Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , законним представником яких є [PERSON] , на його користь його частку одноразової грошової допомоги у разі загибелі батька [PERSON] у розмірі 3750000 гривень, а саме з кожного по 1250000 гривень. В обґрунтування зазначив, що він є рідним сином [PERSON] , [INFO] , який загинув внаслідок поранення, отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини. Оскільки він знаходився на утриманні батька, то має право на отримання частки одноразової грошової допомоги, яка виплачується у зв`язку із загибеллю батька. Однак комісією Головного управління Національної гвардії України було прийнято рішення про відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що він звернувся з заявою про її одержання після призначення даної допомоги іншим особам, а саме: матері загиблого [PERSON] та іншим його дітям [PERSON] і [PERSON] . Рішенням комісії ГУ НГУ, оформленим протоколом від 11.09.2023 №312/168, відповідачам призначено одноразову грошову допомогу у розмірах по 5000000 грн. (1/3 частина) кожному. 10.06.2025 він звернувся до відповідачів з вимогою про розподіл одноразової грошової допомоги між ними до вимог законодавства у рівних частинах, а саме по 3750000 грн (1/4 частина) кожному. Також у вимозі він запропонував добровільно сплатити йому частину одноразової грошової допомоги у розмірі 3750000 грн, а саме кожному з відповідачів сплатити йому по 1250000 грн. Однак вимога залишилась без задоволення. У зв`язку з цим він змушений звертатися до суду з даним позовом про стягнення в з відповідачів його частки одноразової грошової допомоги. Позивач та його представник адвокат Григор`єв М.І. у судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Від адвоката Григор`єва М.І. надійшла відповідь на відзив, у якому він підтримав позовні вимоги, зазначив, що згідно з редакцією ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка діяла станом на час призначення ОГД відповідачам, [PERSON] також вважався утриманцем свого батька [PERSON] , оскільки знаходився на його утриманні, отримував від нього аліменти та мав право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Після загибелі батька [PERSON] оформив пенсію у разі втрати годувальника, що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України від 30.10.2024 р. № 0400-010212-8/216776. Твердження відповідача про те, що виплата ОГД повністю не здійснена, не підтверджено жодними доказами та ніяким чином не впливає на предмет цього спору. Рішенням комісії ГУ НГУ, оформленим протоколом від 11.09.2023 р. № 312/168, відповідачам призначена ОГД, отже вона їм буде виплачена в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Від відповідачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у задоволенні позову просила відмовити. Від представника відповідачки [PERSON] адвоката Шейка Є.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що комісією Головного управління НГУ призначена [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] одноразова грошова допомога у розмірі (1/3 частина) 5000000 грн. кожному, але не виплачена в повному обсязі. Станом на день смерті (загибелі) [PERSON] [INFO] та станом на день призначеня ОГД 11.09.2023, позивач не перебував у статусі утриманця загиблої (померлої) особи, у відповідності до ст. 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції станом на прийняття рішення про призначення комісією ОГД ). Тобто, він не мав права на призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Від законного представника неповнолітніх відповідачів [PERSON] , [PERSON] [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, у задоволенні позову просила відмовити за відсутності правових підстав, оскільки позивач не оскаржив дії ГУ НГУ щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, а також у зв`язку з тим, що одноразова грошова допомога не перерозподілена та не виплачена у повному обсязі. Представник третьої особи Головного управління Національної гвардії України у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення винести на розсуд суду. Представник третьої особи Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення винести на розсуд суду, оскільки військова частина не є учасником розподілу одноразової грошової допомоги після її призначення та здійснення виплат. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статями 4, 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів; у випадках, встановлених законом, звертатися до суду в інтересах інших осіб. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON] . [PERSON] був військовослужбовцем військової частини [NUMBER] Національної гвардії України. 08.01.2023 [PERSON] загинув внаслідок поранення, отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, що підтверджується актом № 184/23 (167/23) про нещасний випадок (у тому числі поранення), затвердженим 28.02.2023 начальником Східного територіального управління Національної гвардії України; витягами з наказу командира військової частини [NUMBER] НГУ № 26 від 21.01.2023, № 194 від 26.06.2023, № 220 від 20.07.2023; постановою медичної (військово-лікарської) комісії № 69 від 25.05.2023; свідоцтвом про смерть [PERSON] від 19.01.2023. Рішенням комісії ГУ НГУ, оформленим протоколом від 11.09.2023 № 312/168, відповідачам призначено одноразову грошову допомогу у наступних розмірах: [PERSON] 5 000 000 грн. (1/3 частина); [PERSON] - 5 000 000 грн. (1/3 частина); [PERSON] - 5 000 000 грн. (1/3 частина). Станом на час загибелі [PERSON] позивач знаходився на його утриманні, що підтверджується дипломом Кам`янського енергетичного фахового коледжу від 28.06.2023, довідкою Кам`янського енергетичного фахового коледжу від 12.03.2025 № 124, довідкою Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області № 27652/26.12-30/11 від 25.03.2025. 26.09.2023 позивач зарахований до Дніпровського державного технічного університету (довідка № 103 від 12.03.2025). Згідно з довідкою відділу обслуговування громадян № 9 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 30.10.2024 № 0400-010212-8/216776, [PERSON] станом на 30.10.2024 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області як отримувач пенсії у разі втрати годувальника відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пенсія призначена до 31.01.2025. 10.05.2024 [PERSON] звернувся до Головного управління Національної гвардії України із заявою про призначення одноразової грошової допомоги. 20.09.2024 комісією Головного управління Національної гвардії України прийнято рішення (протокол комісії № 678/168 від 20.09.2024), яким запропоновано не здійснювати призначення одноразової грошової допомоги [PERSON] за заявою від 10.05.2024, після призначення одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого [PERSON] , а саме: матері загиблого [PERSON] та його дітям [PERSON] і [PERSON] . 10.06.2025 [PERSON] звернувся до відповідачів з вимогою про розподіл одноразової грошової допомоги між ними у рівних частинах, а саме: [PERSON] 3 750 000 грн. (1/4 частина); [PERSON] - 3 750 000 грн. (1/4 частина); [PERSON] - 3 750 000 грн. (1/4 частина); [PERSON] - 3 750 000 грн. (1/4 частина), зазначивши, що він є рідним сином загиблого [PERSON] та знаходився на його утриманні, та запропонувавши відповідачам у добровільному порядку сплатити належну йому частину одноразової грошової допомоги у розмірі 3 750 000 грн., а саме: кожному з відповідачів сплатити [PERSON] по 1 250 000 грн. Вищевказану вимогу, яку позивач направив за місцем реєстрації відповідача [PERSON] , адресат отримав 12.06.2025 р., що підтверджується фіскальним чеком, описом вкладення у цінний лист, накладною і трекінгом поштового відправлення № 519310019859, однак вимога залишена без відповіді. Військовою частиною [NUMBER] Національної гвардії України надано інформацію про виплати одноразової грошової допомоги матері загиблого [PERSON] та законному представнику дітей загиблого [PERSON] . Так, станом на 31.10.2025 виплачено: [PERSON] 3 600 000 грн., [PERSON] 7 200 000 грн. Суд зазначає, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану визначено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Так, пунктом 2 постанови КМУ № 168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Згідно з редакцією ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка діяла станом на час призначення відповідачам одноразової грошової допомоги, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Частиною 1 статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Відповідно до ч. 6 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, закладах вищої освіти (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років. Діти-сироти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Відповідно до ч. 6, 8, 9 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Згідно з п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, п. 15 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги, установленої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в Національній гвардії України, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.08.2022 р. № 484 (в редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 30.09.2024 р. № 659), якщо після призначення одноразової грошової допомоги за її одержанням звертаються інші особи, питання щодо розподілу суми одноразової грошової допомоги вирішується за взаємною згодою або в судовому порядку між такими особами. За наявності спору між особами, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, або між особами і уповноваженим органом, щодо права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги та/або її розміру уповноважений орган призупиняє її виплату до вирішення спору в судовому порядку та набрання судовим рішенням законної сили. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК). З урахуванням викладеного, судом встановлено, що позивач [PERSON] станом на момент загибелі батька [PERSON] та на момент призначення одноразової грошової допомоги був особою, яка наділена правом на отримання одноразової грошової допомоги після загибелі батька, оскільки перебував у статусі утриманця загиблого, а отже має право на частину одноразової грошової допомоги. Заперечення відповідачів в частині, що виплата одноразової грошової допомоги у повному обсязі не виплачена, суд не приймає, оскільки доказів цього станом на день розгляду справи ними не надано. Враховуючи наведені правові положення та встановлені обставини справи, з урахуванням принципу розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд стягує з [PERSON] та [PERSON] на користь держави судовий збір пропорційно до стягнених сум у загальному розмірі, що не перевищує 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Outcome: approved