивач направляв на адресу боржника [PERSON] письмову вимогу у якій повідомив про існуючу заборгованість перед банком у загальному розмірі 135 593,21 грн. та вимагав виконати свої зобов`язання протягом 30-ти днів з моменту отримання цього листа (а.с.29). Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит. З огляду на те, що відповідач прострочив погашення поточних платежів за договором та не повернув отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договором зобов`язань, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в загальному розмірі 127 601,21 грн. з яких: 1) По кредитному договору від 26.02.2020 № 2001561755701 120 770,66 грн., з яких: 50 706,61 грн. заборгованість за кредитом; 70 064,05 грн. заборгованість за процентами; 0 грн. заборгованість за комісією; 2) По кредитному договору від 11.02.2022 № 1002092174401 6 830,55 грн., з яких: 6 829,55 грн. заборгованість за кредитом; 1 грн. заборгованість за процентами, підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за комісією по обслуговуванню кредитної заборгованості, яка виникла станом на 09.04.2025 року за кредитним договором №1002092174401 від 11.02.2022 року у розмірі 7 992 грн., суд зазначає наступне. Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Тобто, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 року по справі № 496/3134/19 зазначила наступне. За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультра активну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит Банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». В заяві №1002092174401 від 11.02.2022 року відповідач своїм підписом погодив комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,22%, проте банк не роз`яснив за які конкретні розрахунково-касові дії з відповідача буде взята комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості встановлено без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту споживачем інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку послуг з обслуговування кредитної заборгованості, їх погодження зі споживачем при укладенні кредитного договору. Так, вказані умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту в тому числі, слід розуміти, і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншої інформації, що суперечить вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно. З урахуванням положень ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» суд дійшов висновку, що умови кредитного договору №1002092174401 від 11.02.2022 року про встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,22% є нікчемними, а тому вимоги Банку про стягнення заборгованості з комісії за обслуговування кредиту станом на 09.04.2025 року за кредитним договором №1002092174401 від 11.02.2022 року у розмірі 7 992 грн, є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги Банку частково обґрунтовані, зокрема, в частині наявності заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за процентами за цим кредитом та підлягають задоволенню в цій частині у загальному розмірі 127 601,21 грн. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому, слід стягнути з відповідача на користь позивача 2 279,62 грн. сплаченого судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial