Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Представник позивача ПАТ « Харківенергозбут» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, яким просить стягнути з відповідача заборгованість за електричну енергію в розмірі 37 392,93 грн. за період з 01.04.2023 року по 01.12.2025 року, суму судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на отримання інформації з Державного реєстру речових прав у розмірі 80,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] є побутовим споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] та на яку відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до інформаційної довідки № 453942882 від 27.11.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідач є власником квартири за вказаною адресою від 30.07.2010 розмір частки 1/1. Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: р№959, виданий: 29.07.2010, виданий: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Левченко В.Г. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] з 30.07.2010 є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] , є договір про користування електричною енергією підписаний особисто Відповідачем, є фактичне споживання електричної енергії за вказаною адресою, а також є оплата за спожиту електричну енергію не у спірний період, все це є доказом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019. За період з 01.04.2023 по 01.12.2025 за вказаною адресою згідно переданих відповідно до вимог п.11 постави №312, п.п.4.3, 4.12, 4,13 ПРРЕЕ, п.91.1 Кодексу комерційного обліку від оператора системи розподілу АТ «Харківобленерго» показань приладу обліку проведено нарахування за електричну енергію у розмірі 37 392,93 грн. Проте вказану суму боргу за виставленими рахунками відповідач не сплатив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за електричну енергію у вказаному розмірі. Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 29.12.2025 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 02.02.2026 року до суду через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшла заява, в якій остання зазначає, що проти викладених в позовній заяві обставин не заперечує і погоджується з ними, у зв`язку з чим вважає позов обґрунтованим і повністю його визнає до початку розгляду справи по суті, у зв`язку з чим просить повернути позивачу ПрАТ «Харківенергозбут» 50 відсотків сплаченого ним при поданні позову судового збору а саме 1 211 грн. 20 коп. Крім того, просить розстрочити виконання судового рішення на рік рівними платежами по 3 116,07 грн., оскільки на теперішній час відповідачка перебуває у скрутному матеріальному становище, відсутністю постійного заробітку та перебування на її утриманні неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена вчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №453942882 від 27.11.2025 [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS] . Згідно розрахунку заборгованості за адресою: [ADDRESS] за період 01.04.2023 по 01.12.2025 виникла заборгованість за електричну енергію у розмірі 37 392,93 грн. Згідно зі ст.12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За вимогами п. 5 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 5 ч. 2 Закону України Про житлово-комунальні послуги індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з п. 5.10 Договору оплата рахунка Постачальника має бути . здійснена Споживачем у строк, визначений в комерційній, пропозиції, яка є додатком 3 до цього Договору. За умовами п. 3 комерційної пропозиції розрахунковим періодом є календарний місяць; оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється Споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка. Споживачу Постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії. Відповідно до п. 6.2 Договору Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно, до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», затвердженими постановою Національної комісії від 14.03.2018 року №312. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі - споживач) постачальником універсальних послуг (далі - постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору. Умови цього договору є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку. Згідно з п. 4.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. У відповідності з п. 4.7. ПРРЕЕ, оплата електричної енергії здійснюється побутовим споживачем виходячи з умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг і може, зокрема, бути у формі оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. Згідно з п. 4.8. ПРРЕЕ, форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору). Відповідно до п.5.5.5ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, комерційна пропозиція, копія ліцензії на провадження відповідної діяльності та копії інших документів ПрАТ «Харківенергозбут» розміщені на його сайті для публічного доступу: zbutenergo.kharkov.ua. Враховуючи наведені Приписи, та те, що за вказаною адресою фактично спожито електричну енергію, Договір вважається укладеним на умовах типового договору та комерційної пропозиції, що розміщені на сайті zbutenergo.kharkpv.ua. Таким чином, судом встановлено, що у сторін виникли договірні відносини. Виходячи з положень ст.ст. 526, 626-631 ЦК України, укладений договір є обов`язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, з урахуванням того, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та є споживачем електричної енергії та має заборгованість перед позивачем за спожиту електричну енергію за період з 01.04.2023 по 01.12.2025 у розмірі 37 392,93 грн., доказів які б спростували протилежне суду не надано, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з частковим задоволенням позову та визнанням позову відповідачем, суд стягує з відповідача на користь позивача 50% судового збору, сплаченого за подання цього позову, тобто 1 211,20 грн, тоді як решту судового збору (50%), повертає позивачу з державного бюджету. Окрім цьому, для підготовки позову для встановлення власника домоволодіння позивачем була отримана інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за що Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут» сплачено 80,00 грн. відповідно до квитанції № 22498 від 13.11.2025 року. Зазначені витрати підлягають відшкодуванню, оскільки позивачем доведено їх необхідність та доцільність для розгляду цієї справи. Щодо клопотання відповідача про розстрочення виконання відповідачем рішення суду, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Перелік обставин, що можуть бути підставою для відстрочки або розстрочки виконання, зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення, не є вичерпним. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Враховуючи твердження [PERSON] , що вона перебуває у скрутному матеріальному становище, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 29.01.2026 року, відповідно до яких дохід відповідача за період грудень 2024 року по грудень 2025 року склав 2072,94 грн., перебування на її утриманні неповнолітньої дитину [PERSON] , [INFO] , воєнний стан, який введений на території України, суд дійшов висновку про наявність підстав для розстрочення виконання судового рішення про стягнення заборгованості за електричну енергію строком на 12місяців, шляхом сплати рівними платежами у розмірі 3 116,08 грн. щомісяця, з дня набрання законної сили рішенням суду. На думку суду, розстрочення виконання рішення буде стимулювати відповідача добровільно виконати свої зобов`язання перед позивачем без здійснення останнім додаткових витрат, пов`язаних з примусовим виконанням судового рішення. Така добровільна сплата боргу також відповідатиме інтересам і самого позивача.

Outcome: approved