Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кошельок" звернулось до Корольовського районного суду м. Житомира з вказаним позовом та відповідно до змісту позовних вимог просить: стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кошельок" заборгованість за кредитним договором №3469009531-470500 від 22.09.2021 в розмірі 25971,20 гривень, що складається з: заборгованість за сумою кредиту: 8000,00 грн; заборгованість за відсотками за користування позикою: 17971,20 грн; стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кошельок" суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кошельок" та [PERSON] , відповідно до ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", було укладено договір про надання коштів у позику №3469009531-470500, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором 1438, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 8000,00 грн строком на 24 дні та зобов`язався його повернути і сплатити проценти за користування кредитом. Строк кредитування було продовжено на 90 днів до 13.01.2022 за ставкою 2,2 % на добу. Оскільки відповідач не повернув грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, у нього виникла заборгованість, яка становить 25971,20 гривень, що складається із: заборгованості за сумою кредиту - 8000,00 грн; заборгованості за відсотками за користування позикою - 17971,20 грн. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 07.07.2025 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Дубка С.М. надійшов відзив на позовну заяву в якому просить у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Кошельок" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі з тих підстав, що позивачем не доведено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кошельок" та [PERSON] було укладено договір №3469009531-470500. Крім того, неправомірним є нарахування відсотків позивачем поза межами строку кредитування. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то такі витрати відшкодуванню не підлягають, оскільки позов є незаконним та необґрунтованим і не підлягає задоволенню (а.с. 80-86). Відповідь на відзив не надходила. Згідно ч.1 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 22.09.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Кошельок" (кредитодавець) сформовано договір про надання коштів у позику №3469009531-470500, за змістом п.1.1 якого кредитодавець зобов`язується надати [PERSON] (позичальник) кредит у сумі 8000,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. Тип кредиту - споживчий кредит (п.1.2). Відповідно до п.1.3.3 договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,20 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п. 2.1. договору, кредит надається строком на 24 дні. Сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні 212 ст. ЦК, що має наслідком продовження строку користування кредитом на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення лояльного періоду (п.3.6 та п.3.7 договору). Відповідно до графіку розрахунків (додаток № 1 до договору), позичальник в строк до 15.10.2021 повинен був сплатити кредит у загальному розмірі 10132,00 грн, що складається з суми кредиту, суми процентів за користування кредитом. Листом №34455/47.1 від 11.11.2024, ПАТ "ТАСКОМБАНК" підтвердило про зарахування коштів в сумі 8000,00 грн. 22.09.2021 на картку на картку № [NUMBER] . Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за договором №3469009531-470500 становить 25971,20 грн та складається з наступного: 8000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 17971,20 грн сума заборгованості за відсотками. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст.639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В порядку визначеному ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Положеннями ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно п.6 ч.1 ст.3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Згідно ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ч.3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. З досліджених судом договору про надання коштів у позику №3469009531-470500 від 22.09.2021, паспорту споживчого кредиту, графіку розрахунків встановлено відсутність підписання вказаних документів відповідачем [PERSON] . Посилання позивача на наявність в кредитному договорі електронного підпису одноразового ідентифікатора 1438 [PERSON] не підтверджена доказово. Також, суд не бере до уваги докази перерахування коштів на рахунок відповідача, оскільки відсутність підпису відповідача в договорі свідчить, що такий договір не було укладено. Враховуючи наведене, оскільки матеріали справи не містять доказів укладення договору №3469009531-470500 та, відповідно, погодження його умов, відсутні підстави для стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №3469009531-470500 від 22.09.2021 в розмірі 25971,20 грн. В даному випадку підтвердження зарахування коштів на рахунок відповідача може свідчити про набуття майна без достатньої правової підстави (ст.1212 ЦК України), а тому права позивача підлягають захисту з інших підстав. Отже, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Кошельок" слід відмовити. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed