Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Андрусенко І.Я. на підставі ордера серії ВО №1124525 від 08.12.2025, звернувся до суду з позовом до Монастириської міської ради Тернопільської області, в якому просить визнати за позивачем по справі в порядку спадкування право на завершення приватизації та право на реєстрацію за собою права власності (речового права) на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,44 га, яка була передана у приватну власність [PERSON] згідно рішення виконавчого комітету Доброводівської сільської ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 28.08.1996 №18 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам» затвердженого рішенням 11 сесії 22 скликання Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 30.01.1998. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача адвокат Андрусенко І.Я. зазначив про те, що після смерті батька позивача [PERSON] , який помер [INFO] , залишилось спадкове майно, до якого входить земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,44 га, яка була передана йому згідно рішення виконавчого комітету Доброводівської сільської ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 28.08.1996 №18 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам», яке затверджене рішенням 11 сесії 22 скликання Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 30.01.1998. Вказане майно позивач прийняв, оскільки відноситься до спадкоємців першої черги за законом та подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Нотаріус в оформлені спадкових прав на зазначене майно відмовив через відсутність правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим рекомендував звернутись до суду. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 20 січня 2026 року відкрите провадження у справі та призначене підготовче судове засідання. Також зазначеною ухвалою в Монастириської державної нотаріальної контори витребувана інформація про те, чи заведена спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та завірені копії, в разі її заведення. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Андрусенко І.Я. в підготовче засідання не з`явилися, у позовній заяві представник просив розгляд справи проводити без їхньої з позивачем участі. Відповідач Монастириської міської ради не забезпечив явку представника в підготовче засідання. В матеріалах справи є відзив, який поданий представником відповідача через систему «Електронний суд», відповідно до якого останній зазначив про те, що з обставинами справи Монастириська міська рада погоджується, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо їх задоволення не заперечує. Розгляд справи просить проводити без участі представника. Ознайомившись з матеріалами справи, приходжу до такого висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вважаю, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами проведення підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі обставини. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане Монастириським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 07 червня 2024 року, [INFO] помер [PERSON] , про що зроблений відповідний актовий запис за №186. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що підтверджується архівним витягом із протоколу №8 виконавчого комітету Доброводівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 28 серпня 1996 року, відповідно до якого виконком сільської Ради народних депутатів вирішив передати, в тому числі [PERSON] у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,69 га, з них для обслуговування будинку 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,44 га. Зазначене рішення виконкому сільської ради затверджене рішенням 11 сесії 22 скликання Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 30 січня 1998 року. Родинні відносини позивача та спадкодавця [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке повторно видане 23 жовтня 1993 року Доброводівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області, згідно з яким [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до матеріалів спадкової справи №97/2024, яка заведена 16 листопада 2024 року приватним нотаріусом Чортківського нотаріального округу Садівським М.А. після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем майна померлого був його син [PERSON] на ім`я якого видані свідоцтва про право на спадщину за законом. Також в матеріалах справи є заява дружини померлого - [PERSON] , яка від прийняття спадщини та від її обов`язкової частки відмовилась. Відомості про інших спадкоємців відсутні. Відповідно до листа приватного нотаріуса Садівського М.А. Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області №115/01-16 від 26 грудня 2025 року [PERSON] запропоновано в судовому порядку визнати право на завершення приватизації на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,44 га, яка була передана у приватну власність [PERSON] згідно рішення виконавчого комітету Доброводівськї сільської ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 28.08.1996 №18 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам» затвердженого рішенням 11 сесії 22 скликання Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 30.01.1998, через відсутність розробленої технічної документації на вказану земельну ділянку та відсутність реєстрації речового права на неї. Монастириська міська рада відмовила позивачу у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, які залишились після смерті [PERSON] через відсутність підтвердження того, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , у зв`язку з чим рекомендували звернутись із позовною заявою до суду. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК України). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України № 2768-III від 25 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п.а ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно правового висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, визначено «якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Окрім того, у вищезазначеній постанові зазначається - якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинності у 2006 році), до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. За змістом ч. ч. 9, 10 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку позивач не може оформити спадщину, оскільки спадкодавець [PERSON] за життя не набув права власності на неї згідно ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації відповідно до чинного законодавства України, у зв`язку з чим, позивач має право на завершення приватизації земельної ділянки, яка залишилась після смерті [PERSON] в порядку спадкування та в подальшому право на реєстрацію права власності (речового права) відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З огляду на викладене, вважаю, що позовні вимоги є обґрунтованими. Підстави для відмови в задоволенні позову судом не встановлені. Виходячи з вимог ст. 41 Конституції України, ст. 5 ЦПК України вважаю, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання за ним в порядку спадкування права на завершення приватизації та право на реєстрацію за собою права власності (речового права) на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,44 га, яка була передана у приватну власність [PERSON] згідно рішення виконавчого комітету Доброводівськї сільської ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 28.08.1996 №18 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам» затвердженого рішенням 11 сесії 22 скликання Доброводівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 30.01.1998.

Outcome: approved