Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Позивачка 22.11.2021 року звернулася до суду із позовом, в якому просила припинити право спільної сумісної власності на житлові приміщення №53,61 у гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS] ; виділити [PERSON] у власність житлове приміщення № 53 площею 14,1 кв.м вартістю 131553,00 грн у гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS] ; виділити у власність [PERSON] житлове приміщення № 61 житловою площею 15.1 кв.м вартістю 140883,00 грн у гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог зазначила, що позивачу та [PERSON] , яка є дочкою позивачки, належать на праві приватної, спільної сумісної власності житлові приміщення №53,61 у гуртожитку, розташованому за аресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності від 01.07.2016 року, виданого Управлінням обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради, на підставі розпорядження № 828. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.09.2016 року за реєстраційним номером 1023297965101. Оскільки між сторонами постійно виникають конфлікти з побутових питань, позивачка має намір продати належну їй частину вказаного майна. Добровільно вирішити дане питання відповідач не бажає. Відповідно до висновку судового експерта Ларченко Г.І. № 55/21 від 11.11.2021 року поділ вказаних житлових приміщень технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток в праві власності на житлові приміщення. Позивачка не заперечує проти виділу їй у власність житлового приміщення № 53 площею 14,1 кв.м вартістю 131553,00 грн, а відповідачці - приміщення № 61 площею 15,1 кв.м вартістю 140883,00 грн. На отриманні компенсації за перевищення частки у спільному майні позивачка не претендує. Ухвалою суду від 13.12.2021 року, звільнено [PERSON] від сплати судового збору, відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання на 29.03.2022 року. З 24.02.2022 року по 12.06.2023 року справи, що перебували у провадженні Херсонського міського суду Херсонської області, не розглядалися у зв`язку з припиненням роботи Херсонського міського суду Херсонської області через військову агресію РФ та відновленням процесуальної діяльності Херсонського міського суду Херсонської області з 12.06.2023 року (на підставі рішення ВРП від 30.05.2023 року). В ході інвентаризації справ Херсонського міського суду Херсонської області зазначена справа була знайдена та продовжено судовий розгляд. Ухвалою суду від 06.08.2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 29.01.2026 року постановлено провести заочний розгляд справи. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Позивач в судове засідання не з`явилася, у зв`язку з наданням повноважень представнику, про час та місце розгляду повідомлена належним чином, заяв, клопотань не надходило. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст.280, 281 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно до свідоцтва про право власності від 01.07.2016 року, виданого Управлінням обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради, на підставі розпорядження № 828 від 01.07.2016 року, [PERSON] та [PERSON] належать на праві приватної, спільної сумісної власності житлові приміщення №53,61 загальною площею 29.2 кв.м у гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Відповідно із витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером 67807685 від 12.09.2016 року, вбачається, що за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право приватної, спільної сумісної власності на житлові приміщення №53,61 загальною площею 29.2 кв.м у гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , за реєстраційним номером 1023297965101 від 08.09.2016 року. Згідно із висновком судового експерта Ларченко Г.І. за № 55/21 від 11.11.2021 року наявний технічно можливий варіант розподілу житловий приміщень №53 та № 61 у гуртожитку по [ADDRESS] , загальною площею 29,2 кв. м, між співвласниками, з урахуванням норм ДБН В. 2.2-15-2019, а саме: І частину [PERSON] виділити у володіння житлове приміщення № 53 площею 14,1 кв. м ринковою вартістю 131553,00 грн; ІІ частину [PERSON] виділити у володіння житлове приміщення № 61 площею 15,1 кв. м ринковою вартістю 140 883,00 грн. Варіант розподілу житлових приміщень не потребує робіт по переплануванню приміщень. Відповідно до вимог ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової власності або на праві спільної сумісної власності. За ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У відповідності до частин 1 та 2 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Ст. 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У відповідності до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Судом встановлено, що сторони на праві спільної сумісної власністю володіють житловими приміщеннями №53,61 у гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , поділ вказаних житлових приміщень технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток у праві власності, та не потребує робіт по переплануванню приміщень. При цьому позивачка не заперечую проти такого поділу, коли їй виділяється приміщення площею та вартістю меньше, ніж припадає на її частку в праві спільної сумісної власності, та не наполягаю на отриманні компенсації за перевищення частки відповідача у спільному майні. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки, позивачка, ухвалою суду від 13.12.2021 року, була звільнення від сплати судового збору за подання позову до суду, то на підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2724,00 грн.

Outcome: approved