Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 липня 2014 року було укладено шлюб між сторонами, який рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 15 вересня 2022 року розірвано. Від шлюбу у них народилося двоє дітей - дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, хоча є працездатним і має регулярний неофіційний заробіток. На цей час позивачка офіційно не працює. На цей час разом із дітьми тимчасово проживає в Німеччині, де отримує тимчасову допомогу, однак вказаного доходу не вистачає для самостійного утримання дітей. А тому звернулася до суду і просила стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень на кожну дитину, починаючи з моменту пред`явлення позову до досягнення ними повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , кожна зокрема, не з`явилася, до суду подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу у його відсутності. Крім того, зазначив, що не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень на кожну дитину, починаючи з моменту пред`явлення позову до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши обставини справи та дослідивши письмові матеріали, суд приходить наступних висновків. Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 15 вересня 2022 року шлюб, зареєстрований 11 липня 2014 року Четвертнянською сільською радою Маневицького району Волинської області, актовий запис № 3, розірвано. Від шлюбу у них двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9, 11, 14). Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Як убачається із позовної заяви, [PERSON] просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом установлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають на цей час разом із матір`ю [PERSON] , в Німеччині та перебувають на її утриманні. Враховуючи, що аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина, інформації про надання добровільної матеріальної допомоги дітям батьком немає, як і немає даних про офіційне працевлаштування відповідача, суд приходить висновку, що із відповідача підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України установлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18, провадження №61-22317св19. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Однак, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку як мінімальний рекомендований розмір аліментів може бути присуджений судом за умови достатності заробітку платника аліментів. Поряд з тим, суд враховує фактичні обставини справи, а саме, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, вік дітей на утримання яких стягуються аліменти, щорічні потреби дітей, які з віком постійно зростають, що в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають діти, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дітей, які є загальновідомими та не потребують доказування. Враховуючи, що відповідач є здоровим та працездатним, інших осіб не утриманні не має, а позивачка позбавлена можливості у повній мірі забезпечити дітей усім необхідним, у зв`язку з чим звернулася з позовом, суд, беручи до уваги те, що права дитини є пріоритетними, приходить висновку про стягнення із відповідача на користь позивачки коштів на утримання (аліменти) неповнолітніх дітей дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 4000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 24 липня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, суд звертає увагу сторін у справі, що відповідно до положень ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 110, 112, 113, 180-182, 191, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial