Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Слобожанської селищної ради, в якій просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] . Впродовж всіх років відповідач ухиляється від виховання дитини, не цікавиться здоров`ям, успіхами, морально та матеріально її не підтримує. Має заборгованість зі сплати аліментів більш ніж 183 000,00 грн, що свідчить про те, що він ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 29.09.2025 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 18.12.2025 на адресу суду надійшов Висновок від 09.12.2025 Органу опіки та піклування виконавчого комітету Слобожанської селищної ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 08.09.2025 ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Слобожанської селищної ради також підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Сповіщений про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток на зареєстровану адресу проживання. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи та надані сторонами докази, суд виходить з такого. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 08.10.2015 виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено актовий запис № 114. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.01.2016, [PERSON] народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , а матір`ю є [PERSON] . Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.11.2017 у справі № 175/3740/17-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.07.2019 у справі № 175/1880/19 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі частки від його заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП № [NUMBER] судом встановлено, що [PERSON] станом на 01.06.2025 має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 183 182,00 грн. В подальшому [PERSON] зареєструвала новий шлюб, після укладання якого змінила прізвище на « [PERSON] ». З Довідки ЛКК № 94 від 24.06.2025 виданою «Центром первинної медико-санітарної допомоги» Слобожанської селищної ради вбачається, що протягом періоду спостереження дитини педіатром установу з дитиною відвідувала виключно мати - [PERSON] , батько в оглядах, консультаціях участі не брав. З Довідки № 55 від 24.06.2025 виданої в. о. директора Слобожанської початкової школи Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області вбачається, що батько дитини [PERSON] не приймає участі в навчанні дитини, з вчителем не спілкується, батьківські збори не відвідує. Опитана в судовому засіданні дитина [PERSON] повідомила, що вона навчається в четвертому класі, має друзів. Свого батька [PERSON] вона практично не пам`ятає, він не спілкується з дитиною, не вітає її зі святами. Її вихованням займається мати. Разом з дитиною та мамою на цей час спільно проживають молодша сестра, бабуся та дядя з боку матері. Чоловік матері (вітчим) на цей час є військовослужбовцем, між нею та вітчимом дуже гарні відносини. У Висновку від 09.12.2025 Орган опіки та піклування виконавчого комітету Слобожанської селищної ради прийняв рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Суд зазначає, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, що передбачено ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства". Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи, можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При ухваленні рішення, суд враховує положення ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, де зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За таких обставин, суд доходить переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши у судовому засіданні надані докази, враховуючи перш за все інтереси дитини, суд дійшов висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому вбачає підстави для задоволення позовних вимог та позбавлення його батьківських прав. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved