Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2369961 від 27.04.2024 р. у розмірі 21162,40 грн., яка складається з : 7000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4900 грн. заборгованість за несплату штрафу, 9262,40 грн. заборгованість за нараховані проценти , судові витрати у розмірі 9 422 , 40 грн. В обґрунтування позову вказав, що 27.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2369961, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 7000 гривень, строком на 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . 04 вересня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено договір факторингу №04092024, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» відступило позивачу належне йому право вимоги до Відповідача коштів, право на одержання яких належить ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача за Договором № 2369961 від 27.04.2024 р. Вказав, що у зв`язку з невиконання умов договору відповідачем, заборгованість становить розмірі 21162,40 грн., яка складається з : 7000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4900 грн. заборгованість за несплату штрафу, 9262,40 грн. заборгованість за нараховані проценти, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У відповідності до ст.178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві вказав, що не заперечує проти розгляду справи за відсутні представника позивача та ухвалення заочного рішення (а.с.8). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток рекомендованими повідомленнями, однак останні повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.70-71, 81-82), що є належним повідомленням згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.04.2024 р. [PERSON] подав до ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» заяву на отримання кредиту № 2369961 (а.с. 16 зворот). 27.04.2024 р. [PERSON] заповнив Анкету-заяву на кредит № 2639961 (а.с.21). 27.04.2024 р. між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 2639961, за умовам якого [PERSON] отримав кредит у сумі 7000 грн. , строком на 360 днів. Згідно з п. 1.5. Договору Загальні витрати Позичальника за кредитом складають 25569.60 грн. Денна процентна ставка складає: (25569.60 грн. / 7000.00 грн.) / 360 днів * 100% = 1.01%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 3028.54 відсотків річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника складає 32569.60 грн. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . (10-15) . Додатково [PERSON] ознайомився з умовами кредитного договору підписавши Паспорт споживчого кредиту № 2639961 (а.с.18-19). З довідки наданої ТОВ «ФК «Контрактний Дім» від 20.12.2024 р. вбачається, що 27.04.2024 р. на картку № [NUMBER] перераховано 7000 грн. (а.с.9). На виконання вимог ухвали суду АТ «Універсал Банк» надано інформацію, з якої вбачається, що картку № [NUMBER] імітовано на ім`я [PERSON] та надано рух коштів по картці з якого вбачається, що 27.04.2024 р. на картку було зараховано 7000 грн. (а.с.85). 04 вересня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено договір факторингу №04092024, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» відступило позивачу належне йому право вимоги до Відповідача коштів, право на одержання яких належить ТОВ ««Фінансова компанія «Незалежні Фінанси», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача за Договором № 2369961 від 27.04.2024 р. (а.с.34-38), що підтверджується реєстром прав вимоги до Договору Факторингу № 04092024 від 04.09.2024 р. (а.с.34-38) Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №04092024 від 04.09.2024 позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] по кредитному договору № 2369961 від 27.04.2024 р. в сумі 21162,40 грн., яка складається з : 7000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4900 грн. заборгованість за несплату штрафу, 9262,40 грн. заборгованість за нараховані проценти (а.с.54). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи,якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. (п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно зі ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснював жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ЕЛ.ЕН.ГРУП», ні на рахунки попереднього кредитора. Відповідач не виконує умов кредитного договору внаслідок чого утворилась заборгованість, тому є підстави для задоволення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги №1 від 11.11.2024 р., акт прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №1 від 11.11.2024 р., Детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Боденко А.А. на виконання вимог умов договору про надання правничої допомоги № 1 від 11.11.2024 р. (а.с.56-60). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 р. у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»). Враховуючи вищевикладене, складність справи, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, обсяг доданих документів, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 4000 грн., що відповідає засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, та підлягають стягненню з [PERSON] . Зважаючи на повне задоволення позовних вимог, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2422,40 грн., що була сплачена позивачем при подачі позовної заяви.

Outcome: approved