Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою представника позивача [PERSON] - адвоката Вовчак Андрія Васильовича до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якої діє законний представник [PERSON] про визначення частки у праві спільної сумісної власності. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: 05.08.2025 року представник позивача [PERSON] - адвокат Вовчак Андрій Васильович звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якої діє законний представник [PERSON] про визначення частки у праві спільної сумісної власності. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що за адресю: [ADDRESS] . Квартира перебувала в приватній спільній сумісній власності: [PERSON] , [PERSON] , позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] . Станом на сьогодні, склад співвласників змінився наступним чином. [PERSON] померла [INFO] . Частка квартири, як спадщина за заповітом перейшла позивачу [PERSON] , яку він подарував відповідачу [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . Перед смертю [PERSON] склав Заповіт, згідно з яким заповів свою частку в квартирі відповідачу [PERSON] . Діючими співвласниками квартири є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Для визначення ідеальних часток в праві спільної сумісної власності шляхом укладення відповідного договору, необхідна присутність та згода усіх співвласників майна. Проте, отримання добровільної згоди всіх діючих співвласників квартири на даний час є неможливим, оскільки після смерті [PERSON] , його спадщину досі не прийнято жодним із можливих спадкоємців. Право спільної сумісної власності на квартиру перешкоджає позивачу [PERSON] вільно володіти, розпоряджатися та користуватися своїм майном. Просить визначити за [PERSON] 1/4 частку у праві власності на квартиру. Відзив на позовну заяву відповідачами не подано. Заяви (клопотання) учасників справи: 28.08.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява відповідача [PERSON] , у якій вона просила проводити розгляд справи без її участі. 29.08.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява відповідача [PERSON] , у якій він просив проводити розгляд справи без його участі. 08.09.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява [PERSON] , яка діє в інтересах відповідача [PERSON] , у якій вона зазначила, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог, просила проводити розгляд справи без її участі. 03.11.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла копія спадкової справи №699/2024 до майна померлої [INFO] [PERSON] . 08.12.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява відповідача [PERSON] , у якій він зазначив, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог, просив проводити розгляд справи без його участі. 08.12.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява відповідача [PERSON] , у якій вона просила проводити розгляд справи без її участі. 22.12.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява [PERSON] , яка діє в інтересах відповідача [PERSON] , у якій вона зазначила, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог, просила проводити розгляд справи без її участі. 26.01.2026 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява представника позивача [PERSON] адвокат Станько Ірини Ярославівни, у якій вона підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила проводити розгляд справи без її участі. 26.01.2026 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява позивача [PERSON] , у якій він підтримав позовні вимоги в повному обсязі, судовий збір залишив за собою, просив проводити розгляд справи без її участі. Процесуальні дії суду по справі: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14.08.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого розгляду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 29.09.2025 року витребувано копію матеріалів спадкової справи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 25.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова подали заяви про проведення розгляду справи без їх участі. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що: Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] від 01.08.1996 року, квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , дійсно належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.09.2024 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Відповідно до копії Заповіту від 25.02.2010 року, [PERSON] заповіла своєму синові [PERSON] все своє майно. Згідно з копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.03.2025 року, спадкова справа №699/2024 р., зареєстровано в реєстрі за №3-128, [PERSON] є спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] . Відповідно до копії Договору дарування 1/4 частини квартири від 25.03.2025 року, [PERSON] подарував [PERSON] 1/4 частку квартири [ADDRESS] . Згідно з копією Витягу з Державного реєстру речових прав №419504540 від 25.03.2025 року, [PERSON] є власником 1/4 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.12.2020 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №436. Згідно з копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.07.2025 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Відповідно до копії Заповіту від 02.08.2022 року, [PERSON] заповів [PERSON] належну на праві приватної власності частину квартири [ADDRESS] . Згідно з копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.01.2014 року, [PERSON] народилася [INFO] . Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги за первісним позовом та за зустрічним позовом, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина 1 ст. 16 ЦК України, визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно зі ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. При цьому, якщо неподільні речі не можуть бути реально поділені між співвласниками відповідно до їхніх часток, суд визнає їх ідеальні частки в цьому майні без його реального поділу та залишає майно в їхній спільній частковій власності. Вказана правова позиція узгоджується із висновками, наданими у постановах Верховного Суду України від 18.01.2017 року у справі №6-2565цс16, Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі №209/3085/20, Верховного Суду від 16.06.2021 року у справі №559/609/15. Враховуючи, що право власності на квартиру між співвласниками є спільним сумісним, що перешкоджає позивачу [PERSON] вільно володіти, розпоряджатися та користуватися своїм майном, враховуючи рівність часток всіх співвласників, а також ту обставину, що жодних інших домовленостей про розмір часток між співвласниками досягнуто не було, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова позивач [PERSON] подав заяву, у якій він просив залишити сплату судового збору за собою. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного та

Outcome: approved