Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 21.07.2025 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АКСІЛІУМ-ФІНАНС» звернулось до суду із позовом до [PERSON] , який обґрунтовує тим, що між АТ «Кредобанк» та відповідачем був укладений кредитний договір. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. 08.11.2023 року право вимоги за договором перейшло від АТ «Кредобанк» до позивача «ФК «МАРИН-ФІНАНС». Відповідач умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку складає 220 385,99 грн. Просить суд: -стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 220 385,99 грн., судовий збір в розмірі 2644,63 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. 11.09.2025 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що визнає не визнає факт перерахування кредитних коштів та отримання їх відповідачем, через відсутність належних доказів, а саме виписок за картковими розрахунками. Також він заперечує факт переходу права вимоги до позивача через відсутність достатніх належних доказів. Крім того він оспорює нараховану заборгованість за процентами в період з 09.11.2023 року по 31.05.2025 року за договором у розмірі 70 971,76 грн. Представник відповідача також не згоден з розміром витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн., через не відповідність складності справи і не співмірність по відношенню до виконаних адвокатом робіт. В судове засідання учасники розгляду справи не з`явились, просили суд розглядати справу за їх відсутності. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 31.07.2025 року суддя відкрив у справі спрощене позовне провадження з викликом сторін. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором. Судом встановлено, що 29.03.2021 року між АТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] , було укладено кредитний договір №ПKK/79738. За договором максимальний ліміт кредитної лінії 200 000,00 грн., процентна ставка фіксована 30 % річних, орієнтовна реальні річна процентна ставка 46,09 % річних. 08 листопада 2023 року між АТ Кредобанк і ТОВ ФК Марин-Фінанс було укладено договір факторингу із відступленням права грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами, за умовами якого позивач набув право вимоги до відповідача. 12.12.2024 року рішенням № 12/12/24-1 учасників ТОВ «ФК «МАРИН-ФІНАНС» змінено найменування товариства на Товариство з обмеженою відповідальність «ФК «АКСІЛІУМ ФІНАНС». Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 08.11.2023 року обліковується заборгованість в розмірі 149 414,23 грн., яка складаються з: -строкове тіло 41 972,97 грн.; -прострочене тіло 55 066,59 грн.; -строкові відсотки 0 грн.; -прострочені відсотки 52 374,67 грн. За період з 09.11.2023 р. по 31.05.2025 р. на суму заборгованості, відповідно до умов кредитного договору нараховано відсотки за користування кредитом, зокрема станом на 31.05.2025 70971,76 грн. Загалом сума заборгованості за Кредитним договором складає 220 385,99 грн. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частинами 1, 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1081 ЦК України визначено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Згідно з указаним положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Мотиви суду. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Позивачем були надані первинні документи, а саме виписки по особовим рахункам, що підтверджує факт перерахування кредитних коштів та отримання їх відповідачем. Позивачем надано копію платіжної інструкції № 1 від 08 листопада 2023 року на суму 4 420 385,21 грн., платник ТОВ ФК Марин-Фінанс, отримувач АТ Кредобанк, призначення платежу: оплата згідно договору факторингу договір факторингу із відступлення права грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами від 08 листопада 2023 року, укладеними між ТОВ ФК Марин-Фінанс та АТ Кредобанк. Таким чином, за встановлених обставин, позивачем доведено набуття ним права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № ПKK/79738 від 29.03.2021 року, укладеним між АТ Кредобанк та [PERSON] 12.12.2024 року рішенням № 12/12/24-1 учасників ТОВ «ФК «МАРИН-ФІНАНС» змінено найменування товариства на Товариство з обмеженою відповідальність «ФК «АКСІЛІУМ ФІНАНС». Судом встановлено, що 30.01.2024 року позивач пред`явив відповідачу [PERSON] Досудову вимогу, в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України в якій загальна сума заборгованості складає 149 414,23 грн. Після пред`явлення до позичальника цих вимог, позивач продовжив нараховувати відсотки за користування кредитом в розмірі 70971,76 грн. У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (14-10цс18) зазначено, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. З огляду на вище вказане, суд приходить до висновку, що нараховані відсотки за користування кредитом в розмірі 70971,76 грн., є незаконними та не підлягають стягненню з відповідача. Перевіривши розрахунок заборгованості станом на 08.11.2023 р. долучений до справи, суд вирішив, що він є належним та допустимим доказом у справі. Суд приймає його як доказ наявності заборгованості у [PERSON] перед позивачем на суму в розмірі 149 414,23 грн. У зв`язку із цим, позов підлягає задоволенню частково. Судові витрати. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір в розмірі 2644,63 грн. Також позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат позивач подав суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання правової допомоги підтверджують: -договір про надання правничої допомоги від 24.01.2025 року між позивачем та адвокатом Альховською Іриною Богданівною; -акт наданих послуг №1 до Договору про надання правничої допомоги від 27.01.2025 року, за яким вартість послуг склала 6000 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: -1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); -2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); -3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; -4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат. Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі у сумі 6000 грн., адже цей розмір, окрім іншого має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат та бути співмірним зі складністю справи. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача правничу допомогу у сумі 2000,00 грн. Суд задовольнив 67,80% позовних вимог. Сума судових витрат, що підлягає стягненню складає 3149,06 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, суд покладає судові витрати на відповідача.

Outcome: partial