Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС», через систему «Електронний суд» звернувсь до Оржицького районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить стягнути із [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС», код ЄДРПОУ: 42986956, заборгованість за кредитним договором №809135047 від 19.08.2023 року у розмірі 27 751,20 грн. Крім того, стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. 23 вересня 2025 року вказана цивільна справа надійшла до Гребінківського районного суду Полтавської області за підсудністю. Позов мотивовано тим, що 19.08.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №809135047 на суму 6 000,00 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач 19.08.2023 підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора YXSP-3473. Відразу після вчинення цих дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 6 000,00 грн. на банківську карту відповідача № [NUMBER] . Отже, первісний кредитор свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Відповідач не виконав зобов`язання, у результаті чого утворилась заборгованість за Кредитним договором №809135047 від 19.08.2023. Щодо переходу прав вимоги за кредитним договором до позивача. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до вказаного договору факторингу укладалися додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу Відповідно до реєстру прав вимоги №252 від 03.10.2023 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача. 31.07.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 31/0724-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №2 від 31.07.2024 до Договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача. 08.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФЕ «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 08/07/Е відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №809135047 від 19.08.2023. В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором №809135047 від 19.08.2023 перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача в розмірі 27 751,20 грн. Із матеріалів справи встановлено, що згідно відповіді №1727879 від 02.09.2025 відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.73). Ухвалою судді від 24.09.2025 року у цивільній справі відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням і викликом сторін. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с.81,82). 27.01.2026 року в судове засідання представник позивача не з`явився, він належним чином сповіщений про день і час розгляду справи; в позовній заяві просив розгляд справи провести без його участі, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення (а.с.8 зворот). 27.01.2026 відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнав частково в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, що нараховані первісним кредитором, просив зменшити розмір стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19.08.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №809135047 на суму 6 000,00 грн.; строк кредитного договору 30 днів. Позичальником оформлено заявку на отримання коштів в кредит та підписано паспорт споживчого кредиту (а.с.21,26-31). Відповідач 19.08.2023 о 9:17:55 підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора YXSP-3473, що підтверджується довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». (а.с.16). Відразу після вчинення цих дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 6 000,00 грн. на банківську карту відповідача № [NUMBER] , що підтверджується копією платіжного доручення від 19.08.2023. (а.с.10, 26-31). Отже, первісний кредитор свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Відповідач не виконав зобов`язання, у результаті чого утворилась заборгованість за кредитним договором №809135047 від 19.08.2023 в сумі 6 372,00 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості складений ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». (а.с.39,39 зворот). 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до вказаного договору факторингу укладалися додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу Відповідно до реєстру прав вимоги №252 від 03.10.2023 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача у сумі 6 732,00. (а.с.52,55-64). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором №809135047 від 19.08.2023 заборгованість відповідача складає 27 751,20 грн. з яких: 6 000,00 грн. - прострочене тіло; 21 752,20 грн.- прострочені відсотки. (а.с.38). 31.07.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 31/0724-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №2 від 31.07.2024 до Договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача. (а.с.49-54). 08.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 08/07/Е відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №809135047 від 19.08.2023. (а.с.40,44-47). Відповідно до реєстру прав вимоги №2 до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №809135047 від 19.08.2023 на суму27 751,20 грн. з яких: 6 000,00 грн. - прострочене тіло; 21 752,20 грн.- прострочені відсотки. (а.с.48). Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №809135047 від 19.08.2023 ( [PERSON] ) заборгованість відповідача перед ТОВ «ЕЙС» складає 27 751,20 грн. з яких: 6 000,00 грн. - прострочене тіло; 21 752,20 грн.- прострочені відсотки. (а.с.37). Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 1 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частин 1 та 2 статті 639 Цивільного кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов та обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною першою статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань (стаття 625 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а саме в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу та відсотків за користування кредитом нарахованих первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в сумі 6 732,00 грн., в іншій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки після відступлення права грошової вимоги фактори не мали права нараховувати відповідачу відсотки за користування кредитом після спливу визначеного договором строку кредитування. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір відповідно до платіжної інструкції №24294 від 29.08.2025 в розмірі 2 422,40 грн (а.с. 1). Суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача 6 732,00 грн. заборгованості за кредитним договором, задовольнивши 24% позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 581,40 грн. Також, позивачем заявлено до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частинами 1-3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано суду: ордер серії АА №1600214, копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю Тараненко А.І., копію договору №09/07/25-01 від 09.07.2025 року про надання правової (правничої допомоги) між Адвокатським Бюро «Тараненко та Партнери» та ТОВ «ФК «ЕЙС»; копію додаткової угоди №25770746472 до договору №09/07/25-01 від 09.07.2025 року про надання правничої допомоги; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №4956; копію Акту прийому-передачі наданих послуг від 27.07.2025 року в якому вказаному суму наданих послуг 7 000,00 грн. (а.с.34-36,63). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З урахуванням вищенаведеного, а також положень статті 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку про те, що обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, з урахуванням малозначності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягу виконаних адвокатом робіт, часом витраченим адвокатом на виконання таких робіт, зважаючи на те, що представник позивача не брав участі в судових засіданнях, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати не співмірні зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 гривень.

Outcome: partial