Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту ТОВ "ФК"ЄАПБ") Москаленко М.С., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №31229-10/2024 від 18.10.2024 в розмірі 18870,00 грн. та заборгованості за Кредитним договором №73983696 від 08.01.2025 в розмірі 15277,50 грн. Щодо кредитного договору №31229-10/2024 від 18.10.2024 зазначає, що такий укладено між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] . Вказаний договір було укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», шляхом підписання відповідачем [PERSON] електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Стар Файненс Груп». Приймаючи умови кредитного договору відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 25.04.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 250425, у відповідності до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників договору факторингу №250425 від 25.04.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18870,00 грн., з яких: 9900,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4455,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 4515,00 грн. сума заборгованості за штрафом. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 25.04.2025 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №31229-10/2024 в розмірі 18870,00 грн., з яких: 9900,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4455,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 4515,00 грн. сума заборгованості за штрафом. Просить стягнути з відповідача [PERSON] наявну заборгованість за кредитним договором. Щодо кредитного договору №73983696 від 08.01.2025 зазначає, що такий укладено між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] . Вказаний договір укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», шляхом підписання відповідачем [PERSON] електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів», які опубліковані на сайті Кредитодавця. Приймаючи умови кредитного договору відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» передала (відступила) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №6 від 27.05.2025 до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15277,50 грн., з яких: 9000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 607,50 грн. сума заборгованості за відсотками; 4320,00 грн. сума заборгованості за понадстрокове користування кредитом; 1350,00 грн комісії за надання Кредиту. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №73983696 від 08.01.2025 в розмірі 15277,50 грн., з яких: 9000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 607,50 грн. сума заборгованості за відсотками; 4320,00 грн. сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування Кредитом, 1350,00 грн. сума комісії за надання Кредиту. У зв`язку із наведеним, просить позов задовольнити. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Заяви, клопотання учасників справи У судове засідання представник позивача не прибув, однак в позовній заяві просив розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача згідний на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду за місцем реєстрації, в судове засідання повторно не з`явився, поштове повідомлення повернулось з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 КПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідач [PERSON] причини неявки в судові засідання не повідомив, відзиву на позов не подав. Процесуальні дії в справі Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 01.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 17.11.2025. 17.11.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою відповідача [PERSON] . Оскільки відповідач, будучи належно повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки до суду і поважність цих причин суду не повідомив, відзиву на позов не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд приходить до висновку про проведення заочного розгляду даної справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній доказів. Згідно з ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 26.01.2026, є дата складення повного судового рішення 02.02.2026. Фактичні обставини справи за кредитним договором №31229-10/2024 18.10.2024. Судом встановлено, що 18.10.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено кредитний договір №31229-10/2024, згідно з яким [PERSON] надано кредит в розмірі 12000,00 грн строком на 120 днів. Дата надання кредиту 18.10.2024. Наданий кредит Клієнт зобов`язується погасити в останній день вказаного строку кредитування, відповідно до графіку платежів. Кінцева дата погашення кредиту 14.02.2025. За користування кредитом, відповідачу нараховуються проценти в розмірі 1% в день на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки - фіксована. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом на дату укладення цього Договору складає 3035,72%. Також судом встановлено, що 25.04.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №250425, у відповідності до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передала (відступила) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно з п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №250425 від 25.04.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 18870,00 грн., з яких: 9900,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4455,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 4515,00 грн. сума заборгованості за штрафом. Таким чином, відповідно до розрахунку заборгованості, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором в розмірі 18870,00 грн., з яких: 9900,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4455,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 4515,00 грн. сума заборгованості за штрафом. Фактичні обставини справи за кредитним договором №73983696 від 08.01.2025. Судом встановлено, що 08.01.2025 між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено кредитний договір №73983696, згідно з яким [PERSON] надано кредит в розмірі 9000,00 грн строком на 30 днів. Дата надання кредиту 08.01.2025. Дата повернення кредиту 06.02.2025. Денна процентна ставка 0,725%. Проценти за понадстрокове користування кредитом 4,00 %. Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 1090,5%. Орієнтовна загальна вартість кредиту 10957,50 грн. Також судом встановлено, що 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» передала (відступила) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно з п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується відсупити фактору Права вимоги зазначені у відповідних реєстрах прав вимог, а фактор зобов`язаний прийняти такі Права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна Продажу) за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб. Відповідно до п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до реєстру боржників №6 від 27.05.2025 до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15277,50 грн., з яких: 9000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 607,50 грн. сума заборгованості за відсотками; 4320,00 грн. сума заборгованості за понадстрокове користування кредитом; 1350,00 грн комісії за надання Кредиту. Таким чином, відповідно до розрахунку заборгованості, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №73983696 в розмірі 18870,00 грн., з яких: 9900,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4455,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 4515,00 грн. сума заборгованості за штрафом. Мотиви та оцінка суду Як вбачається із позовної заяви, спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу невиконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №31229-10/2024 18.10.2024 в розмірі 18870,00 грн. та за Кредитним договором №73983696 від 08.01.2025 в розмірі 15277,50 грн, отже такі є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Так, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 вказаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У частинах 1, 3 ст.509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд погоджується з твердженням позивача, що підписанням кредитних договорів відповідач підтвердив, що він ознайомлений з правилами надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів», які розміщені на веб-сайті товариств та приймаючи умови кредитних договорів, відповідач підтвердив, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином свої обов`язки за кредитними договорами не виконував, у встановлені строки заборгованість позивачу не повернув, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по кредитному договору №31229-10/2024 в розмірі 14355,00 грн., з яких: 9900,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4455,00 грн. сума заборгованості за відсотками та за кредитним договором №73983696 від 08.01.2025 в розмірі 13927,50 грн., з яких: 9000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 607,50 грн. сума заборгованості за відсотками; 4320,00 грн. сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування Кредитом, підлягають до задоволення. Суд не погоджується з законністю нарахування та стягнення комісії в розмірі 1350,00 грн., оскільки вказана комісійна винагорода є платою за послуги, що супроводжують кредит, а саме - за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок споживача, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційним, суперечить моральним засадам суспільства, а тому є незаконним в силу вимог ч.5 ст.11, ч.1, 2, 5, 7 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Наведений висновок суду узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі №730/1100/15-ц, від 27 листопада 2019 року по справі №522/18855/16, від 19 лютого 2020 року по справі №756/8840/17-ц, які з огляду на вимоги ч.4 ст.263 ЦПК України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 4515,00 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Враховуючи вищенаведене, стягнення штрафу у розмірі 4515,00 грн. за кредитним договором №31229-10/2024 від 18 жовтня 2024 року в період дії воєнного стану, не відповідає вимогам Закону, оскільки підлягає списанню кредитодавцем, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Судові витрати Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено в розмірі 3028 грн. Враховуючи, що позов задоволено частково, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2507,92 грн.

Outcome: partial