Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на земельну ділянку. В позовній заяві вказав, що він є власником земельної ділянки площею 2,6117 га, кадастровий номер 7120680800:03:002:0492, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Білоусівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області та належить йому на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку. 13.11.2025 року позивачу стало відомо, що 12.11.2025 року державним нотаріусом Першої золотоніської державної нотаріальної контори в порядку заміщення державного нотаріуса Драбівської державної нотаріальної контори Колосовською С.О. на вищевказану земельну ділянку було видано свідоцтво про право на спадщину за законом гр. [PERSON] після смерті його рідного дядька [PERSON] , який помер [INFO] . Таким чином позивач був безпідставно позбавлений права власності на земельну ділянку. Звернувшись до нотаріальної контори позивачу було пояснено, що в даному випадку мало місце повне спів падіння прізвища, імені та по-батькові позивача та спадкодавця, а тому земельна ділянка була помилково ідентифікована як така, що належить померлому спадкодавцю [PERSON] та внаслідок чого було видано свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку [PERSON] . Нотаріус не може самостійно скасувати чи анулювати видане ним свідоцтво про право на спадщину, а тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився. Представниця позивача в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, усвідомлює, що видача на його ім`я свідоцтва стала результатом повного співпадіння прізвищ, імен та по-батькові спадкодавця та фактичного власника земельної ділянки та визнання права власності на земельну ділянку за позивачем. Представниця третьої особи в підготовчому судовому засіданні пояснила суду, що дійсно при оформленні спадщини на відповідача сталася помилка щодо власника спірної земельної ділянки, внаслідок чого на земельну ділянку яка належить позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину, яке самостійно нотаріус не може скасувати, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд дійшов до наступного. Як вбачається з копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №004083, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.01.2008 року реєстр.№179 є власником земельної ділянки площею 2,6117 га, яка розташована в с. Білоусівка Драбівський район Черкаська область, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності зареєстровано за [PERSON] 21.06.2016 за №30186876, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 955797771206, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №62131337 від 24.06.2016 року. Вищевказана земельна ділянка перебуває в оренді, що підтверджується додатковою угодою від 14.05.2020 року до договору оренди землі від 16.08.2005 року, який укладено між СТОВ «Придніпровський край» та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.11.2025 року державний нотаріус Першої золотоніської державної нотаріальної контори в порядку заміщення державного нотаріуса Драбівської державної нотаріальної контори Колосовською С.О. було посвідчено, що спадкоємцем [PERSON] є його рідний племінник [PERSON] , спадщина на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки площею 2,6117 га, кадастровий номер 7120680800:03:002:0492, що розташована території Білоусівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області та належала померлому на праві власності, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.06.2016 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 955797771206. Згідно листа державного нотаріуса Першої золотоніської державної нотаріальної контори в порядку заміщення державного нотаріуса Драбівської державної нотаріальної контори Колосовської С.О. №119/01-16 від 14.11.2025 року наданий на запит позивача, державним нотаріусом повідомлено, що 12.11.2025 року на земельну ділянку з кадастровим номером 7120680800:03:002:0492 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] після смерті його дядька [PERSON] , оскільки правовстановлюючий документ у спадкодавця був відсутній, у зв`язку з повним співпадінням прізвища, імені та по-батькові позивача та спадкодавця, а тому спірна земельна ділянка була ідентифікована як належна померлому [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Відповідно до ст.321, 328 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав. У приватному праві не передбачено нікчемності для свідоцтва про право на спадщину. В ЦК України закріплено тільки можливість пред`явити позовну вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину. Тобто, оспорювання свідоцтва про право на спадщину відбувається тільки за ініціативою заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимоги про визнання його недійсним (позов про оспорювання свідоцтва) (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20, провадження № 61-9916сво21). Визнання права власності за позивачем відповідає способу захисту, передбаченому п.1 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, тим самим усуваються будь-які невизначеності щодо власника спірного майна. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить законодавству і не порушує права інших осіб, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні.

Outcome: approved