Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дітей, посилаючись на те, що 24 травня 2008 року [PERSON] , уклала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу в них народилось двоє дітей: син [PERSON] [INFO] , донька [PERSON] [INFO] . 10 травня 2022 року на підставі Судового наказу у справі № 721/248/22, виданого Путильським районним судом Чернівецької області, з відповідача стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. 21 грудня 2022 року рішенням Путильського районного суду Чернівецької області у справі № 721/874/22 шлюб між сторонами у справі розірвано. Представник позивача в позові вказує, що з березня 2022 року і по теперішній час у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, з метою порятунку дітей від війни та їх подальшого безпечного майбутнього без війни, [PERSON] разом із дітьми виїхала на територію Королівства Іспанії. За 2023 та 2024 роки позивачем були понесенні витрати на неповнолітніх дітей в сумі 2616 Євро. Дані витрати включають в себе оплату за навчання, зайняття та ритмічної гімнастики, проведення екскурсій, оформлення паспортів та оплата за харчування. Таким чином, загалом за 2023-2024 роки матір`ю дітей [PERSON] сплачено 2616 Євро, 50 % з даної сими вважає, що повинен оплатити відповідач. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача 62404 грн. 68 коп. додаткових витрат на неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Від представника відповідача в установлений законом строк надійшов відзив на позов, в даному відзиві вказує, що позовні вимоги не визнає, так як вони є безпідставними та не обґрунтованими. В судовому засіданні представник позивачка позовні вимоги підтримала та надала пояснення аналогічні позовній заяві та відповіді на відзив просила суд позов задовольнити. В судовому засідання представник відповідача позовні вимоги не визнав та надав пояснення аналогічні відзиву на позов. Просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача в супереч вимогам ст.81 ЦПК України, не надала суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовної вимоги. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в шлюбі, від якого в сторін [INFO] народився син [PERSON] /а.с.9/. Також [INFO] народилася донька [PERSON] /а.с.10/. 10 травня 2022 року на підставі Судового наказу у справі №721/248/22, виданого Путильським районним судом Чернівецької області за заявою [PERSON] , з [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 20 квітня 2022 року /а.с.11/. Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 21 грудня 2022 року з шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано/а.с.12/. Як встановлено судом згідно пояснень сторін по справі в березні 2022 року і по теперішній час [PERSON] разом із дітьми виїхала на територію Королівства Іспанії. [PERSON] на 2024 - 2025 навчальний рік зарахований учнем коледжу «Ліцей Монхардін» на 4 курс Середньої обов`язкової освіти /а.с.22,23/. [PERSON] на 2024 2025 рік зарахована ученицею коледжу «Ліцей Монхардін» на 4 курс Початкової освіти G-РАІ та користується послугами шкільної їдальні /а.с.20,21/. Згідно матеріалів справи за 2023-2024 роки позивачем були понесені витрати в сумі 255 Євро на [PERSON] у 2023-2024 навчальному році за навчання в українській школі «Рідна школа»/а.с.26,27/. Також за зайняття танцями [PERSON] у танцювальній групі «Колорит», за 10 місяців навчання та костюми сплачено було 350 Євро /а.с.24,25/. За заняття [PERSON] з ритмічної гімнастики у коледжі «Ліцей Монхардін» 10 квітня 2024 року було сплачено 84,90 Євро, 10 листопада 2023 року за ритмічну гімнастику було сплачено 113,20 Свро, 01 лютого 2024 року за ритмічну гімнастику сплачено 84,90 Євро/а.с.28-33/. За харчування [PERSON] у їдальні під час навчання за період з 15.09.2023 року по 05.06.2024 року було сплачено в загальній сумі 1392 Євро /а.с.36-55/. За проведення екскурсії, у якій приймав участь [PERSON] наприкінці 2023 - 2024 навчального року було сплачено 42 Євро /а.с.34,35/. 22 грудня 2023 року за шкільний матеріал 2023-2024 навчального року за [PERSON] та [PERSON] сплачено 114 Євро /а.с.56,57/. У квітні 2024 року неповнолітнім дітям було оформлено паспортні документи, за які було сплачено 260 Євро /а.с.58-65/. Всього за 2023 та 2024 роки позивачем були понесенні витрати на неповнолітніх дітей в сумі 2616 Євро. Суд відмовляючи в задоволенні позовних вимог [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Бондар Євгенія Володимирівна до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дітей виходить з наступного. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 180 цього Кодексу, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17) та постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18). Відповідно до позиції Верховного суду, не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, а саме: навчання дитини з метою здобуття професійної освіти (висновок Верховного Суду у постанові від 26 серпня 2020 року у справі №336/1488/19); витрати одного із батьків на відвідування дитиною спортивної секції та дитячого гуртка (постанова Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 205/4622/16-ц); витрати на відвідування дитиною приватного дитячого садка (постанова Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі №369/11745/16-ц); вартість поїздки та відпочинку на морі, придбаних медикаментів першої необхідності і харчування (без надання доказів наявності потреби в такому відпочинку, викликаної хронічною хворобою, лікуванням) (постанова Верховного Суду від 17 січня 2019 у справі № 720/1119/17). Звертаючись з позовом до суду представник [PERSON] посилалася на те, що у зв`язку із навчанням неповнолітніх дітей за кордоном її довірителькою сплачено кошти за навчання, харчування в школі, екскурсії та оформлення закордонних паспортів. Суд зауважує, що навчання неповнолітніх дітей в приватній школі, зайняття танцями та ритмічною гімнастикою, проведення екскурсій, оформлення паспортів та оплата за харчування не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Крім того, представник позивача не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дітей за кордоном при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Навчальний заклад коледж «Ліцей Монхардін» було обрано позивачем на власний розсуд, без погодження із відповідачем. Також не було надано доказів на підтвердження того, що між [PERSON] та відповідачем були узгоджені питання щодо переїзду та навчання неповнолітніх дітей за кордоном. Представник позивача в супереч вимогам ст.81 ЦПК України не надала доказів вимушеного переїзду позивачки та її неповнолітніх дітей за кордон (проживання на тимчасово окупованій території, на території де проводяться активні бойові дії чи на прифронтовій території та отримання статусу внутрішньо переміщеної особи). Відповідно до частин першої - четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій Стаття 76 ЦПК України визнає доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18). Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, враховуючи те, що додаткові витрати не були викликані особливими обставинами, представником позивача не доведено, що такі витрати не покриваються за рахунок аліментів, які сплачував відповідач на утримання дітей, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог заявлених позивачем межах та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення. Враховуючи те, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, а тому підстав для стягнення з відповідача судових витрат немає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed