Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Удовиченко Денис Григорович звернувся до Києво-Святошинський районний суд Київської області з вищевказаним позовом, у якому просить суд визначити додатковий строк для прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який є чоловіком позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтво серії [NUMBER] про смерть видане Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №22129 від 23.11.2022 року. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина квартира за адресою: [ADDRESS] та будівля камери схову літ. Ф-1 за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з військовою агресією РФ проти України та повномаштабним вторгненням в України російських військ Позивач 07.03.2022 року вимушена була виїхати за кордон, де на даний час і перебуває, що підтверджується копією її паспорта для виїзду за кордон. Після смерті чоловіка [PERSON] , Позивач в телефонному режимі звернулась до приватного нотаріуса, щодо спадкування майна за померлим чоловіком, однак нотаріус повідомив їй, що 24 червня 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану» та посилаючись на вказану постанову запевнила, що до кінця війни строки для подачі заяви про прийняття спадщини зупинені та вона зможе подати заяву про прийняття спадщини як тільки повернеться до України або закінчиться війна. В подальшому Позивач через свого представника звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено та приватний нотаріус роз`яснив, що Позивач пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини та їй необхідно звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що і змусило позивача звернутися до суду для захисту своїх прав. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися. При цьому, представник позивача подав до суду заяву, згідно з якою просив суд проводити судовий розгляд справи за відсутності позивача та її представника, де також вказав, що позивач позов підтримує у повному обсязі та просить суд його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Письмовий відзив до суду не надходив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. За відсутності заперечень зі сторони позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався та не надав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволенню виходячи з наступного. Під час судового розгляду судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтво серії [NUMBER] про смерть видане Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №22129 від 23.11.2022 року. [PERSON] був чоловіком позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №420 від 21.06.1986. У зв`язку з військовою агресією РФ проти України та повномаштабним вторгненням в України російських військ Позивач 07.03.2022 року вимушена була виїхати за кордон, де на даний час і перебуває, що підтверджується копією її паспорта для виїзду за кордон. Після смерті чоловіка [PERSON] , Позивач в телефонному режимі звернулась до приватного нотаріуса, щодо спадкування майна за померлим чоловіком, однак нотаріус повідомив їй, що 24 червня 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану» та посилаючись на вказану постанову запевнила, що до кінця війни строки для подачі заяви про прийняття спадщини зупинені та вона зможе подати заяву про прийняття спадщини як тільки повернеться до України або закінчиться війна. В подальшому позивач через свого представника звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак ій було відмовлено та приватний нотаріус роз`яснив, що позивач пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини та їй необхідно звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що і змусило позивача звернутися до суду для захисту своїх прав. За життя [PERSON] не розпорядився належним йому майном на випадок смерті шляхом складання та посвідчення заповіту, а тому спадкування має здійснюватися за законом згідно черги спадкування. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно квартира за адресою: [ADDRESS] та будівля камери схову літ. Ф-1 за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру №78191116 від 02.09.2024 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] не заводилась. Судом встановлено, що спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] , в установлений строк позивач не прийняла, у зв`язку з збройною агресією російської федерації проти України та виїздом за кордон. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третястатті 46 цього Кодексу). Згідно змісту ст.1272 ЦК України, позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач посилається на те, що не зміг своєчасно звернутись до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, а саме через обставини, викладені вище. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно положень постанови Верховного Суду від 26.06.2019 року, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, враховуючи, що Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, який неодноразово продовжувався та наразі діє, суд визнає вимоги позивача про надання йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини обґрунтованими, а причини пропуску строку на прийняття спадщини, поважними, оскільки, на думку суду, вони пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини, а саме юридичну необізнаність та відсутність її на території України. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити, та визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Задовольняючи позов, суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню. Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. За таких обставин, суд визнає поважними причини пропуску строку прийняття спадщини, оскільки зазначені обставини ніким не спростовані, позивачем не було заявлено відмови від спадщини та надає додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . На підставі викладеного, ст.ст.15,16,1268-1270,1272,1273 ЦК України,

Outcome: approved