Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Представник ТОВ «ІННОВА НОВА» - Андрущенко М.В., за допомогою підсистеми «Електронний Суд», звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 43950 грн 00 коп. та понесені судові витрати - судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Позовна заява мотивована тим, що 20.05.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] укладено Договір про надання грошових коштів у позику №8240340525, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до договору відповідач отримав кредит у сумі 15000,00 грн строком на 360 днів, на умовах сплати стандартних процентів за користування кредитом у розмірі 1% в день. ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» своє зобов`язання по видачі кредиту шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача виконало, але позичальник свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму Позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив, що змусило позивача звернутись до суду з цим позовом. Ухвалою від 29.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 11 год. 00 хв. 28.01.2026 у приміщенні суду. Витребувано від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», код ЄДРПОУ 21133352, документи завірені належним чином, які підтверджують факт перерахування Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» за допомогою надавача послуг ТОВ ФК «Контрактовий дім» та отримання [PERSON] грошових коштів у позику відповідно до умов Договору надання грошових коштів у позику №8240340525 від 20.05.2025 року у розмірі 15000,00 грн, а саме виписки з карткових рахунків, які перебувають у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , дата народження: [INFO] ) за 20.05.2025. 21.01.2026 на виконання ухвали суду від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надійшла запитувана інформація. 12.01.2026 до суду від представника відповідача адвоката Глушко З.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, сформований засобами підсистеми «Електронний суд», у якому заперечує проти позовних вимог. В обґрунтування заперечень представник покликається на таке. Позивач заявляє до стягнення дострокового повернення кредиту строк без попереднього направлення досудової вимоги та без доказів її отримання відповідачем, що суперечить ч.4 ст.16 ЗУ «Про споживче кредитування». 20.05.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» і [PERSON] було укладено договір № 8240340525 про надання грошових коштів у кредит строком на 360 днів. То ж строк повернення кредиту станом на дату пред`явлення позивачем позову та на момент розгляду даної справи не закінчений. Позивач всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, не надав суду жодних доказів на підтвердження направлення на адресу відповідача вимоги про дострокове погашення кредиту за договором. [PERSON] не заперечує той факт, що між ним та ТОВ «ІННОВА НОВА» дійсно був укладений договір позики та отримання коштів у позику в розмірі 15 000,00 гривень. Однак, сторона відповідача не погоджується з позовом, який пред`явлений до закінчення строку кредитування визначеного умовами договору. Відповідно до умов договору обов`язковою передумовою реалізації кредитором права на дострокове повернення боргу є направлення боржнику письмової вимоги про таке дострокове стягнення. Однак позивач разом з першою заявою по суті справи не надає доказів направлення вимоги відповідачу та її отримання. Також представник відповідача зазначає, що згідно з абзацом третім ч. 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01.01.2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України Про споживче кредитування), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Таким чином, вимога Позивача про стягнення комісії за надання кредиту в розмірі 15 % від суми наданого Кредиту є неправомірною, а відповідна умова договору нікчемною в силу положень Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про захист прав споживачів», у зв`язку з чим зазначена вимога підлягає задоволенню. Також зазначає, що поданий Позивачем розрахунок заборгованості не може вважатися належним і допустимим доказом, оскільки не підтверджує достовірний розмір заявлених вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення заборгованості ґрунтуються на недоведеному та неправильно визначеному розрахунку і не підлягають задоволенню. Також представник відповідача вказує, що, у зв`язку з наявністю підстав для відмови у задоволенні позову, відповідачу мають бути відшкодовані понесені у справі судові витрати на правничу допомогу, яка становить 10000 грн. та підтверджується письмовими доказами. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн. В судове засідання представник позивача не з`явилася, в прохальній частині позовної заяви просить розглядати справу без її участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення в даній справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, у прохальній частині відзиву на позовну заяву міститься про розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] та за відсутності адвоката Глушко З.В. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке. 20.05.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] укладено Договір про надання грошових коштів у кредит №8240340525, відповідно до якого: сума кредиту (загальний розмір) складає - 15000 грн, строк кредиту (строк дії Договору) - 360 днів, процентна ставка фіксована. Згідно п. 2.6.1 договору стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.2.5. цього Договору та становить: 1% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього Договору; 0,87% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення цього Договору до закінчення строку дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї з дат, яка настане раніше). Відповідно до п.2.7. Договору комісія за надання кредиту становить 15% від суми наданого Кредиту та нараховується на суму виданого за цим Договором Кредиту у день надання кредиту. Договір про надання грошових коштів у кредит №8240340525 підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором - 7829 (а.с. 28-39). Відповідачем в електронній формі також підписано паспорт споживчого кредиту (а.с.22-24). Згідно довідки, виданої ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» від 13.11.2025 № 17767, 20.05.2025 на платіжну картку № [NUMBER] [PERSON] проведено успішну транзакцію у сумі 15000,00 грн. (а.с.27). Відповідно до інформації, наданої АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) була випущена банківська платіжна картка № [NUMBER] . 20.05.2025 на платіжну картку № [NUMBER] було зараховано платіж у сумі 15000,00 грн (надходження (переказ коштів кредитова частина))(а.с.86-87). Із розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 14.11.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №8240340525 від 20.05.2025 становить 43950,00 грн, з яких: 15000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 26700,00 грн. - заборгованість за процентами; 2250,00 заборгованість за комісією. (а.с.19-21). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується ЗУ "Про електронну комерцію" (далі - Закон). Згідно зі ст.12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За приписами ст. 1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми позики. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010, згідно яких зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Надані позивачем докази, на підтвердження укладення з відповідачем 20.05.2025 кредитного договору №8240340525 та перерахування на його підставі кредитних коштів відповідачу в сумі 15000,00 грн. суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми. Суд констатує, що представником відповідача адвокатом Глушко З.В. не заперечуються факти укладення між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] 20.05.2025 кредитного договору №8240340525 та отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів за вказаним договором в сумі 15000,00 грн. Водночас представник відповідача не погоджується з наявністю у позивача права вимагати дострокового повернення суми кредиту, оскільки строк кредитування, передбачений договором, тривалістю 360 днів, на момент звернення позивача до суду із позовною заявою, ще не сплив. Суд погоджується з такими доводами представника відповідача, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, договір між сторонами укладено 20 травня 2025 року строком на 360 днів, до 15 травня 2026 року. При цьому, позивач звернувся до суду з позовом 28 листопада 2025 року, тобто достроково. Згідно із п.5.1.11 Договору Товариство має право вимагати дострокового повернення кредиту, строк сплати якого ще не настав в повному обсязі у поряду та випадках, передбачених в п.6.4. договору. Відповідно до п. 6.4 договору від 20 травня 2025 року, у разі затримання Позичальником сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту (в тому числі і всіх платежів передбачених даним Договором), строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається в Особистий кабінет Позичальника та/або у вигляді електронного листа на електронну адресу Позичальника, зазначену в Договорі (або окремо надану Позичальником Товариству) та/або шляхом СМС-повідомлення на номер телефону Позичальника зазначений в Договорі або в його Особистому кабінеті та/або відправки повідомлення в Месенджер та/або шляхом направлення повідомлення в спосіб передбачений цим пунктом Договору на додаткові контактні дані Позичальника, вказані в цьому Договорі (або окремо повідомлені Позичальником або зазначені ним в Особистому кабінеті). Моментом отримання Позичальником повідомлення є момент отримання Товариством електронного підтвердження про таке направлення. В даному випадку Позичальник повинен здійснити повне дострокове повернення кредиту та процентів (в тому числі і всіх платежів передбачених даним Договором) протягом 30 календарних днів, з дня отримання від Товариства повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду Позичальник усуне порушення умов цього Договору, така вимога Товариства втрачає чинність. При цьому, в даному випадку вважається, що Позичальник усунув порушення умов Договору, якщо на 31-й день, з дня отримання від Товариства вищезазначеної вимоги (повідомлення), у Позичальника буде відсутня будь-яка прострочена заборгованість за Договором, в тому числі заборгованість, що зумовила направлення Позичальнику повідомлення (вимоги) та/або заборгованість, що виникла після направлення такої вимоги (повідомлення). В іншому разі, вимога залишається дійсною, а Позичальник зобов`язаний не пізніше 30-го дня, з дня одержання вимоги (повідомлення), повернути в повному обсязі кредит, сплатити проценти та інші платежі передбачені Договором. Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору між сторонами підписано графік платежів, відповідно до якого [PERSON] зобов`язувався сплачувати щомісячно відсотки за користування кредитом у розмірі по 4500,00 грн з червня 2025 року по листопад 2025 року та у розмірі 3915,00 грн з грудня 2025 по травень 2026 року, а сплатити тіло кредиту зобов`язаний 15 травня 2025 року в розмірі 15000,00 грн. (а.с. 39 звор.- 40). Суд звертає увагу, що позовні вимоги заявлені про повернення всієї суми заборгованості за тілом кредиту (15000,00 грн), строк сплати якого встановлений 15 травня 2026 року, і станом на час звернення до суду (28 листопада 2025 року) ще не закінчився. При цьому матеріали справи не містять доказів виконання позивачем вимог п. 6.4. договору та направлення відповідачу вимоги про дострокове повернення кредиту у повному обсязі. З урахуванням встановлених обставин, без виконання вимог п. 6.4 договору та у відповідності до ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», вимоги позивача про стягнення тіла кредиту у розмірі 15000,00 грн, строк сплати якого станом на час звернення до суду не настав, є передчасними та задоволенню не підлягають, що в подальшому не позбавляє позивача права звернутися з іншим позовом з такими вимогами після закінчення строку, на який надано кредит. Що стосується поточної заборгованості за відсотками за користування грошовими коштами, суд виходить з наступного. Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Судом встановлено, що договір про надання грошових коштів у позику №8240340525 від 20 травня 2025 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] містить узгоджені ними положення щодо встановлення розміру, порядку нарахування процентів за процентною ставкою: 1% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього Договору; 0,87% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення цього Договору до закінчення строку дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї з дат, яка настане раніше). Як зазначено у позовній заяві, ТОВ «Іннова Фінанс» нараховано [PERSON] заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом нарахована по 14.11.2025 року включно (а.с.4), та відповідно до розрахунку заборгованості на кінець дня 14.11.2025 становить 26700,00 грн (а.с.20 звор.). Суд зазначає, що розрахунок заборгованості по процентах проведений позивачем у відповідності до умов кредитного договору №8240340525 від 20 травня 2025 року, з урахуванням дати надання грошових коштів у кредит (20.05.2025) та процентної ставки 1%, зазначеної у п 2.6.1. Договору, та в межах 180 календарних днів з дати укладення договору. Доказів сплати позивачу заборгованості по процентах в сумі 26700,00 грн за користування кредитними коштами відповідачем матеріали справи не містять. Також відповідачем не надано суду власного контррозрахунку заборгованості по процентах перед позивачем на спростування правомірності чи розміру нарахування процентів. З огляду на вказане, суд дійшов висновку що позовна вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами в сумі 26700,00 грн. підлягає задоволенню Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією за надання кредиту, суд зазначає таке. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з ч.ч. 1, 2, 5,7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Аналіз умов договору про надання грошових коштів у кредит №8240340525 від 20.05.2025 року свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 2250,00 грн., встановлена в п. 2.7 договору, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику. Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15. Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц. Оскільки положення договору про надання грошових коштів у кредит №8240340525 від 20.05.2025 року щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту (15%) в розмірі 2250,00 грн. суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, суд погоджується з доводами представника відповідача і вважає, що відсутні підстави для стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» заборгованості за комісією за надання кредиту в сумі 2250,00 грн. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. З відповідача на користь позивача за договором про надання грошових коштів у кредит №8240340525 від 20.05.2025 підлягає стягненню заборгованість за нарахованими процентами у загальній сумі 26700,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог на 60,75%, виходячи із змісту вище зазначеної норми, з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1471 грн 61 коп. Щодо стягнення витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн, суд зазначає наступне. За п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові ВС від 12.12.2019 року у справі №2040/6747/18. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У матеріалах справи міститься копія договору про надання правової допомоги від 03.01.2026 (а.с.76), Орієнтований розрахунок судових витрат, які відповідач [PERSON] поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи №539/6292/25 в суді першої інстанції на суму 10000,00 грн (а.с.76 звор.), квитанція №260111-1 від 11 січня 2026 про оплату [PERSON] адвокату Глушко З.В. гонорару у сумі 10000,00 грн.(а.с.77 звор.) Відповідно до Акту № 539/6292/25 виконаних робіт відповідно Договору про надання правової допомоги від 03.01.2026 адвокатом було надані наступні послуги: Консультації. Ознайомлення з матеріалами справи та правовий аналіз додатків до позовної заяви. Роз`яснення клієнту норм законодавства у спорі, узгодження правової позиції 3500 грн. Складання та подача до суду відзиву на позовну заяву 6500 грн (а.с.77). При вирішенні питання про стягнення з позивача на користь відповідача понесених останнім витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує таке. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18, від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Із урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 року у справі № 910/9714/22). З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд зазначає, що заявлена сума відшкодування судових витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу, є неспівмірною зі складністю даної справи. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною. З огляду на вказане, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих послуг адвокатом, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн є завищеними. Враховуючи принципи співмірності, а також враховуючи невеликий обсяг матеріалів у даній справі та кількість підготовлених представником відповідача процесуальних документів, які не є великої складності, тривалість розгляду справи судом, оцінивши подані представником відповідача докази на підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, про необхідність зменшення їх розміру до 3000,00 грн, який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку. Можливість суду за власною ініціативою здійснювати розподіл судових витрат із врахуванням зазначених вище та інших критеріїв підтверджується судовою практикою суду касаційної інстанції, що випливає, зокрема, із постанов Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц), від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц, від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20, від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19, від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц, від 17.04.2024 у справі № 756/6927/20. З урахуванням того, що позовні вимоги задоволені на 60,75%, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 1177 грн 50 коп. (3000,00 грн х 39,25%).

Outcome: approved