Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

17.11.2025 [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів у зв`язку з продовженням навчання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до закінчення навчання, тобто до 01.07.2029. Заявлені вимоги мотивує тим, що позивач перебувала у шлюбі з відповідачем, який рішенням суду від 14.08.2023 було розірвано. Вона та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , який на даний час є студентом 1 року навчання Національного університету «Києво-Могилянська академія» денної форми навчання. У зв`язку з продовженням навчання сина з`явилися додаткові витрати, пов`язані з проїздом до університету, харчуванням у навчальному закладі, проживанні у гуртожитку та забезпеченні себе щоденним харчуванням, дозвіллям, речами першої необхідності, придбанням навчальної літератури. Матеріальних можливостей позивача для забезпечення всім необхідним для продовження навчання недостатньо. Ухвалою судді від 10.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач на адресу суду надав заяву, згідно якої з позовом не згоден, оскільки не працює, навчається у Педуніверситеті на денній формі. Також має на утриманні неповнолітню дитину [PERSON] , на яку сплачує аліменти. Крім того, син навчається на безкоштовній формі навчання, проживає разом з ним і він його утримує. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.06.2007, який було розірвано на підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.08.2023 (а.с. 14-16). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 9) Згідно судового наказу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19.07.2024, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.07.2024 і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 13) Згідно довідки № 153/25 від 25.09.2025, [PERSON] дійсно є студентом 1 року навчання Національного університету «Києво-Могилянська академія» денної форми навчання, державне замовлення, факультет інформатики, освітній рівень: бакалавр, спеціальність: комп`ютерні науки; термін навчання з 01.09.2025 по 01.07.2029 (а.с.17) На підставі договору на проживання в гуртожитку НаУКМА від 01.09.2025, [PERSON] надано ліжко-місце в кімн. 92/2 в гуртожитку НаУКМА за плату (а.с. 21-26). Позивач та відповідач зареєстровані за адресою: [ADDRESS] ) (а.с.8, 30зв.). Позивач та відповідач доказів про розмір отриманих доходів чи відсутність доходів за останні шість місяців, про наявність рухомого та нерухомого майна у їх власності, суду не надали. За правилами ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані: вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження та інші обставини. Сімейний кодекс України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вказано: обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01.12.2021 по справі № 753/20347/20 (провадження № 61-9584св21) наголосив, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із зазначених правових норм, що регулюють дані спірні правовідносини, фактичних обставин справи, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище позивача та відповідача, обов`язок відповідача щодо сплати аліментів на утримання спільної неповнолітньої доньки, спільний обов`язок батьків щодо матеріального утримання сина, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.11.2025 та до закінчення навчання, до 01.07.2029. Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач, відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: partial