Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

У серпні 2015 ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. У позовній заяві позивач зазначив, що 18.09.2008 між [PERSON] та ТОВ «Просто Фінанс» був укладений кредитний договір № 06016972620, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 86900 грн, а позичальник зобов`язався повертати кредит, сплачувати проценти, неустойки та інші передбачені платежі у сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком платежів. 18.05.2012 між ТОВ «Просто Фінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги до позичальників, у тому числі за кредитним договором № 06016972620. У порушення норм законодавства та умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у результаті чого станом на 10.07.2015 має прострочену заборгованість за кредитом - 81826,01 грн, по відсотках 80134,14 грн, за комісією 3780,1 грн., яку ТОВ «Кредитні ініціативи» просить стягнути на свою користь з [PERSON] . Заочним рішенням Слов`янського міськрайнного суду Донецької області від 24.11.2015 позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено. У заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача зазначив, що не погоджується з розрахунком заборгованості та вважає його необґрунтованим, оскільки відповідачем у період з вересня 2008 по березень 2010 щомісячно здійснювались платежі за кредитом в сумі 31 650, які позивачем не враховані. Таким чином, сума, яка визнається відповідачем 35167,6 грн з розрахунку 86900 грн. (основна сума кредиту за договором) - 31650,4 грн. (сума платежів з 10.10.2008 року по 03.10.2010 року) 20082,00 (сума сплачена 25.02.2013 року). Надати докази вищевикладених обставин відповідач не має можливості, оскільки їх було втрачено в силу давності подій та раптового залишення місяця проживання. Також зазначає, що здійснюючи нарахування відсотків за кредитним договором, позивачем у різний період часу застосовувалась різна процентна ставка, так, з 18.09.2008 року за даним договором була встановлена ставка - 13,99% на рік, а починаючи з 10.02.2009 розмір процентної ставки збільшився до 20,9%. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язань за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів. За умовами кредитного договору у разі зміни розміру процентної ставки кредитодавець надсилає Позичальнику письмове повідомлення про відповідну зміну розміру процентної ставки. Проте відповідача належним чином про зміну розміру процентної ставки повідомлено не було. Посилання позивача на те, що дане повідомлення було отримано під розписку матері відповідача взагалі не має прийматися судом до уваги, оскільки мати відповідача не є належним суб`єктом на вручення такого повідомлення та не має ніяких зобов`язань за кредитним договором. Зазначає, що позов визнає частково, на суму 35167,60 грн. Ухвалою Слов`янського міськрайнного суду Донецької області від 09.11.2023 заочне рішення від 24.11.2015 скасовано, а справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві та додав, що товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало перерахувало кошти ДФ ТОВ "Український автомобільний холдинг" та [PERSON] придбав автомобіль. 31.12.2008 року ТОВ "ПростоФінанс" направило поштою рекомендований лист з рекомендованим повідомленням на адресу [PERSON] з повідомленням та Графіком платежів в новій редакції з 26.12.2008. Зазначене поштове відправлення отримано 03 січня 2009 року [PERSON] (мати). Також, щодо заперечень відповідача суми заборгованості, зазначає, що відповідач не надав свого контрозрахунку за кредитним договором, тому твердження відповідача є лише припущенням. В наступне судове засідання не з`явився, надав до суду письмові пояснення, у яких просив задовольнити позовні вимоги ТОВ "Кредитні ініціативи", провести розгляд справи без участі представника. В судовому засіданні представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити, вважав можливим розглядати справу у відсутності відповідача. Посилався на обставини, що викладені у заяві про скасування заочного рішення. Під час вирішення спору просив врахувати докази, що характеризують особу відповідача. В подальшому надав клопотання про розгляд справи без його та відповідача участі. 22.12.2025 представник відповідача подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у звязку з враженням критичної інфраструктури міста Одеси, відсутністю електричної енергії та як наслідок, неможливістю встановити зв`язок у режимі відео конференції. В судове засідання 02.02.2026 року не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду. Про поважність причин неявки суд не повідомив. Пунктом 2 частини 2 ст. 223 ЦПК України передбачено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку в разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Представник відповідача двічі не з`являвся в судові засідання. Остання неявка є такою, що виникла без поважних причин, представник відповідача не вжито достатніх заходів для участі в режимі відео конференції; не заявлено суду клопотання про участь в судовому засідання в режимі відео конференції з приміщення будь-якого суду або не використано право прибути безпосередньо до Слов`янського міськрайонного суду. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 18.09.2008 року ТОВ «ПростоФінанс» (далі Первинний кредитор) та [PERSON] уклали кредитний договір № 06016972620, відповідно до умов якого первинний кредитор зобов`язується надати відповідачеві кредит у сумі 86900 грн., а відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором, повернути Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього графіком платежів. Вказане підтверджується копіями: кредитного договору № 06016972620 від 18.09.2008; графіку платежів за кредитним договором; копії анкети на отримання кредиту, заяви [PERSON] зі зазначенням рахунку, на який позичальник просить перерахувати всі кошти кредиту, передбачені кредитним договором від 19.09.2008; платіжного доручення № 0010089649 від 14.10.2008 про переказ коштів у сумі 86900 гривень з рахунку ТОВ «Просто Фінанс» на рахунок ДФ ТОВ «Український автомобіль». Як вбачається з п. 2.8.3 кредитного договору № 06016972620 від 18.09.2008, розмір процентної ставки за Кредитним договором може бути змінено в наступному порядку: - в сторону збільшення у випадку, якщо середньоарифметичне значення курсу національної валюти України по відношенню до долара США встановленого Національним банком України, протягом 1 (одного) місяця зросте більше ніж на 3 (три) відсотки у порівнянні з курсом національної валюти до долара США, встановленого Національним банком України на момент укладення Кредитного договору. При цьому, Кредитодавець має право відповідно (пропорційно до зміни курсу національної валюти України до долару США змінити розмір відсоткової ставки за кредитом. У випадку зміни розміру процентної ставки Кредитодавець надсилає Позичальнику письмове повідомлення про відповідну зміну розміру процентної ставки за кредитом та новий Графік платежів, в якому визначаються Щомісячні платежі, розраховані за новою процентною ставкою (при цьому, згідно п. 2.5 Кредитного договору, розмір відповідної частини Суми кредиту, комісій за надання кредиту та комісій за управління кредитом залишаються без змін). Кредитодавець надсилає письмове повідомлення та новий Графік платежів поштою рекомендованим листом за адресою (ами) Позичальника (реєстраційна та фактична), що зазначена (і) в цьому Договорі. Відправлення Кредитодавцем повідомлення на адресу (и) Позичальника, зазначену (і) в Договорі, вважається належним повідомленням Позичальника щодо встановлення нового розміру процентної ставки за кредитом та новим Графіком платежів. Наказом ТОВ "ПростоФінанс" від 08.12.2008 року було встановлено нову процентну ставку за кредитами, наданими на купівлю автомобіля з 10.01.2009. 31.12.2008 року ТОВ "ПростоФінанс" направило поштою рекомендований лист з повідомленням на адресу [PERSON] № 06016972620 від 08.12.2008, відповідно до якого розмір процентної ставки збільшено до 20,90% та графіком платежів в новій редакції з 26.12.2008. Зазначене поштове відправлення отримано 03.01.2009 [PERSON] (мати), що вбачається з копії відповідного повідомлення. Таким чином, банком виконано всі передбачені законом та договором дії, а саме пункт п. 2.8.3, відповідно до якого відправлення кредитодавцем повідомлення на адресу позичальника, зазначену в договорі, вважається належним повідомленням позичальника щодо встановлення нового розміру процентної ставки за кредитом та новим графіком платежів та доказами надіслання відповідачу рекомендованого листа з повідомленням про зміну розміру процентної ставки. Отже, доводи представника відповідача щодо незаконності підвищення процентної ставки не є слушними. 18.05.2012 між ТОВ «Просто Фінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ «Просто Фінанс» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги до позичальників, у тому числі за кредитним договором № 06016972620 від 18.09.2008. Вказані обставини підтверджуються витягом з додатку № 1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.05.2012. Згідно з даними розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 10.07.2015 [PERSON] має заборгованість перед позивачем у розмірі 165740,30 грн, яка складається: заборгованість за кредитом - 81826,01 грн, по відсотках 80134,14 грн, заборгованість за комісією 3780,1 грн. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця. Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, та відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. З досліджених судом доказів вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, частково сплачував заборгованість за договором, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доводи представника відповідача про хибність та необґрунтованість розрахунку заборгованості за договором, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки на їх підтвердження не надано суду жодного належного доказу. Відповідачем на наведено переконливих обґрунтування невірності розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позовної заяви. Так саме, як і варіанту розрахунку, який відповідач вважав би вірним. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому, суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем). Відповідач порушив зобов`язання щодо повернення кредиту, а тому, позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 161960,15 грн обґрунтовані і підлягають задоволенню. Позивач вимагає стягнення 3780,1 грн. заборгованості за комісією за кредитним договором. Згідно п. 2.2 кредитного договору № 06016972620 від 18.09.2008 позичальник сплачує разову комісію за надання кредиту в розмірі 1,5 % від початкової суми кредиту. Проте, ці домовленості суперечать положенням статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», який діям на момент укладання договору. Як наголошено у висновках Верховного Суду України в постановах від 16 листопада 2016 року (справа № 6-1746цс16), від 06 вересня 2017 року (справа № 6-2071цс16) і підкреслено у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року (справа № 666/4957/15-ц), з посиланням на пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зміст якого кореспондується до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що до змісту складової частини кредитного договору № 06016972620 від 18.09.2008 було закладено умови з виплати йому позичальником комісії, зокрема, за обслуговування кредитної заборгованості, як за дії, вчинювані на власну користь Банком, що є нікчемними та не потребують визнання їх недійсними, а тому, відсутні підстави для стягнення заборгованості за комісією у розмірі 3780,10 грн. Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 161960,15 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1619,60 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial