Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

02.07.2025 від представника позивача адвоката Постольник О.С. до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла вищезазначена позовна заява про розірвання шлюбу. Подана позовна заява обґрунтована тим, що 16.08.2014 між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом № 597. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Протягом тривалого часу вони разом долали всі життєві випробування, але з часом почуття любові та розуміння згасли і стосунки між ними обмежилися піклуванням про дитину. Останні кілька років позивач пов`язаний робочими відносинами поза межами міста проживання родини, що сприяло поглибленню відчуження між подружжям, оскільки він не може фізично брати участь у житті родини. На даний час формальне збереження шлюбу не відповідає інтересам кожного з подружжя, а подальше збереження сім`ї є недоцільним, у зв`язку із чим позивач просить шлюб з відповідачкою розірвати та судові витрати покласти на нього. У позовній заяві зазначено, що між сторонами відсутні спори з приводу спільного майна, оскільки майнові відносини врегульовані нотаріально посвідченим шлюбним договором від 20.06.2015, яким встановлено особливий режим майна між сторонами на період перебування у шлюбі та на випадок розірвання шлюбу. Питання про утримання дитини вирішено в позасудовому порядку. Ухвалою суду від 14.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, який визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 12.08.2025 від відповідачки [PERSON] до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона заперечувала проти розірвання шлюбу та просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою суду від 29.08.2025 визнано обов`язковою явку в судове засідання позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] . Ухвалою суду від 25.09.2025 клопотання відповідачки про надання строку для примирення було задоволено, сторонам надано строк для примирення тривалістю три місяці, а провадження у справі зупинено до закінчення цього строку. З огляду на те, що визначений судом строк для примирення між сторонами сплив, а до суду за цей час не надійшло від сторін будь-яких заяв чи клопотань, повідомлень про примирення, ухвалою суду від 26.12.2025 провадження у даній справі поновлено та призначено справу до розгляду. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, шлюб із відповідачкою просив розірвати. Відповідачка у судовому засіданні заперечувала проти розірвання шлюбу, заявляла про намір зберегти родину та шлюб з позивачем. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 16.08.2014 сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 597, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.08.2014, копія якого міститься в матеріалах справи. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.08.2023 (актовий запис № 622), виданим Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), копія якого наявна в матеріалах справи. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За правилами, встановленими частиною 1 статті 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 статті 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами частин 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112 СК шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Таким чином, у розумінні норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, у якому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Позивач скористався правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачкою. Крім того, судом взято до уваги той факт, що відповідачкою [PERSON] було подано клопотання про надання строку для примирення, яке ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 25.09.2025 було задоволено, а сторонам було надано строк для примирення три місяці. У визначений судом строк сторони не примирились, а тому ухвалою суду від 26.12.2025 поновлено провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду. Також суд зазначає, що з пояснень відповідачки вбачається, що вона має намір зберегти родину, однак вчинені нею протягом всього часу розгляду справи заходи не дали результатів, позивач категорично заперечує проти доводів відповідачки про збереження сім`ї та подальшого перебування в шлюбі з відповідачкою. У судовому засіданні позивач зазначив, що причиною розірвання шлюбу є те, що у нього виникли стосунки з іншою жінкою. Згідно з частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими статтею 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. З урахуванням встановлених судом обставин та положень законодавства, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач в позовній заяві просить покласти на нього судові витрати, то за таких обставин суд вважає за можливе не стягувати понесені позивачем судові витрати з відповідачки, а залишити їх за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved