Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Представник ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» Руденко К.В. звернувся до суду з позовною заявою, поданою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», яку зареєстровано судом 25.04.2025. У позовній заяві позивач просить суд стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» заборгованість станом на 24.04.2024 за кредитним договором №3777254 від 28.06.2023 у загальному розмірі 80 998,52 грн. Зазначена заборгованість складається з: заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 12 499,98 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 28.06.2023 до 24.04.2024 у розмірі 68 498,54 грн. Крім того, позивач просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») та [PERSON] було укладено кредитний договір №3777254 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов зазначеного договору відповідачу було надано кредит у сумі 13 500,00 грн., строком на 60 днів, шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану банком АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» із зобов`язанням їх повернення та сплати процентів за користування кредитом у розмірі 2% від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 24.04.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» було укладено договір факторингу №24/04/24, відповідно до якого первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Загальний розмір відступленої заборгованості становить 80 998,52 грн., що складається із заборгованості за основним боргом у розмірі 12 499,98 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 64 498,54 грн. У подальшому, позичальник всупереч умовам кредитного договору, ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» та ст.ст.525-526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив виконання зобов`язань та в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав у повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором навіть після спливу строку кредитування. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань у [PERSON] утворилась заборгованість за кредитним договором, розмір якої, станом на 24.04.2024, складає 80 998,52 грн. та включає: заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 12 499,98 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 28.06.2023 до 24.04.2024 у розмірі 68 498,54 грн. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Згідно з клопотанням представника позивача ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» - адвоката Руденка К.В., поданим через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», останній просив справу розглянути за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] про свою участь в судовому засіданні не заявив, правом на подання відзиву на позов не скористався. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг наявних у справі доказів, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у порядку спрощеного позовного провадження без фіксації судового засідання технічними засобами. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, врахувавши доводи позивача, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 28.06.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір №3777254 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язалося надати [PERSON] грошові кошти (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором №3777254 від 28.06.2023 (п.1.2 договору). Приписами п.1.1 договору передбачено, що укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або Мобільний застосунок «Сredit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІКС товариства. За взаємною згодою, сторони погодили такі умови кредитування: тип кредиту кредит, сума кредиту 13 500 грн. (п.1.2 договору), строк кредитування 348 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 29 днів (п.1.3 договору), стандартна процентна ставка 2% за кожен день користування кредитом, що застосовується в межах всього строку кредиту відповідно до п.1.4 договору (п.1.4.1). Детальні умови повернення кредиту та сплати процентів визначені у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до договору. Як слідує з п.2.1 договору, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] , яку [PERSON] вказано під час укладення договору. Як визначено п.4.1 договору, сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3 договору. Цього ж дня [PERSON] був ознайомлений з таблицею обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, а також паспортом споживчого кредиту, який містить деталізовану інформацію про умови кредитування, загальну вартість кредиту у разі застосування зниженої процентної ставки та стандартної процентної ставки. Свідченням ознайомлення відповідача із вказаними документами є наявність електронного підпису позичальника у формі одноразового ідентифікатора «С200». Укладення договору оформлено відповідачем у встановлений товариством спосіб шляхом заповнення всіх полів заявки на отримання позики на офіційному сайті позивача, після ознайомлення з умовами типового договору, ідентифікації відповідача та використання ним електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора «С200». При укладенні договору позичальник здійснив у відповідній послідовності усі дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору. У п.9.9 кредитного договору зазначено, що цей договір та Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору та надання кредиту. Укладаючи цей договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті кредитодавця, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним. Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.ст.628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положення ч.1 ст.205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч.3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19. Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, оформлена в електронній формі. Згідно з ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши зміст договору №3777254 про споживчий кредит від 28.06.2023, його форму, суд дійшов висновку, що кредитний договір дійсно укладений сторонами правочину ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» як кредитодавцем та [PERSON] як позичальником за допомогою веб-сайту у мережі Інтернет, тобто в електронній формі із застосуванням електронної комерції, відповідає вимогам ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». Доказів зворотного відповідач суду не надав. Договір містить повну інформацію щодо особи позичальника [PERSON] , його персональні дані, номер мобільного телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача [PERSON] зобов`язання з повернення кредитних коштів. Суд вважає, що укладення договору в електронній формі між сторонами підтверджується також візуальною формою послідовності дій клієнта [PERSON] та комбінацію літер та цифр, що розташовані наприкінці договору (у п.10 Реквізити та підписи сторін) та являють собою електронний підпис відповідача. Отже, договір був укладений в електронній формі, а кожний примірник електронного документа з накладеним на нього електронним підписом, є оригіналом такого документа. Жодних умов, які законом визнаються несправедливими до договору внесено не було. Застережень або зауважень з боку позичальника щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору, під час його підписання, не було подано. Узгоджені сторонами правочину умови не суперечать положенням ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору). Судовим розглядом також встановлено, що свої зобов`язання за договором №3777254 про споживчий кредит від 28.06.2023 кредитор виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі 13 500 грн. шляхом перерахування коштів на банківську картку [PERSON] за № [NUMBER] , емітовану АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та вказану позичальником особисто при укладенні договору, що підтверджується довідкою за вих.№20240426-333 від 26.04.2024 платіжного партнера ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» - товариства, що на договірних засадах надавало ТОВ «ЛІНЕУРА» інформаційно-логічну взаємодію та приймання платежів, надання послуг з переказу коштів (переказ на картку). Відповідачем не спростовано презумпцію правомірності правочину. З урахуванням досліджених матеріалів справи суд вважає зазначені обставини доведеними. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст.611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст.624-625 ЦК України, тобто, при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. Як визначено у ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» всі зобов`язання, які були покладені на нього відповідно до істотних умов договору, виконало в повному обсязі, а саме, видало кредит у розмірі 13 500,00 грн., встановленому договором №3777254 про споживчий кредит від 28.06.2023. Зі свого боку, [PERSON] підтвердив виникнення у нього зобов`язань перед кредитором відповідно до умов договору шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме, отримавши кредитні кошти, не скористався правом протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору без пояснення причин. Однак, позичальник [PERSON] всупереч умовам кредитного договору, ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» та ст.ст.525-526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив виконання зобов`язань та в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав у повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Як слідує з розрахунку заборгованості станом на 24.04.2024, загальний розмір заборгованості [PERSON] складає 80 998,52 грн. та включає: заборгованість за кредитом 12 499,98 грн., заборгованість по нарахованим процентам відповідно до п.1.4 кредитного договору за ставкою 2% за кожен день користування кредитом за період 28.06.2023 до 24.04.2024 включно 68 498,54 грн. У межах вказаного періоду [PERSON] здійснював декілька платежів, що були зараховані на погашення процентів за користування кредитом та частково на тіло кредиту. Наданий позивачем детальний розрахунок заборгованості по кредиту відповідачем не спростований, проценти товариством розраховано у повній відповідності до умов укладеного кредитного договору, а саме, із застосуванням узгодженої сторонами процентної ставки в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору (відповідно до п.1.4.1 договору), а також з урахуванням усіх здійснених відповідачем платежів. Загальний розмір нарахованих товариством процентів відповідає розміру заборгованості по процентам, зазначеному у розрахунку, проведеному ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». У свою чергу, суд констатує, що нараховані проценти за користування кредитом не виходять за межі встановлені законом, адже підписавши кредитний договір, сторони дійшли згоди щодо істотних умов цього договору, з яким ознайомився та погодився відповідач й умовами кредитного договору передбачено нарахування процентів протягом строку дії кредитного договору. Відповідачем в свою чергу не заявлено у даній справі зустрічних позовних вимог про визнання недійсними умов кредитного договору в частині визначення розміру процентів, тому підстав вважати їх недійсними суд не вбачає. Правові підстави для зменшення розміру процентів також відсутні, оскільки «проценти за користування кредитом» є платою за користування кредитом, узгодженою сторонами за принципом свободи договору, що разом із тілом кредиту становлять загальну суму боргу і охоплюються поняттям «основна сума заборгованості із зобов`язань за кредитом» і не підлягають зменшенню. Відтак, заборгованість за тілом кредиту та по процентом суд вважає доведеною, а тому вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. У ході судового розгляду також встановлено, що 24.04.2024 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі договору факторингу № 24/04/24 за плату відступило, а ТОВ «ФК УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором №3777254 про споживчий кредит від 28.06.2023 у загальному розмірі вимог 80 988,52 грн. Факт відступлення прав вимоги підтверджується копією договору факторингу, актом прийому-передачі реєстру боржників (додаток №2 до договору), платіжною інструкцією до договору факторингу та витягом з реєстру боржників від 24.04.2024 (додаток №1 до договору факторингу), де вимоги до [PERSON] включені за порядковим №1422. Суд зауважує, що належне підтвердження відступлення права вимоги включає в себе наявність договору про відступлення права вимоги, який має бути укладений у письмовій формі та містити істотні умови, а також докази передачі права вимоги, такі як акти, накладні, або інші документи, що підтверджують факт передачі. За обсягом наданих позивачем доказів, суд вважає доведеним факт відступлення прав вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Щодо реєстру боржників суд вважає за необхідне також зазначити, що позивачем додано до позовної заяви належним чином оформлений витяг з даного реєстру, скільки сам реєстр боржників містить персональні дані інших осіб, розголошення яких суперечитиме положенням Закону України «Про захист персональних даних». ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» є фінансовими установами, які надають фінансові послуги, що підтверджується відповідними свідоцтвами та виписками з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Враховуючи, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед [PERSON] виконало, будь-яких доказів в спростування чого судом не встановлено, та з огляду на правомірність набуття прав вимоги ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», суд доходить висновку про обґрунтованість звернення до суду. Зважаючи, що відповідач не здійснив погашення заборгованості по кредиту ні перед попереднім кредитором, ні перед дійсним, та не повернув кредит протягом строку, обумовленого сторонами при укладенні договору, тим самим допустив істотне порушення виконання своїх кредитно-договірних зобов`язань, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» заборгованості за договором №3777254 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.08.2023, станом на 24.04.2024, у загальному розмірі 80 988,52 грн., що включає: заборгованість за кредитом 12 499,98 грн., заборгованість по нарахованим процентам відповідно до п.1.4 кредитного договору за ставкою 12% за кожен день користування кредитом за період 28.06.2023 до 24.04.2024 включно 68 498,54 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд виходить із розміру задоволення заявлених вимог, а тому понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. (сплаченого із застосуванням коефіцієнту 0,8 за подання позову в електронній формі) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача в повному обсязі. При цьому, суд зауважує, що розмір витрат на правничу допомогу є обґрунтованим, доведеним, співмірним зі складністю справи, обсягом наданих послуг. Клопотань про їх зменшення або незгоду з інших підстав відповідач не подавав. Суд наголошує, що при зверненні до суду з позовом, відповідачем у справі ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» визначено [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса проживання: [ADDRESS] . До вирішення питання відкриття провадження у справі, на виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, судом було направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи, а також електронні запити через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» до Єдиного державного демографічного реєстру. Згідно з відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру №1323403 від 25.04.2025 особу за параметрами « [PERSON] , [INFO] » у реєстрі не знайдено. Відповідно до відповіді з адресно-довідкового органу про реєстрацію місця проживання відповідача убачається, що за вказаними персональними даними ідентифіковано фізичну особу « [PERSON] », [INFO] , зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Зважаючи на несуттєву розбіжність у прізвищі відповідача, вочевидь обумовлену допущенням технічної описки з боку позивача, з метою недопущення надмірного формалізму, судом постановлено рішення з урахуванням вірного прізвища відповідача « [PERSON] ».

Outcome: approved