Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами та просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами, а саме: №24490-01/2024 в розмірі 20400,00 грн., що укладений між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачкою 17.01.2024; №46236-01/2024 в розмірі 11310,00, що укладений між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачкою 30.01.2024; №2537721 в розмірі 17182,00 грн., що укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою 20.01.2024; №02954-01/2024 в сумі 1140,00 грн., що укладений між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачкою 05.01.2024; а всього на суму 60292,00 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач на підставі договорів факторингу є новим кредитором за вказаними кредитними договорами, за якими у відповідачки виникла заборгованість у загальному розмірі 60292,00 грн. Ухвалою суду від 15.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом з копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачці [PERSON] та відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення була отримана відповідачкою (а.с. 91). Заяв про розгляд справи без її участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачкою у визначений судом строк до суду не подано. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 17.01.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено електронний договір про надання фінансового кредиту №24490-01/2024, який був підписаний електронним підписом - одноразовим ідентифікатором W3427 (а.с. 9-11). Відповідно до умов вказаного кредитного договору Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 5100,0 грн. строком на 120 днів з 17.01.2024 по 15.05.2024 зі сплатою 2,50% на день в межах строку кредитування. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. Кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки [NUMBER] протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. На а.с. 12 - 12-зворот міститься Додаток №1 до договору - Графік платежів. На а.с. 13-14 міститься паспорт споживчого кредиту. Згідно листа ТОВ «Універсальні платіжні системи» №3466_250708111952 від 08.07.2025, 17.01.2024 о 14:21:57 на суму 5100,00 грн. маска картки № [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 332625454, призначення платежу: зарахування 5100,00 грн. на картку [NUMBER] (а.с. 15). На а.с. 16 міститься розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором №2449-01/2024 від 17.01.2024, що здійснений ТОВ «Аванс Кредит», відповідно до якого заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 20400,00 грн., з яких 5100,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 15300,00 грн. - заборгованість за відсотками. 30.01.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено електронний договір про надання фінансового кредиту №46236-01/2024, який був підписаний електронним підписом - одноразовим ідентифікатором W5712 (а.с. 18-20). Відповідно до умов вказаного кредитного договору Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2900,0 грн. строком на 120 днів з 30.01.2024 по 28.05.2024 зі сплатою 2,50% на день в межах строку кредитування. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. Кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки [NUMBER] протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. На а.с. 21 - 21-зворот міститься Додаток №1 до договору - Графік платежів. На а.с. 22-23 міститься паспорт споживчого кредиту. Згідно листа ТОВ «Універсальні платіжні системи» №3466_250708111952 від 08.07.2025, 30.01.2024 о 10:50:18 на суму 2900,00 грн. маска картки № [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 337464762, призначення платежу: зарахування 2900,00 грн. на картку [NUMBER] (а.с. 15). На а.с. 25 міститься розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором №46236-01/2024 від 30.01.2024, що здійснений ТОВ «Аванс Кредит», відповідно до якого заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 11310,00 грн., з яких 2900,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8410,00 грн. - заборгованість за відсотками. 24.05.2024 між ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТОВ «Аванс Кредит» (клієнт) укладеного договір факторингу №24052024, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інших платежів, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (а.с. 27-29). Відповідно до п.п. 3.1 - 3.3 договору факторингу загальна сума прав вимоги, що відступається за цим договором, ціна продажу та одинична ціна визначаються у день передачі по акту прийому-передачі реєстру боржників, який складається та підписується в день укладення даного договору. Загальна сума прав вимоги, що відступається за договором (без урахування штрафних санкцій) складає 187713537,70 грн. Ціна продажу за договором становить 6971277,86 грн.. Відповідно до копії акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №24052024 від 24.05.2024, що складений фактором ТОВ «ФК «ЄАПБ» та клієнтом ТОВ «Аванс Кредит» 24.05.2024, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 10936, після чого, з урахуванням п. 1.2 договору факторингу №24052024 від 24.05.2024, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Загальна сума заборгованості складає 187713537,70 грн. Реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов договору факторингу №24052024 від 24.05.2024, будь-яких зауважень до зазначеного реєстру немає (а.с. 30). На а.с. 32 міститься витяг з реєстру боржників, де під порядковим номером №1957 вказана боржник [PERSON] , кредитний договір №24490-01/2024 загальна сума заборгованості 20400,00 грн., з яких: 5100,00 - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15300,00 грн. - сума заборгованості за процентами, кількість прострочених днів - 99. На а.с. 333 міститься витяг з реєстру боржників, де під порядковим номером №1958 вказана боржник [PERSON] , кредитний договір №46236-01/2024 загальна сума заборгованості 11310,00 грн., з яких: 29100,00 - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8410,00 грн. - сума заборгованості за процентами, кількість прострочених днів - 86. Відповідно до копії платіжної інструкції №21383 від 30.05.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ТОВ «Аванс Кредит» кошти в розмірі 6971277,86 грн. за договором факторингу №2405024 від 24.05.2024 (а.с. 31). 20.01.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №2537724, який підписано [PERSON] електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «RF4oXEgBEh», вказавши номер електронного платіжного засобу: [NUMBER] . Даним договором сторони погодили суму позики - 4000,00 грн, строк позики - 27 днів, процентну ставку - 28,09% за перший день користування позикою та 3,00% за користування позикою з другого дня. Дата надання позики - 20.01.2024, дата повернення позики - 16.2.2024, знижена денна процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення - 0,01%, денна процентна ставка за понадстрокове користування позикою (не застосовується в період воєнного стану) - 3,50%, пеня 3,50% в день (не застосовується в період воєнного стану), орієнтовна реальна річна процентна ставка - 2819,79%, орієнтовна загальна вартість позики - 5134,00 грн. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (п. 4) (а.с. 36-38). Згідно з додатком №1 до даного договору сторони погодили таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 39). 14.06.2021 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами п. 1.1 якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. (а.с. 40-42). Пунктом 1.2 цього договору передбачено, що право вимоги переходить до фактора в день підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2 після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.4 Договору загальна сума прав вимоги, що відступається за цим договором, ціна продажу та одинична ціна визначаються в Додаткових угодах до цього Договору окремо для кожного реєстру боржників і вказується в таких реєстрах боржників. Фактор сплачує клієнту 100% ціни продажу, протягом 7 робочих днів з моменту передачі по акту прийому-передачі реєстру боржників, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок клієнта. Моментом виконання фактором грошового зобов`язання сторони визначають момент надходження ціни продажу за цим договором на рахунок клієнта. 28.07.2021 сторонами договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 уклали додаткову угоду №2, якою було внесено зміни до п. 1.3 Договору та викласти його в наступній редакції: Клієнт зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. Решта положень Договору залишається без змін та діють в частині, що не суперечить даній додатковій угоді (а.с. 43). 13.06.2022 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) уклали Додаткову угоду №7 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, відповідно до якої сторони домовилися викласти п. 9.1 Договору в наступній редакції: «9.1. Даний Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.» (а.с. 44). 24.06.2024 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) уклали Додаткову угоду №30 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, відповідно до якої: загальна суму прав вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників №26 від 24.06.2024 становить 80774143,58 грн. В якості ціни продажу згідно реєстру боржників №26 від 26.11.2024 фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів, яка становить 15% від основної суми заборгованості (тіло кредиту), що становить 3198557,86 грн. (а.с. 45). Відповідно до копії акта прийому-передачі реєстру боржників №26 від 24.06.2024 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників №26 від 24.06.2024 кількістю 6964, після чого, з урахуванням п. 1.2 договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Загальна сума заборгованості складає 80774143,58 грн. (а.с. 46). Згідно копії платіжної інструкції №342 від 28.06.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» кошти в сумі 3198557,86 грн. згідно додаткової угоди №30 від 24.06.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 47). Відповідно до витягу з реєстру боржників №26 від 24.06.2024 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, клієнтом передано фактору право вимоги до боржника [PERSON] за договором позики №2537724 від 20.01.2024 сума основного боргу - 4000 грн., сума заборгованості за відсотками - 13182,00 грн., сума заборгованості разом - 17182,00 грн., кількість днів прострочення - 113 (а.с. 48). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №2537724 від 20.01.2024 за період з 20.06.2024 по 24.06.2024, станом на 24.06.2024 заборгованість [PERSON] за договором позики не погашена, залишок заборгованості складає 17182,00 грн., з яких: 4000,00 грн. - заборгованість по тілу, 13182,00 грн. - заборгованість по відсотках (а.с. 49-50). 05.01.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено електронний договір про надання фінансового кредиту №025954-01/2024, який був підписаний електронним підписом - одноразовим ідентифікатором W5712 (а.с. 57-59). Відповідно до умов вказаного кредитного договору Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 4000,0 грн. строком на 100 днів з 05.01.2024 по 13.04.2024 зі сплатою 2,50% на день в межах строку кредитування. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. Кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки [NUMBER] протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. На а.с. 60 - 60-зворот міститься Додаток №1 до договору - Графік платежів. На а.с. 61-62 міститься паспорт споживчого кредиту. Згідно листа ТОВ «Універсальні платіжні системи» №3426_250806142240 від 06.08.2025, 05.01.2024 о 12:50:07 на суму 4000,00 грн. маска картки № [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 328357015, призначення платежу: зарахування 4000,00 грн. на картку [NUMBER] (а.с. 63). На а.с. 69-70 міститься розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором №02954-01/2024 від 05.01.2024, що здійснений ТОВ «Стар Файненс Груп». 28.05.2024 між ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТОВ «Стар Файненс Груп» (клієнт) укладеного договір Факторингу №28052024, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інших платежів, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (а.с. 64-65). Відповідно до п.п. 3.1 - 3.3 договору Факторингу загальна сума прав вимоги, що відступається за цим договором, ціна продажу та одинична ціна визначаються у день передачі по акту прийому-передачі реєстру боржників, який складається та підписується в день укладення даного договору. Загальна сума прав вимоги, що відступається за договором становить 80888404,09 грн. Ціна продажу за договором становить 2150723,80 грн.. Відповідно до копії акту прийому-передачі реєстру боржників за договором Факторингу №28052024 від 28.05.2024, що складений фактором ТОВ «ФК «ЄАПБ» та клієнтом ТОВ «Стар Файненс Груп» 28.05.2024, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 5672, після чого, з урахуванням п. 1.2 договору Факторингу №28052024 від 28.05.2024, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Загальна сума заборгованості складає 80888404,09 грн. Реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов договору Факторингу №28052024 від 28.05.2024, будь-яких зауважень до зазначеного реєстру немає (а.с. 66). Відповідно до копії платіжної інструкції №21384 від 30.05.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ТОВ «Стар Файненс Груп» 2150723,80 грн. в якості плати за відступлення прав вимоги згідно Договору Факторингу №28052024 від 28.05.2024 (а.с. 67). На а.с. 16 міститься витяг з реєстру боржників, де під порядковим номером №969 вказана боржник [PERSON] , кредитний договір №02954-01/24 загальна сума заборгованості 11400,00 грн., з яких: 4000,00 - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7400,00 грн. - сума заборгованості за процентами, кількість прострочених днів - 95. Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Як свідчить тлумачення ст. 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1047 і ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. 1 і ч. 2 ст. 207 ЦК України). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Законом України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Так, згідно із статтею 3 вищевказаного Закону, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно дост.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При укладенні кредитних договору відповідачка сама надала відомості, які її ідентифікують: свої прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, ідентифікаційний номер, адресу проживання, номер телефону, картку. Саме на вказаний нею номер телефону первісними кредиторами було направлено одноразовий ідентифікатор, яким відповідачка скористалався, ввівши у відповідне поле на сайті товариств, тим самим підписавши договір. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка вчинила ряд дій, спрямованих на укладення кредитних договір, і підписала їх. В свою чергу позикодавцями було проведено ідентифікацію та верифікацію клієнта - відповідачки. Судом прийнято до уваги, як те вбачається з алгоритму укладення електронних кредитних договорів, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на вебсайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між сторонами не було б укладено. Відповідно, укладення кредитних договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки. Порядок укладення договору в електронній формі узгоджено сторонами правочину. Отже, судом встановлено, що кредитні договори укладено між відповідачкою та фінансовоми установами в електронній формі, який за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, при укладенні якого його сторонами було погоджено усі істотні умови цього договору. Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч. 1 та ч. 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач, пред`являючи вимоги про повернення сум кредиту, просив стягнути крім заборгованості за основною сумою боргу (суму, яку фактично отримав в борг позичальник), заборгованість за відсотками та неустойку у вигляді штрафу. Звертаючись до суду із позовом про стягнення грошових коштів, позивач зобов`язаний навести обґрунтований розрахунок сум, що стягуються (п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України) і в подальшому довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, зокрема: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чиє інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (ст. 264 ЦПК України). Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному ЦПК України (ч. 3 ст. 263 ЦПК України). Отже, вищевказані принципи вказують, зокрема, на те, що суд зобов`язаний перевірити розрахунок заборгованості незалежно від наявності та/або відсутності заперечень щодо нього з боку сторони відповідача. Як вбачається із повідомлень ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 08.07.2025 та від 06.08.2025 (а.с. 15, 24, 63), останнє на виконання умов договорів із ТОВ «Аванс Кредит» №ФК-П-2022/01-1 від 12.01.2022 та із ТОВ «Стар Файненс Груп» №ФК-П-2022/02-3 від 22.02.2022, тобто за дорученням останніх, успішно здійснив: 17.01.2024 транзакцію №332625454 в сумі 5100,00 грн., 30.01.2024 - транзакцію №337464762 в сумі 2900,00 грн., 05.01.2024 - транзакцію №328357015 в сумі 4000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Вказаний вище платіжний засіб - платіжна картка №[NUMBER] була вказана позичальником [PERSON] у кредитних договорах, що укладені нею із ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ Стар Файненс Груп». Такий спосіб перерахування коштів у рахунок кредиту визначено умовами кредитних договорів із вказаними позикодавцями. Верховний Суд у постанові від 07.04.2021 у справі №478/300/19 зауважив, що під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі, приймання майна для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину. Із розрахунків заборгованості вбачається, що: - за кредитним договором №24490-01/2024 від 17.01.2024 заборгованість становить 20400,00 грн., з яких: 5100,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 15300,00 грн. - заборгованість по відсотках (а.с. 16); - за кредитним договором №46236-01/2024 від 30.01.2024 заборгованоість становить 11310,00 грн., з яких: 2900,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 8410,00 грн. - заборгованість по відсотках (а.с. 25); - за кредитним договором №02954-01/2024 від 05.01.2024 заборгованість становить 11400,00 грн., з яких: 4000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 7400,00 грн. - заборгованість по відстках (а.с. 69-70). З`ясовуючи обставини, пов`язані із правильністю здійснення розрахунків заборгованості, та здійснюючи оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтується, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеному у ст. 13 ЦПК України саме відповідач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами, визначає докази, якими підтверджуються його заперечення проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Правом на подання відзиву на позовну заяву, у якому відповідач міг би викласти свої заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими він не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права, не скористався. Відповідачем не оспорювався факт отримання ним кредиту, а також розмір заборгованості, визначений позивачем. При цьому, судом враховується стандарт доказування «більшої вірогідності». Оцінюючи надані позивачем докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про підтвердження факту отримання відповідачкою 17.01.2024 кредиту в розмірі 5100,00 грн. за договором №24490-01/2024 від 17.01.2024 та 30.01.2024 кредиту в розмірі 2900,00 грн. за договором №46236-01/2024 від 30.01.2024, що укладені між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачкою [PERSON] , а також 05.01.2024 в розмірі 4000,00 грн. за договором №02954-01/2024 від 05.01.2024, що укладений між відповідачкою [PERSON] та ТОВ «Стар Файненс Груп». Належних доказів того, що відповідачка здійснювала погашення тіла кредиту за вищевказаними договорами, матеріали справи не містять. Відповідачкою не спростовано розмір заборгованості, визначений позивачем за тілом кредиту по вказаних кредитних договлорах. Таким чином, враховуючи вищевикладене, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту по договорами: №24490-01/2024 від 17.01.2024 в сумі 5100,00 грн., №46236-01/2024 від 30.01.2024 в сумі 2900,00 грн., №02954-01/2024 від 05.01.2024 в сумі 4000,00 грн.. Також позивач просив суд стягнути із відповідачки заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами за кредитними договорами: №24490-01/2024 від 17.01.2024 в сумі 15300,00 грн., №46236-01/2024 від 30.01.2024 в сумі 8410,00 грн., №02954-01/2024 від 05.01.2024 в сумі 7400,00 грн.. Щодо вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача відсотків за користування кредитними коштами суд зазначає наступне. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позивач має право на одержання від позичальника процентів від суми позики у відповідності до умов кредитного договору. Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Вказану позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі №462/5025/20, яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України. Суд враховує, що 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ (набрав чинності 24 грудня 2023 року) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону №3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону №3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22 квітня 2024 року - денна ставка не більше 1,5%, з 20 серпня 2024 року - денна ставка не більше 1%. Договори №24490-01/2024, №46236-01/2024 та №402954-01/2024 про надання фінансового кредиту було укладено між сторонами правочинів, відповідно, 17.01.2024, 30.01.2024 і 05.01.2024 та п. 1.2 Договорів визначено, що метою надання кредиту є власні потреби клієнта. Тобто, дані Договори було укладено після набрання чинності цим Законом та відповідно після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування». Однак позивач при проведені розрахунку заборгованості по процентам вказаних положень не врахував. Водночас, суд відмічає, що за період з моменту видачі кредитних коштів і до 21 квітня 2024 року, позивач правомірно здійснив нарахування процентів за процентною ставкою 2,50% в день. Проте, починаючи із 22 квітня 2024 року по 24 травня 2024 за кредитними договорами, що укладені із ТОВ «Аванс Кредит» та по 28.05.2024 за кредитним догоовром, що укладений із ТОВ «Стар Файненс Груп» позивач мав право нараховувати проценти не вище встановленого максимального розміру - 1,5%. В цей же час позивач продовжував здійснювати нарахування процентів за процентною ставкою в розмірі 2,50%, визначеною у договорах, що не відповідає викладеним вище нормам Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З огляду на вказане, суд вважає за необхідне провести перерахунок процентів за користування кредитними коштами, з урахуванням обмежень встановлених Законом України «Про споживче кредитування»: - за кредитним договором №24490-01/2024 від 17.01.2024 сума відсотків за користування кредитом становить 12240,00 грн. (5100,00 (сума кредиту) х 2,50% на день х 96 днів (з 17.01.2024 по 21.04.2024 включно). З 22 квітня 2024 року по 15.05.2024 включно, дату повернення суми кредиту, що визначена умовами кредитного договору - 1147,50 грн. (5100,00 грн. х 1,5% х 15 днів). Тобто, заборгованість за процентами за період з 17 січня 2024 року до 15 травня 2024 року, яка розрахована виходячи із максимально допустимого розмір денної процентної ставки, визначеного Законом України «Про споживче кредитування» становить 13387,50 грн. (12240,00 грн. + 1147,50 грн.), яка і підлягає стягненню з відповідачки; - за кредитним договором №46236-01/2024 від 30.01.2024 сума відсотків за користування кредитом становить 6017,50 грн. (2900,00 (сума кредиту) х 2,50% на день х 83 дні (з 30.01.2024 по 21.04.2024 включно). З 22 квітня 2024 року по 24.05.2024 року - 1435,50 грн. (2900,00 грн. х 1,5% х 33 днів). Тобто, заборгованість за процентами за період з 30 січня 2024 року до 24 травня 2024 року, яка розрахована виходячи із максимально допустимого розмір денної процентної ставки, визначеного Законом України «Про споживче кредитування» становить 7453,00 грн. (6017,50 грн. + 1435,50грн.), яка і підлягає стягненню з відповідачки. - за кредитним договором №402954-01/2024 від 05.01.2024 сума відсотків за користування кредитом становить 10000,00 грн. (4000,00 (сума кредиту) х 2,50% на день х 100 днів (з 05.01.2024 по 13.04.2024 включно - дату повернення суми кредиту, що визначена умовами кредитного договору). Разом із тим, як вбачається з розрахунку заборгованості ( а.с. 69-70) відповідачкою 30.01.2024 на погашення заборгованості по відсотках внесено кошти в сумі 2600,00 грн. Отже, стягненню підлягає заборгованість за відсоками за вказаним кредитним договором в розмірі 7400,00 грн. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно сталої практики Верховного Суду, доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02 листопада 2021 року №905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі №2221/2373/12). Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Також Верховний Суд у постанові від 03 листопада 2021 року (справа №301/2368/14-ц) зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги посилався Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року в справі №2-879/11 (провадження №61-10005св21). Позивачем, на підтвердження факту перерахування коштів первісним кредиторам - ТОВ «Аванс Кредит», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Стар Файненс Груп» за договорами факторингу надано копії платіжних інструкцій (а.с. 31, 47, 67). Разом із тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту перерахування первісним кредитором - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» суми кредиту - 4000,00 грн. на користь відповідачки. Окрім того, як вбачається з Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, зокрема у п. 1.1 сторонами договору визначено, що за цим договором відступається право грошової вимоги до боржників, строк виконання зобов`язань за якими на став, і застереження щодо виникнення у майбутньому таких прав грошової вимоги не міститься. Проте, позивачем пред`явлено вимоги до відповідачки за договорами позики, які було укладено 05.01.2024, тобто вже після укладення між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями частин 1 та 2 статті 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. При цьому, суд звертає увагу на те, що позивач просив розгляд справи провести в порядку спрощеного провадження, а в разі, якщо розгляд справи буде проводитися в порядку загального позовного провадження, то у відсутність представника позивача, будь-яких заяв та клопотань щодо витребування доказів щодо обставин передачі права вимоги не подавав, будь-яких поважних причин неможливості надати такі докази до суду не повідомив та доказів щодо цього надав. Натомість суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами щодо доведеності позовних вимог, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі №755/18920/18). Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №916/2040/20). Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом стягнення на його користь з відповідача заборгованості за кредитними договорами, ка саме: - за кредитним догором №24490-01/2024 від 17.01.2024 в сумі 18487,50 грн.; - за кредитним догором №46236-01/2024 від 30.01.2024 в сумі 10353,00 грн; - за кредитним догором №02954-01/2024 від 05.01.2024 в сумі 11400,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, оскільки такі вимоги, враховуючи вищевикладене, є необґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено сплату позивачем судового збору за подачу позову в сумі 3028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №127950 від 12.08.2025. (а.с. 16). Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2020,88 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог (66,74%). На підставі викладеного,

Outcome: partial