Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про оголошення фізичної особи померлою. Обґрунтовуючи свою заяву, заявник вказує на те, що вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] [PERSON] , відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в період з 02.10.2024 по 20.10.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Єлизаветівка Донецька область. 25.10.2024 року заявниці було направлено сповіщення сім`ї (близьких родичів) зниклого безвісти №34195, яким повідомлено, що її син солдат в/ч [NUMBER] [PERSON] зник безвісти 20.10.2024 в н.п. Єлизаветівка Донецької області захищаючи суверенітет та незалежність України. Відповідно до матеріалів службового розслідування, близько о 14 годині 00 хвилин противник розпочав інтенсивні штурмові дії, намагаючись прорвати нашу оборону. Ворожа штурмова група непомітно наблизилася до спостережного пункту, де перебували військовослужбовці, зав`язався стрілецькій бій. В ході зіткнення солдат [PERSON] отримав смертельне кульове поранення. Через чисельну перевагу ворога та безперервний обстріл військовослужбовці були змушені відступити, залишивши позицію. В умовах активних бойових дій евакуювати тіло загиблого з позиції «Завод» не вдалося. Інформація про перебування [PERSON] в полоні відсутня, відтак з моменту зникнення останнього минуло більше шести місяців, його досі не знайдено, відомості про його місце перебування відсутні, отже існують обставини, які дають підстави вважати [PERSON] таким, що загинув. Як зазначає заявник, з урахуванням вищевказаних обставин отримання свідоцтва про смерть її неможливим є неможливим без медичного документу, який може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті, а тому вона змушена звертатись із заявою про оголошення фізичної особи померлою, з метою отримання свідоцтва про смерть її сина, оскільки іншим шляхом вирішити дане питання неможливо. Посилаючись на викладені обставини, заявник просить суд оголосити померлим громадянина України [PERSON] [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , який загинув [INFO] під час проходження військової служби та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації в районі населеного пункту Єлизаветівка, Донецької області, внаслідок штурмових дій та стрілецького бою з противником. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.09.2025 р. відкрито провадження у справі. 02.10.2025 року до суду надійшли пояснення представника заінтересованої особи Міністерства оборони України - [PERSON], в яких остання заперечує проти задоволення заявлених вимог. Посилається на їх необґрунтованість, зокрема, ненастання строку, з якого особа може бути оголошена померлою, що свідчить про передчасність даної заяви, а також відсутність належних доказів щодо факту смерті військовослужбовця та підстави смерті В судовому засіданні заявник та представник заявника заяву підтримали та просили про її задоволення. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав. Представник заінтересованої особи Дарницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника Відділу. Представники інших заінтересованих осіб, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представників заінтересованих осіб. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] від 28.04.2006 року. Наказом командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №299 від 02.10.2024 року солдата [PERSON] , призначено стрільцем-помічником гранатометника 1 штурмового відділення 2 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини [NUMBER] , ВОС-100915А/630. 25.10.2024 року за №34195 [PERSON] направлено сповіщення сім`ї (близьких родичів) зниклого безвісти, в якому зазначено, що син солдат в/ч [NUMBER] [PERSON] зник безвісти 20.10.2024 в н.п. Єлизаветівка Донецької області захищаючи суверенітет та незалежність України. Наказом командира військової частини [NUMBER] (з адміністративно-господарської діяльності) № 381 від 26.10.2024 року, призначено службове розслідування для з`ясування причин та умов зникнення безвісти солдата [PERSON] . Як вбачається з акту службового розслідування від 12.11.2024 року, за результатами службового розслідування встановлено, що з пояснення стрільця-снайпера 3 штурмового відділення 2 штурмової роти військової частини [NUMBER] молодшого сержанта [PERSON] , стало відомо, що 20 жовтня 2024 року, молодший сержант [PERSON] , разом з солдатом [PERSON] та солдатом [PERSON] виконували бойову задачу поблизу населеного пункту Єлизаветівка Донецька область, перебуваючи на спостережному пукті поблизу позиції «ХОГВАРГТС» . Близько о 14 годині 00 хвилин противник розпочав інтенсивні штурмові дії, намагаючись прорвати нашу оборону. Ворожа штурмова група непомітно наблизилася до спостережного пункту, де перебували військовослужбовці, зав`язався стрілецькій бій. В ході зіткнення солдат [PERSON] отримав смертельне кульове поранення. Через чисельну перевагу ворога та безперервний обстріл військовослужбовці були змушені відступити, залишивши позицію. В умовах активних бойових дій евакуювати тіло загиблого з позиції «Завод» не вдалося. Відступивши на 300 метрів, молодший сержант [PERSON] та солдат [PERSON] закріпилися на новій оборонній лінії, готуючись до подальшого протистояння. Противник не знижував натиску, активно застосовуючи артилерію, міномети та стрілецьку зброю. Командування ухвалило рішення про проведення пошуково-рятувальної операції. О 16 годині 30 хвилин їхня група знову приєдналася до основних сил роти, після чого було організовано контратаку. В ході бою нам вдалося відтіснити ворога назад, змусивши його відійти від попередніх позицій. Однак через щільний та інтенсивний ворожий вогонь повернути спостережний пункт «Завод» не вдалося. Бої в цьому районі тривали, і ситуація залишилася критичною. Відповідно до акту службового розслідування від 12.11.2024 року, з пояснення стрільця-помічника гранатометника 2 штурмового відділення 1 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] стало відомо, що [INFO] під час виконання бойової задачі поблизу населеного пункту Єлизаветівка Донецької області, солдат [PERSON] разом із молодшим сержантом [PERSON] і солдатом [PERSON] , перебували на спостережному пункті «Завод». Того дня о 14 год. 00 хв., противник почав активні штурмові дії. Штурмова група ворога наблизилась до спостережного пункту де перебували військовослужбовці, зав`язався стрілецький бій. В результаті оборонних дій солдат [PERSON] отримав кульове поранення несумісне з життям. Солдату [PERSON] та молодшому сержанту [PERSON] довелось відступити, через переважаючі сили ворога. Під час евакуації з позиції «Завод» не вдалося забрати тіло солдата [PERSON] . Після відходу з позиції ми зайняли оборону на рубежі 300 метрів від спостережного пункту. Противник продовжував активний наступ застосовуючи різноманітні засоби вогневого ураження. Командування прийняло рішення про організацію пошуково-рятувальної операції для евакуації тіла солдата [PERSON] . Близько 16 год. 30 хв. військовослужбовці приєдналися до основних сил роти, після чого була проведена контратака. У ході контратаки військовослужбовцям вдалося відкинути противника назад, проте повернути спостережений пункт «Завод» не вдалося через щільний вогонь ворога. Як вбачається з акту службового розслідування від 12.11.2024 року, за результатами службового розслідування встановлено, що стрілець-помічник гранатометника 1 штурмового відділення 2 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] вважається зниклим безвісти з 20 жовтня 2024 року за особливих обставин (під час збройного конфлікту) в районі населеного пункту Єлизаветівка Донецької області, під час захисту Батьківщини. Відповідно до витягу з Наказу командира військової частини [NUMBER] (з основної діяльності) №906 від 14.11.2024 року, службове розслідування, щодо з`ясування причин і умови зникнення безвісти солдата [PERSON] вважати завершеним, а факт зникнення безвісти за особливих обставин встановленим. Стрільця-помічника гранатометника 1 штурмового відділення 2 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] вважати зниклим безвісти з 20 жовтня 2024 року за особливих обставин (під час збройного конфлікту) в районі населеного пункту Єлизаветівка Донецької області, під час захисту Батьківщини. Відповідно до довідки від 14.11.2024 року №2124/9535 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, солдат [PERSON] в період з 02.10.2024 по [INFO] брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Єлизаветівка Донецька Область на підставі №18дск від 01.01.2024р. накази командира військової частини [NUMBER] ( по стройовій частині ) №299 від 02.10.2024р., №320 від 22.10.2024 р. Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12024100020004377 від 29.10.2024 року, 28.10.2024 року до Дарницького УП ГУ НП у м. Києві, надійшла заява від [PERSON] , яка повідомила, що 20.10.2024 року в н.п. Єлизаветівка Донецької області зник безвісти солдат в/ч [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , під час виконання бойового завдання (ЄО 56903 від 28.10.2024). Згідно Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №20241111-1107 від 11.11.2024 року, [PERSON] внесено до реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. Відповідно до відповіді Дарницького УП ГУ НП у м. Києві від 31.10.2025 року, працівниками Дарницького УП ГУ НП у м. Києві розшукується [PERSON] , [INFO] , як особа, яка зникла з особливих обставин. Оперативно-розшукова справа №02-842. Станом на 30.10.2025 місцезнаходження залишається не встановленим. Згідно з відповіддю від 05.11.2025 року №08-14/37652 ДП «Український національний центр розбудови миру», що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 17.03.2022 №228-р виконує функції Національного інформаційного бюро (НІБ), що здійснює адміністрування реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, до якого вноситься інформація про оборонців України та мирних (цивільних) осіб. За наявною у розпорядженні інформацією відомості про [PERSON] , [INFO] , внесенні до реєстру НІБ, однак відомості про перебування запитуваної особи в полоні відсутні. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є військовослужбовцем та 20 жовтня 2024 року під час виконання бойової задачі поблизу населеного пункту Єлизаветівка Донецької області, він разом із молодшим сержантом [PERSON] і солдатом [PERSON] , перебували на спостережному пункті «Завод». Противник почав активні штурмові дії, зав`язався стрілецький бій, солдат [PERSON] отримав смертельне кульове поранення. Бачив тіло [PERSON] . Його тіло не змогли евакуювати. Вирішуючи заявлені вимоги по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 3 та п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 8 частини статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі №591/1461/19. Встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті. Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, яка загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошених громадянина померлим. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. З огляду на докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає, що існують обставини, що дають підстави припускати смерть такої особи, тобто, надані докази у своїй сукупності не свідчать про смерть [PERSON] , а лише про обґрунтоване припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 розглянула, зокрема, питання щодо початку відліку строку, передбаченого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою. Так, оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну. У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» - та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру». У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге). Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020, принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання. Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. Велика Палата Верховного Суду враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні. Велика Палата Верховного Суду для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права. Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. Частину другу статті 46 ЦК України потрібно тлумачити з урахуванням динамічного характеру суспільних відносин, які в умовах воєнних дій, збройних конфліктів зазнають швидких і непередбачуваних змін. Це вимагає оперативного реагування з боку суду для забезпечення ефективної охорони прав і законних інтересів осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. Стислість строків вирішення такої категорії справ та ухвалення судових рішень у досліджуваній категорії справ стає особливо важливою в умовах, коли йдеться про встановлення правового статусу осіб, які зникли безвісти під час воєнних дій, збройного конфлікту, оскільки затримки в правовому реагуванні можуть призвести до погіршення ситуації для постраждалих осіб, їхніх родин і суспільства загалом. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України. Також у цій постанові ВП ВС наголосила на тому, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309). Перевіривши, чи пройшов шестимісячний строк від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи (частина друга статті 46 ЦК України), суд встановив наступне: Так як Наказ № 309 втратив чинність, слід керуватись Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затвердженим Міністерством розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786. Відповідно до даного переліку, бойові дії в с. Єлизаветівка Гродівської селищної територіальної громади Покровського району Донецької області розпочалися 02.08.2024 року та закінчились 10.11.2025 року. Починаючи з 11.11.2025 року цей населений пункт є тимчасово окупованим. Таким чином оскільки активні бойові дії у с. Єлизаветівка Гродівської селищної територіальної громади Покровського району Донецької області припинилися 10 листопада 2025 року та з 11 листопада 2025 року ця територія є тимчасово окупованою, тому відлік шестимісячного строку для оголошення [PERSON] померлим необхідно проводити від дня настання події, яка спричинила його загибель, а саме з 20 жовтня 2024 року. Заявник звернулася до суду із заявою у вересні 2025 року, тож на момент звернення заявниці до суду з такою заявою сплинув шестимісячний строк, зазначений у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведений той факт, що поблизу с. Єлизаветівка Донецької області, військовослужбовець солдат [PERSON] , [INFO] , зник безвісті. При цьому, зібрані у справі докази вказують на те, що [PERSON] пропав безвісти за обставин, що загрожували йому смертю та дають підстави припустити його загибель під час штурмових дій противника. На думку суду, надані заявником докази є належними, допустимими, доводять відповідні обставини та є достатніми. Відтак, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою, підтвердженою належними та допустимими доказами, тому наявні підстави для її задоволення. Оскільки днем зникнення безвісти та ймовірної смерті [PERSON] є [INFO] , суд доходить висновку про оголошення його померлим з цього дня. Оголошення померлим [PERSON] необхідно заявнику, як матері, для отримання свідоцтва про смерть та оформлення документів по отриманню пільг та грошової допомоги, які підлягають виплаті сім`ї загиблого військовослужбовця. При цьому, суд роз`яснює заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. На підставі викладеного,

Outcome: approved