Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Позивач АТ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить суд стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 06.05.2015 в розмірі 16 272,96 грн., яка утворилася станом на 14.01.2021 та складається з наступного: 13 043, 15 грн.- заборгованість за кредитом; 3229,81 грн. заборгованість за простроченими відсотками, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву № б/н від 06.05.2015, тим самим підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифи», які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 16000,00 грн. Таким чином, позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач в свою чергу зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 14.01.2021 має заборгованість у розмірі 16 272,96 грн., з яких: 13043, 15 грн. заборгованість за тілом кредиту та 3229, 81 грн.- заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою суду від 05.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2025 головуючим у справі визначено суддю Білеру І.В. Ухвалою суду від 03.10.2025 суддею справу прийнято до свого провадження та вирішено перейти від розгляду у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судові засідання 05.12.2025 та 29.01.2026 представник позивача не з`явився, у тексті позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника АТ КБ «Приват Банк», проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання суд розглядає справу за його відсутності у разі неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, враховуючи, що одночасно існують умови щодо належного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, не з`явлення в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин відповідача, неподання ним відзиву, наявність згоди позивача на заочне вирішення справи, дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06.05.2015 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] було укладено договір б/н шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н, відповідачу встановленого кредитний ліміт на на платіжну картку № [NUMBER] зі строком дії до 05/21 в розмірі 13 000,00 грн., який в подальшому збільшувався до 16 000,00 грн. (а.с.10-11). Відповідно до Анкети-заяви № б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, зі змістом якої відповідач погодився, останній повідомлений, що вказана Заява разом Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування становлять між сторонами договір про надання банківських послуг (а.с.12). До кредитного договору позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 13-56). Крім того, в матеріалах справи міститься виписка по особовому рахунку відповідача за договором б/н , з якої вбачаються операції за карткою, зокрема, зняття готівкових коштів, поповнення карткового рахунку протягом 2017-2021 років (а.с. 64-65). У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором у відповідача станом на 14.01.2021 утворилась заборгованість в розмірі 16 272,96 грн., з яких 13043,15 грн. заборгованість за тілом кредиту та 3 229, 81 рн., - заборгованість за простроченими відсотками, що підтверджено розрахунком заборгованості (7-9). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Із матеріалів справи вбачається, що сторонами досягнуто згоди щодо кредитного ліміту за платіжною картою кредитка «Універсальна». В заяві зазначено також про те, що клієнт згоден із тим, що дана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Міститься у заяві й застереження про те, що Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua. Разом із тим, в заяві відсутня домовленість сторін щодо розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами. Витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» передбачає різні умови для кожного виду кредитних карт: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна contract», «Універсальна gold». Отже, матеріали справи не містять відомостей про те, який саме вид платіжної карти кредитка «Універсальна» було обрано відповідачем. За таких обставин, зазначені витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умов та правил надання банківських послуг не можна вважати частиною укладеного між сторонами кредитного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з Тарифів та Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву 06.05.2015, а також те, що вказані документи на момент підписання відповідачем заяви містили умови щодо сплати процентів за користування кредитом саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження №6-16цс15), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяги з Тарифів та Умов у редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення його позову. Без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Тарифи і Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про розмір процентної ставки за користування кредитом не можна вважати витяги з Тарифів та з Умов і правил складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не підписані відповідачем. Отже, недодержання письмової форми кредитного договору щодо процентної ставки за користування кредитом та порядку нарахування процентів за користування кредитом не дає підстав розцінювати умови, прописані у витягу з Умов і правил, як невід`ємну складову частину змісту договору. Зважаючи на викладене, відсутні підстави вважати, що за кредитними правовідносинами, які виникли між сторонами 06.05.2015, сторони досягли згоди щодо розміру процентної ставки, порядку нарахування процентів, зміни процентної ставки тощо, а тому підстави для стягнення з відповідача заборгованості за простроченими процентами за користування кредитними коштами відсутні. Наявність у матеріалах справи розрахунку заборгованості за договором б/н та довідки про зміну кредитного ліміту, виписки по рахунку відповідача [PERSON] , яка є первинним бухгалтерським дкоументом, доводить ті обставини, що відповідачу дійсно були надані банком кредитні кошти та він ними користується, але дані обставини автоматично не підтверджують правомірності застосування банком до спірних кредитних правовідносин базових ставок за користування кредитом саме за кредитною картою «Універсальна». Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, суд дійшов висновку щодо підтвердження заборгованості відповідача за тілом кредиту в сумі 13043, 15 грн., однак недоведення позивачем заборгованості за відсотками в сумі 3229, 81 грн. Крім того Банк просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати, а саме 2 270 грн. судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача слід стягнути 1816 грн. судового збору (13043,15 грн. (задоволені позовні вимоги) : 16272,96 грн. (заявлені позовні вимоги) х 100% = 80, 15 % ; 2270,00 грн. (судовий збір, сплачений позивачем) х 80 % (процент задоволених вимог від заявлених) : 100% = 1819,40 грн.). На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial