Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

11.12.2025 року заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якому просить встановити факт належності заявниці на праві власності квартири [ADDRESS] . Вимоги заяви мотивовано тим, що заявниця є власницею квартири [ADDRESS] . З метою внесення відомостей про право власності заявниці на зазначену квартиру до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, остання звернулась до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), однак отримала відмову у проведенні реєстраційних дій через те, що відсутній доступ до інформації, яка знаходилась у РКП «Васильківське БТІ» ВРР ЗО, в зв`язку із чим державний реєстратор не має змоги отримати інформацію щодо реєстрації об`єкту нерухомості. Вказану інформацію заявниця також не може отримати, оскільки зазначена територія на теперішній час окупована. Разом з цим, заявниця вказує, що в неї наявні оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, а тому вона звертається до суду для встановлення факту належності їй на праві власності указаного нерухомого майна. Заявниця зазначає, що отримала у власність квартиру на підставі нотаріально посвідченого договору дарування квартири від 31.08.1996 року. Право власності на квартиру було зареєстроване Васильківським районним бюро технічної інвентаризації, на договорі дарування було вчинено реєстраційний напис, що містить відомості про реєстрацію права власності в книзі 29 запис 25 від 14.10.1996 року. Також відомості про реєстрацію поточних змін було зроблено на Технічному паспорті на квартиру. 15.02.1996 року заявниця зареєструвала місце свого проживання у зазначеній квартирі. Після початку повномасштабної збройної агресії рф проти України заявниця виїхала з окупованої території м. Василівка для проживання в м. Києві та забрала з собою оригінали документів про належність їй нерухомого майна, зокрема договір дарування від 31.08.1996 року та технічний паспорт на квартиру. У м. Києві заявниця зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] . Заявниця вказує, що для внесення інформації про право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вона надала державному реєстратору оригінал нотаріально посвідченого договору дарування з відміткою про реєстрацію права власності в БТІ та технічний паспорт. Державний реєстратор своїм рішенням від 07.08.2025 року відмовив у проведення реєстраційних дій пославшись на те, що населений пункт Василівської територіальної громади Запорізької області місто Василівка є тимчасово окупованою територією з 26.02.2022 року, оригінали документів, створені в результаті діяльності підприємства зберігались в захопленій адміністративній будівлі, в якій перебував комунальний заклад, внаслідок ворожого обстрілу міста Василівка, зазначена будівля була зруйнована, отже відсутній доступ до інформації, яка знаходилась РКП «Васильківське БТІ» ВРР ЗО, у зв`язку з чим немає змоги отримати інформацію щодо реєстрації об`єкту нерухомості, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Районне комунальне підприємство Василівське бюро технічної інвентаризації Василівської районної ради Запорізької області, як юридична особа в стадії припинення не перебуває, проте не відновило свою діяльність на підконтрольній частині України, з огляду на що неможливо отримати необхідну інформацію для проведення реєстраційних дій на належне заявниці нерухоме майно. Ухвалою суду від 16.12.2025 року відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні за правилами окремого провадження. До початку проведення судового засідання заявниця звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи без її участь, заявлені вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до висновку про те, що заява [PERSON] підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Із матеріалів справи убачається, що заявниця є громадянкою України, місце її проживання з 15.02.1996 року зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Як внутрішньо переміщена особа заявниця зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21-24). Згідно наявного в матеріалах справи нотаріально посвідченого договору від 31.08.1996 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар квартиру [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно наявної на зазначеному договорі відмітки, право власності на квартиру по указаному договору зареєстроване за [PERSON] в Бюро технічної інвентаризації 14.10.1996 року. В судовому засіданні судом оглянутий оригінал зазначеного договору дарування. Відмітки про перехід права власності на квартиру до [PERSON] містяться у технічному паспорті на квартиру (а.с. 8-11), оригінал якого також оглянуто судом в судовому засіданні. Належність квартири [PERSON] та її реєстрація у цьому нерухомому майні підтверджується і даними домової книги про реєстрацію громадян, які проживають в буд. [ADDRESS] (а.с. 12-15). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.10.2025 року, право власності на квартиру [ADDRESS] у відповідному державному реєстрі не зареєстроване (а.с. 16). Рішенням державного реєстратора від 07.08.2025 року заявниці відмовлено в проведенні реєстраційних дій і у цьому рішенні державний реєстратор зазначив, що згідно відповіді на запит, у м. Василівка Запорізької області до 01.01.2013 року державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна проводилась районним комунальним підприємством «Василівське бюро технічної інвентаризації» Василівської районної ради Запорізької області. На сьогодні, населений пункту Василівської територіальної громади Запорізької області місто Василівка є тимчасово окупованою територією з 26.02.2022 року. Оригінали документів, створені в результаті діяльності підприємства зберігались в захопленій адміністративній будівлі, в якій перебував комунальний заклад. Внаслідок ворожого обстрілу м. Василівка, зазначена будівля була зруйнована, а отже відсутній доступ до інформації, яка знаходиться в РКП «Василівське БТІ» ВРР ЗО, у зв`язку з чим немає змоги отримати інформацію щодо реєстрації нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17-18). Рішенням державного реєстратора від 26.09.2025 року заявниці відмовлено у проведення реєстраційних дій і державний реєстратор у цьому рішенні зазначив, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено у разі неподання заявником чи не отримання державним реєстратором у порядку, визначеному у п. 3 ч. 3 ст. 10 цього Закону, інформації про зареєстровані до 01.01.2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав. Реєстратором було направлено запит до підприємства Бюро технічної інвентаризації, але у строк встановлений законодавством інформація на запит не надійшла (а.с. 19). За змістом відповіді Василівської міської ради Запорізької області від 06.10.2025 року, районне комунальне підприємство «Василівське бюро технічної інвентаризації» Василівської районної ради Запорізької області знаходилось в Запорізькій області міста Василівка, б-р Центральний, 6, з лютого 2022 року перебувало на тимчасово окупованій території. До 24.02.2022 року архівні справи на паперових носіях щодо об`єктів нерухомого майна, зберігались в РКП «Василівське бюро технічної інвентаризації» ВРР ЗО, внаслідок ворожого обстрілу міста Василівка, будівля, в якій знаходились архіви і вся документація РКП «Василівське бюро технічної інвентаризації» ВРР ЗО була зруйнована, архіви знищені. Отримати довідки чи копії технічних документів неможливо (а.с. 20). Окрім договору дарування, технічного паспорту на квартиру та домової книги, на підтвердження наявності у заявниці права власності на квартиру, останньою також надано суду: Судовий наказ Василівського районного суду Запорізької області від 29.12.2020 року у справі №311/4042/20 про стягнення із заявниці заборгованості по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком по кв. [ADDRESS] ; квитанції про сплату заявницею житлово-комунальних послуг за зазначеною адресою місця знаходження нерухомого майна у 2017-2022 роках; відомості про отримання заявницею житлових субсидій (а.с. 36-37, 40-54). Також із матеріалів справи убачається, що після окупації м. Василівка Запорізької області, окупаційні органи продовжують нараховувати заявниці заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг по адресі: [ADDRESS] (а.с. 55). Відповідно до положень ст.ст. 4, 5 ЦПК України, 1. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 1. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст.ст. 76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб; 12) розкриття професійної таємниці на ринках капіталу та організованих товарних ринках. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Статтею 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт (ст. 319 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Положеннями ст.ст. 717-719, 722 ЦК України передбачено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 2-1) одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості та державної реєстрації прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності, зокрема, такої умови: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом. За змістом ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» , державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на майбутній об`єкт нерухомості. У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі (ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані не пізніше трьох робочих днів з дня отримання відповідного запиту державного реєстратора безоплатно надати запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі. Особи, винні у порушенні строку надання інформації на запит державного реєстратора, несуть адміністративну відповідальність. Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. У даній справі судом встановлено, що заявниця не має можливості реалізувати своє право на здійснення реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно її права власності на квартиру [ADDRESS] через неможливість отримання від Районного комунального підприємства «Василівське бюро технічної інвентаризації» Василівської районної ради Запорізької області підтвердження про здійснення реєстрації права власності на зазначену квартиру на підставі договору дарування від 31.08.1996 року, оскільки м. Василівка окуповане, будівля та архів указаного комунального підприємства знищені. Водночас суд, аналізуючи все наведене вище, надані суду письмові докази у їх сукупності, враховуючи фактичні дані, які в них містяться, ураховуючи всі обставини, встановлені в судовому засіданні, приходить до висновку, що суду надано достатньо доказів для встановлення факту належності заявниці на праві власності нерухомого майна, що необхідно заявниці для реалізації її прав на здійснення державної реєстрації права власності на квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved