Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Рішенням суду від 10.12.2025р. стягнуто з [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) на користь ЖБК «Жовтневий-16» (ЄДРПОУ 20997550) заборгованість у сумі 42243,85 грн. та судові витрати 2422,40 грн. Представники позивача адвокат Скибінська подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат та витрат на правничу допомогу у сумі 20000 грн. Інші учасники справи відзивів не надавали. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно частин 1,2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Між позивачем та Адвокатське бюро «Бороган» 19.09.2025р. укладено Договір про надання правничої допомоги. До матеріалів адвокатом додана копія акту приймання передачі виконаних робіт по Договору від 29.09.2025р., згідно якого визначена сума гонорару у 20000 грн. У рішеннях ЄСПЛ умовою для стягнення судових витрат зі сторони, що програла, є наявність факту їх сплати позивачем. Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір був обґрунтованим (див., наприклад, п. 30 рішення у справі Bottazzi v. Italy). Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд, не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (див. також п. 55 рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Iatridis v. Greece). У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, враховуючи те, що судом при винесенні рішення у даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу не вирішувалось, відсутність заперечення з боку сторони відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу, обсяг виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача та стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. Крім того, суду надано Договір між позивачем та ФОП [PERSON] про надання друкарських послуг від 29.09.2025, Додаткова угода №2 від 29.09.2025 та акт приймання-передачі наданих послуг від 29.09.2025, згідно яких обсяг копіювання документів коштував 1005 грн., які в порядку ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial