Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий колектор» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №15.01.2020-100004108 в розмірі 27150 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник вказав, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір №15.01.2020-100004108. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 15000 грн., строк на який надається кредит 56 календарних днів, період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту, процентна ствка фіксована, у розмірі 56% в процентному значенні за 56 календарних днів користування кредитом. Тож, свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому договором, однак, в порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. 25.01.2022 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий колектор» укладено договір факторингу №250122-2, за умовами якого до позивача перейшло право до [PERSON] вимоги за кредитним договором №15.01.2020-100004108 від 15.01.2020. За таких обставин, оскільки добровільно заборгованість відповідачем не погашена, представник позивача звернувся до суду та просив: стягнути з відповідача на користь ТОВ «Новий Колектор» заборгованість в сумі 27150 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 15000 грн., за відсотками 8400 грн, за штрафом 3750 грн., а також 2422,40 грн. сплачений чудовий збір, та на правничу допомогу 6000 грн. Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.11.2025 відкрите провадження у справі і справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про розгляд справи судом у спрощеному провадженні без участі сторін, подав відзив на позов, у якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Дослідивши позовну заяву та письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статті 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Згідно з п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»: електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Заявником/Кредитором та Боржником/Позичальником не був би укладений. Отже сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину (позиція Верховного Суду у постанові № 524/5556/19 від 12.01.2021, у постанові №127/33824/19 від 07.10.2020). Згідно ч. 2 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 15.01.2020 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 15.01.2020-100004108, згідно з умовами якого, кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі і на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повеернути кредит та сплатити проценти. Термін повернення кредиту встановлюєтья у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Проценти за користування кредитом встановлються у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Кредитор надає позичальнику кредит на умовах строковості , платності та поворотності. Надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 365% (а.с. 37-38). Сума кредиту 15000 грн., строк користування кредитом 56 календарних днів з дати отримання, проценти- 8400 грн., що становить 56%, неустойка 150 грн. (а.с. 25,27). Зазначену пропозицію про укладення кредитного договору, підвердження укладення кредитного договору, заявка та паспорт кредиту було підписано одноразовим ідентифікатором V7415 , який було відправлено на номер телефону [NUMBER] (а.с. 25, 27, 37-38). ТОВ «Споживчий центр», було перераховано на картку [PERSON] № [NUMBER] 15000 грн., згідно договору № 15.01.2020-100004108, що підтверджується платіжним дорученням 190169097 від 15.01.2020 (а.с. 41). Разом із тим, з матеріалів справи слідує, що Відповідач належним чином умови договору не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 27150 грн., з них: сума заборгованості за кредитним договором 15000 грн., сума заборгованості по несплаченим відсоткам - 8400 грн., сума заборгованості за штрафами 3750 грн. (а.с. 19). 25.01.2025 ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий Колектор» уклали договір факторингу №250122-2, згідно з умовами якого, позивач ТОВ «Новий Колектор» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Споживчий центр» включно і до [PERSON] за кредитним договором №15.01.2020-100004108 від 15.01.2020 (а.с. 20-23, 39-40). 25.01.2022 за вих. №3837604 ТОВ «Новий Колектор» надіслало [PERSON] вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором №15.01.2020-100004108 від 15.01.2020 в сумі 27150 грн. (а.с. 17). Таким чином, у порушення Договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, заборгованість відповідача перед кредитором становить 27150 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 15000 грн., за відсотками 8400 грн, а також за штрафом 3750 грн. Щодо тверджень відповідача у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне. [PERSON] вказав, що позивач на обґрунтування позову не надав кредитного договору. Проте, до матеріалів справи додано заявку, що є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору, паспорт кредиту, підтвердження укладення кредитного договору №15.01.2020-100004108 від 15.01.2020 року, та пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), усе це підписано за допомогою одноразового ідентифікатора, що свідчить про прийняття пропозиції укласти договір. Щодо нарахування штрафу в сумі 3750 грн., варто зазначити, що відповідно до Додатку №2 до Договору факторингу №250122-2 від 25.01.2022, видно що на момент відступлення права вимоги (а саме 25.01.2022), заборгованість за кредитним договором № 15.01.2020-100004108 від 15.01.2020 року, становить 27150 грн., з яких: тіло кредиту 15000 грн., проценти 8400 грн., штраф 3750 грн. Тобто, сума заборгованості на день відступлення права вимоги за даним кредитним договором та на день подачі позовної заяви до суду не змінилась. А тому, пункт 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, на період нарахування штрафу, не діяв, оскільки відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу. Щодо вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, судом враховується наступне. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19), витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Витрати позивача на правничу допомогу, як зазначено в позовній заяві, складають 6000 грн. До матеріалів справи додано: договрі №07/24-НК про надання правничої допомги від 02.07.2024, укладений між АО "Верітас Центр" та ТОВ "Новий Колектор"; додаткова угода №17 до договору №07/24-НК; додаткова №19 до договору №07/24-НК; звіт про виконану роботу відповідно до договору №07/24-НК по клієнту [PERSON] ; платіжну інструкцію №37204767222222460 від 10.11.2025, призначення платежу: оплата за надання правничої допомоги згідно дод. угоди №33 до договору №07/24-НК від 02.07.2024 за позовом до [PERSON] (а.с. 26, 35, 42, 43, 44). Проте, до матеріалів справи не додано розрахунку витрат на правничу допомогу, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідачем фактично отримано кредитні кошти, які ним не повернуто. Отримані відповідачем кредитні кошти відображені в розрахунку заборгованості. Станом на день подачі позовної заяви відповідач продовжує ухилятись від належного виконання зобов`язань за кредитним договором, чим порушує законні права позивача. Також, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved