Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

ТОВ "Фінпром Маркет" звернулося до суду з позовом, в якому вказує, що 23.05.2021 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено договір позики № 75741157 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 2240,00 грн, строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Позикодавець на виконання договору позики № 75741157 від 23.05.2021 передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 2240,00 грн, за посередництва платіжної системи (ТОВ "ФК "Фінекспрес"). Враховуючи викладені вище умови договору кредиту № 75741157 від 23.05.2021 та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, які складають 0 грн, заборгованість останнього за договором позики складає 7545,02 грн, зокрема: 2240,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5305,02 грн - сума заборгованості за відсотками. 26.10.2021 ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінансова компанія управління активами" уклали договір факторингу № 2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі за договором позики № 75741157 від 23.05.2021. 03.04.2023 ТОВ "Фінансова компанія управління активами" та ТОВ "Фінпром Маркет" уклали договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75741157 від 23.05.2021. Відповідно до реєстру прав вимог від 03.04.2023 до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 ТОВ "Фінпром Маркет" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 7589,12 грн, з яких: 2240,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5349,12 грн - заборгованість за відсотками. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за договором позики, заборгованості за процентами - не виконав ні перед кредитодавцем (первісним кредитором), ні перед позивачем - ТОВ "Фінпром Маркет", що набуло право вимоги за договором позики № 75741157 на підставі договору факторингу. Просить витребувати із АТ "Універсал Банк" інформацію, стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за договором позики № 75741157 в розмірі 7545,02 грн, з яких: 2240,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5305,02 грн - сума заборгованості за відсотками, та понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 02.12.2025 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Крім того, витребувано із АТ "Універсал Банк" інформацію. Відповідач [PERSON] про розгляд справи був належним чином повідомлений, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (Ф.119), відповідно до якого ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 09.12.2025. Правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався. Станом на день розгляду справи витребувана із АТ "Універсал Банк" інформація до суду не надійшла. Оскільки Тиврівським районним судом Вінницької області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Судом установлено, що 23.05.2021 [PERSON] уклав з ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" договір позики № 75741157 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (а.с.15). Відповідно до умов договору: сума кредиту 2240,00 грн (п.2.1), строк кредитування/строк договору 30 днів (п.2.2), процентна ставка (базова)/день 1,99% (фіксована), дата надання кредиту 23.05.2021, дата повернення кредиту (останній день) 22.06.2021, знижена процентна ставка/день % (застосовується у відповідності до умов програми лояльності) 1,99%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день % (не застосовується в період карантину) 2,70%, орієнтована реальна річна процентна ставка 29653,85%, орієнтована загальна вартість кредиту 3577,28 грн, (п.2.3), Крім того, сторони погодили додаток № 1 до договору позики № 75741157 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 23.05.2021 - таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.15зворот). Договір позики № 75741157 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 23.05.2021, додаток №1 до договору позики № 75741157 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 23.05.2021 - підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) - P68896hHNn, що також стверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.16). ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" свої зобов`язання за договором виконало, а саме надало відповідачу [PERSON] кредит у сумі 2240,00 грн, що стверджується довідкою ТОВ "ФК "Фінекспер" від 24.10.2025 № КД-000067108/ТНПП (а.с.17), платіжною інструкцією (операція 7d633d89-39f8-46d8-ba00-c65184e70289) від 23.05.2021 (а.с.18). 26.10.2021 ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінансова компанія управління активами" уклали договір факторингу № 2610 (а.с.31-35), за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 75741157 від 23.05.2021. Відповідно до Реєстру прав вимог № 2 від 26.10.2021 ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило ТОВ "Фінансова компанія управління активами" право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених договором факторингу №2610, в тому числі до відповідача в сумі 7589,12 грн, з яких: 2240,00 грн, сума заборгованості за основною сумою боргу, 5349,12 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.36зворот-38). 03.04.2023 ТОВ "Фінансова компанія управління активами" та ТОВ "Фінпром Маркет" уклали договір факторингу № 030423-ФК (а.с.41-45), за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 75741157 від 23.05.2021. Відповідно до Реєстру боржників від 03.04.2023 ТОВ "Фінансова компанія управління активами" відступило ТОВ "Фінпром Маркет" право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених договором факторингу №030423-ФК від 03.04.2023, в тому числі до відповідача в сумі 7589,12 грн, з яких: 2240,00 грн, сума заборгованості за основною сумою боргу, 5349,12 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.46зворот-47). Вищезазначений розмір заборгованості за договором позики також зазначений у розрахунку заборгованості [PERSON] із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором позики №75741157 від 23.05.2021 (а.с.5-7). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ "Фінпром Маркет" є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] . У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Водночас суд зазначає, що [PERSON] відзиву на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), не подав, як і жодних доказів на спростування факту укладення договору, використання кредитних коштів чи розміру заборгованості. Разом з тим подані позивачем докази підтверджують, що [PERSON] уклав договір позики № 75741157 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 23.05.2021, отримав кредит, користувався кредитними коштами й допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Однак, що стосується нарахувань відсотків за договором позики № 75741157 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 23.05.2021, суд враховує наступне. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, нарахування позивачем відсотків за користування коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним. У постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 02.10.2020 у справі № 911/19/19 зазначено, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Згідно з умовами договору № 75741157 кредит надано у розмірі 2240,00 грн, на 30 днів, під 1,99 % процентної ставки (базової, фіксованої) за один день. Номінальна відсоткова ставка 1,99 % за один день користування кредитом від 2240,00 грн становить 44,576 грн за день (2240/100 х 1,99). Отже, заборгованість за відсотками становить 1337,28 грн за 30 днів (44,576 х 30). Ураховуючи наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме: з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню кредит (основний борг) за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75741157 у розмірі 2240,00 грн, та проценти за цим же договором позики у розмірі 1337,28 грн. Отже, встановивши всі фактичні обставини справи, дослідивши кожний доказ з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, та сукупність доказів з точки зору їх достатності, надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату витрат на правничу допомогу в сумі 4500,00 грн, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "Фінпром Маркет" та адвокатом Ткаченко Ю.О. 25.08.2025 укладено договір про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП (а.с.48зворот-51). До позову додано акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги (а.с.53-54), витяг з акту № 2-ФП від 01.10.2025 приймання передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025 (а.с.52зворот), платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №579939274.1 від 15.10.2025 (а.с.54зворот). Вищенаведені документи судом оцінені як належні та достатні у розумінні положень статей 77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ "Фінпром Маркет" витрат на професійну правничу допомогу. За таких обставин суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу, тим самим задовольнивши дану вимогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 1148,51 грн (3577,28*2422,40/7545,02) та витрати на правову допомогу 2133,56 грн (3577,28*4500/7545,02), всього з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 3282,07 грн (1148,51+2133,56).

Outcome: partial