Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із заявою про встановлення факту родинних відносин, у якій просить встановити факт що [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] . Подану до суду заяву мотивовано тим, що [PERSON] , [INFO] , є рідною матір`ю заявника, яка померла [INFO] . Як зазначено у заяві, мати заявника [PERSON] та його батько [PERSON] розлучилися, у зв`язку із чим [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », однак документів, що підтверджують даний факт у заявника відсутні. Крім того у заяві зазначено, що у встановлений законом порядок, після смерті [PERSON] , заявник звернувся до приватного нотаріуса Угорчак Наталії Михайлівни із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] та надано роз`яснення про необхідність підтвердження родинних відносин між заявником та [PERSON] . У зв`язку із чим заявник звернувся до суду із даною заявою. Заявник [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги заяви підтримав в повному обсязі, просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Більшівцівської селищної ради на адресу суду подав повідомлення, у якому зазначив, що не заперечує щодо задоволення вимог [PERSON] про встановлення факту родинних зв`язків, розгляд справи просив проводити без участі представника селищної ради. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в заяві пояснення Заявника, дослідивши матеріали справи та надані докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.08.1960 року, [PERSON] , народився [INFO] , місце народження Дитятин, Більшовцівський район, Станіславська область, батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.08.1979 року, [PERSON] , народилася [INFO] , місце народження Дитятин, Галицький район, Івано-Франківська область, про що складено актовий запис №19, батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Як підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.05.2025 року, [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , про що складений актовий запис№ 252. Згідно довідки №96 від 21.05.2025 року, що видана Дитятинським старостинським округом №4 Більшівцівської селищної ради гр. [PERSON] , [INFO] , у якій зазначається, що [PERSON] , [INFO] яка померла [INFO] А/З №252 від 19.05.2025 року до дня смерті була зареєстрована і проживала одна в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. У встановленому законом порядку після смерті [PERSON] , Заявник звернувся до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. Проте повідомленням №247/02-14 від 27.11.2025 року приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Угорчак Наталією Михайлівною повідомлено [PERSON] , що видача свідоцтва про право на спадщину по заповіту, посвідченому Дитятинською сільською радою 18.10.2016 року за реєстровим № 10 після смерті [PERSON] [INFO] , померлої [INFO] - неможлива, оскільки з поданих документів Заявника неможливо встановити, що померла [PERSON] є матір`ю [PERSON] . З метою підтвердження родинних відносин у Заявника виникла необхідність встановити факт родинних відносин в судовому порядку, а саме факт того, що покійна [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] . Посилається на те, що встановлення факту родинних відносин уможливить реалізацію його спадкових прав. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункту 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) сформульовано висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20 (провадження № 61-5204св21). Згідно з абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Як встановлено Судом, в матеріалах справи містяться документи, які підтверджують факт родинних відносин. Зокрема заявником на підтвердження даних обставин надано суду копію свідоцтва про народження [PERSON] , копію свідоцтва про народження [PERSON] щодо підтвердження родинних відносин. Будь-які докази, які б спростовували факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] , як сина та матері в матеріалах справи відсутні. Отже, Судом встановлено достатньо доказів, які підтверджують факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , як між сином та матір`ю. З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її права на спадкування та інших соціально-економічних прав, зважаючи на те, що Заявник не має іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт родинних відносин, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога його законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які, в свою чергу, є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Докази, які б спростовували факт, який просить встановити Заявник, в матеріалах справи відсутні. Встановлення факту родинних відносин між покійною матір`ю та сином надасть змогу заявнику реалізувати своє право на оформлення спадщини у встановленому законом порядку та реалізувати інші соціально-економічні права. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved