Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 січня 2019 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] . Позивач стверджує, що на даний час дитина проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач від утримання сина ухиляється, періодично надає фінансову допомогу, але у розмірі на власний розсуд, домовленостей між ними щодо участі батька в утриманні дитини не досягнуто, а тому просить стягувати з нього аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2025 року постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] через підсистему «Електронний суд» надіслав до суду відзив, в якому просить відмовити у позовних вимогах [PERSON] , а у випадку встановлення підстав для прийняття рішення щодо стягнення аліментів просить задовольнити позовні вимоги частково та стягувати аліменти на сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Зазначає, що з початку збройної агресії Російської Федерації та обстрілів міста Нікополя, а саме з 17 серпня 2022 року позивач разом із спільним сином виїхала як тимчасово переміщена особа до м. Кам`янка Черкаської області, де й проживає останнім часом. Він кожного місяця з дня переміщення позивача добровільно перераховує на картку позивача грошові кошти в розмірі, що перевищує прожитковий мінімум на працездатну особу. Вказує, що позивач є працездатною особою та офіційно працевлаштована у Нікопольській гімназії № 3 відділу освіти і науки Нікопольської міської ради на посаді вчителя історії, отримує фінансову допомогу як одинока мати на сина [PERSON] , отримує допомогу як тимчасово переміщена особа, що в сукупному доході є у два рази більше за його дохід. Він же є пенсіонером та отримує пенсію станом на грудень 2025 року в розмірі 14 227,00 грн, інших джерел доходу не має. За наказом Мінреінтеграції № 199 від 13 липня 2023 року Нікопольська міська громада включена до переліку територій, на яких ведуться бойові дії. Починаючи з початку відкритої агресії РФ проти України, а саме з лютого 2022 року він є керівником Нікопольського територіального підрозділу ГФ ОГП «Екологічний патруль». Громадське формування є добровольчим і приймає участь у веденні бойових дій виключно на своєму патріотизмі та на підставі розпорядження начальника Нікопольської районної адміністрації Євгена Євтушенка № 90 від 20 травня 2022 року й не має джерел фінансування. Окрім того, зазначає, що він має на утриманні престарілих непрацездатних батьків: матір [PERSON] та батька [PERSON] , який був поранений та є інвалідом третьої групи. Також з нього на підставі виконавчого листа по справі № 2-3866/11 стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 червня 2011 року і до повноліття дитини, а саме до [INFO] , про що було відомо позивачу. Наголошує, що крім грошових переводів, за можливості, він фактично кожного місяця приїздив до родини, при цьому купував необхідні речі та забезпечував життєдіяльність всієї родини, купував все необхідне сину [PERSON] , два рази організовував та фінансував поїздку сина до Італії у 2023 та 2024 роках на відпочинок і один раз до табору відпочинку м. Івано-Франківська, також ще завжди залишав відповідачу окремо готівку на утримання родини, залишаючи собі кошти лише на зворотну дорогу, як відповідальний батько та чоловік дбав про свою родину з повною відповідальністю та душею. Тому вважає, що між ним та позивачем взагалі відсутній предмет спору. Позивач [PERSON] надіслала суду відповідь на відзив, у якій вказала, що вона не отримує ніяких видів соціальної допомоги від держави. Щодо утримання відповідачем непрацездатних батьків зазначила, що ним не надано суду жодного належного доказу, який би підтверджував їх утримання відповідачем. Окрім того, з поданої декларації відповідача від 17 березня 2025 року вбачається отримання [PERSON] грошового подарунку від матері [PERSON] у розмірі 150 000,00 грн, тому вважає, що його мати має достатні фінансові ресурси для надання безповоротної грошової допомоги відповідачу і посилання відповідача на утримання батьків вважає спробою штучно створити вигляд низького рівня доходу. Також вказала, що у декларації відповідача зазначені активи в АТ «Державний ощадний банк України» в національній та іноземній валютах. Щодо наявності на утриманні іншої дитини [PERSON] зазначила, що відповідач має достатньо коштів для забезпечення належного рівня обох дітей, а факт сплати аліментів на утримання іншої дитини вважає інструментом для зниження суми аліментів на їх спільну дитину. Окрім того, наголосила, що хоча відповідач і є пенсіонером, однак перебуває у працездатному віці; не надав суду доказів інвалідності, що перешкоджали б йому працювати. Вважає, що відповідач, будучи пенсіонером працездатного віку, свідомо зробив вибір на користь безоплатної діяльності в Нікопольському територіальному підрозділі ГФ ОГП «Екологічний патруль», при цьому ігноруючи потреби власної дитини. Зазначила, що їх спільна дитина часто хворіє, схильна до частих гострих респіраторних захворювань, має діагнози «Общирна гемангіома поперекової ділянки» та «Ідіопатичний сколіоз попереково-грудного відділу хребта», що потребує значних додаткових витрат на медичне обстеження, придбання ліків та оздоровлення дитини. Також вказала на те, що протягом кількох місяців не отримувала від відповідача жодної фінансової допомоги, а тому саме відсутність гарантованих виплат з боку відповідача змусила її звернутися до суду. Вважає, що відповідач має фінансову змогу сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі, тому просить суд задовольнити позовні вимоги та стягувати з відповідача аліменти на утримання сина саме у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у поданій до суду заяві позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи провести без її участі. Відповідач [PERSON] надіслав суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі та ухвалити рішення з урахуванням обставин та його позиції, зазначених у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. 18 січня 2019 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Нікопольському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 24. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10 січня 2020 року Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 27, батьками [PERSON] , [INFO] , записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Із довідки від 20 липня 2022 року № 7113-5001919024 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; фактично проживає/перебуває за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із довідки від 20 липня 2022 року № 7113-5001919072 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; фактично проживає/перебуває за адресою: [ADDRESS] . З довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 14 січня 2026 року № 2300-0215-8/3065 вбачається, що [PERSON] отримувала допомогу на проживання внутрішньо-переміщеним особам за період з липня по вересень 2025 року в сумі 24 000,00 грн. Водночас позивач надала декларацію про доходи [PERSON] за 2024 рік. Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16 січня 2026 року [PERSON] , [INFO] , встановлені діагнози: «Общирна гемангіома поперекової ділянки», «Ідіопатичний сколіоз попереково-грудного відділу хребта». Разом з тим з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 27 березня 2020 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , був встановлений діагноз «Синдром Казабахи-Меррита. Кавернозна гемангіома передньої черевної стінки та пахової області. Підшкірна гематома». Як вбачається із консультативного висновку спеціаліста лікаря дитячого ортопеда-травматолога [PERSON] , [INFO] , має діагноз: «Ідіопатичний сколіоз попереково-грудного відділу хребта». Також позивач надала товарний чек 28/VІІІ за 2025 року на ім`я « [PERSON] » на суму 1 600 грн за консультативний висновок спеціаліста лікаря дитячого ортопеда-травматолога. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Як вбачається із наданих до відзиву доказів відповідачем, за інформацією про виконавче провадження від 05 січня 2026 року відкрито 22 вересня 2020 року виконавче провадження № 63090084 за виконавчим листом від 10 серпня 2020 року № 6/0182/92/2020 2-3866/11, боржник: [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), стягувач: [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), про стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . За інформацією з Єдиного реєстру боржників від 04 січня 2026 року [PERSON] , [INFO] , відсутній в Єдиному реєстрі боржників. Водночас з довідки про доходи № 8405 9543 1244 1425, виданої пенсіонеру [PERSON] , вбачається, що він перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію за вислугу років. Згідно із посвідченням виконавчого комітету Нікопольської сільської ради № 16 від 25 листопада 2022 року [PERSON] є керівником Нікопольського територіального підрозділу громадського формування охорони громадського порядку «Екологічний патруль». Розпорядженням Нікопольської районної військової адміністрації від 20 травня 2022 року № 90 на строк дії воєнного стану в Україні до виконання завдань у сфері охорони громадського порядку залучені члени громадського формування з охорони громадського порядку «Екологічний патруль». Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Великолепетиським райвідділом РАЦС Херсьнської області 21 вересня 1974 року, актовий запис № 120, батьками [PERSON] , [INFO] , записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] , виданого 14 січня 2015 року, [PERSON] , [INFO] , має ІІІ групу загального захворювання по опорно-руховому апарату довічно. Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № Е12055 [PERSON] , [INFO] , знаходився у відділенні інтервенційної радіології та кардіології КП «ДОКЛМ» ДОР з 26 липня 2024 року по 06 серпня 2024 року. Водночас із епікриза із історії хвороби № 1838 та виписки № 503 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого вбачається, що [PERSON] також перебувала на лікуванні у КЗ «Нікопольська міська лікарня № 1 «ДОР» 29 липня 2015 року. Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Правовідносини батьків по утриманню дитини до досягнення нею повноліття регулюються главою 15 СК України. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтями 183, 184 СК України встановлено, що за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як роз`яснено в пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що син сторін по справі [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні, що також не заперечував у відзиві на позовну заяву відповідач у справі. Суд звертає увагу, що обов`язок утримувати дітей - це найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття. Як зазначив Верховний Суду у своїй постанові від 22 лютого 2019 року по справі № 761/23085/16-ц, заявлення позовних вимог про стягнення аліментів свідчить про існування між сторонами спору щодо утримання їх спільної дитини, а тому посилання відповідача як на підставу своїх заперечень на те, що він добровільно бере участь в утриманні дитини, є безпідставними. При визначенні розміру аліментів судом з`ясовано, що відповідач має єдине джерело доходу - пенсію за вислугу років та несе витрати на іншу дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , на утримання якої за виконавчим провадженням стягуються аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно. При цьому суд не вважає доведеним факт перебування на утриманні відповідача батьків похилого віку, оскільки відповідачем не надано доказів, що його батьки не мають самостійного доходу, у тому числі у вигляді пенсії, не подано доказів про матеріальне становище батьків (наявність у власності транспортних засобів, нерухомого майна тощо). Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум для зазначеної категорії осіб, який визначається з врахуванням віку та працездатності такої особи. Відповідно до діючого законодавства держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Доказів того, що батьки відповідача потребують допомоги від сина, зокрема, стягнення аліментів за рішенням суду, матеріали справи не містять. Крім того, відповідачем не подано до суду доказів, що його батьки не мають інших працездатних дітей з відповідним доходом, які можуть розділити обов`язок разом з відповідачем по їх утриманню. Враховуючи рівність обов`язків батьків щодо утримання неповнолітнього сина, виходячи з принципу розумності та справедливості, взявши до уваги матеріальне становище відповідача, а саме наявність пенсії за вислугою років як єдиного джерела доходів, перебування на утриманні неповнолітньої доньки, матеріальне становище позивача, суд дійшов висновку про спроможність відповідача сплачувати аліменти на неповнолітнього сина в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача, що в достатній мірі відповідатиме заявленим позивачем потребам утримання дитини, а також визначеним законодавцем сукупним розміром аліментів для стягнення на дітей в порядку наказного провадження, у відповідності до пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України та частини п`ятої статті 183 СК України, що передбачають безспірність вимог. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповіно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з приписами пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до вимог частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відтак з відповідача на користь держави належить стягнути 1 211,20 грн судового збору.

Outcome: partial