Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

В липні 2025 р. [PERSON] ,в інтересах якої діє представник-адвокат Шмуйлова І.М.,звернулася до суду з позовом, в якому зазначає,що [INFO] у м.Амвросіївка Донецької області померла її бабуся [PERSON] ,яка заповіту не залишила, відкрилася спадщина за законом,до складу якої входить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Позивач як спадкоємець за законом по праву представництва після смерті батька [PERSON] ,сина спадкодавці,який помер раніше відкриття спадщини, у встановлений законом строк звернулася до П`ятої Харківської міської державної нотконтори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ,де була заведена спадкова справа,інші особи на спадщину не претендують. Постановою нотаріуса від 03.02.2025 р.позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний вище житловий будинок з тих підстав,що на підтвердження права власності спадкодавці на спадкове майно нотаріусу була надана копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.07.2002 р.,виданого державним нотаріусом Амвросіївської державної нотаріальної контори Донецької області,зареєстрованого в реєстрі за № 1000(спадкова справа № 238),зазначений правовстановлюючий документ нотаріусом не прийнятий до уваги на підтвердження права власності спадкодавця на вказане вище нерухоме майно як такий,що не відповідає вимогам чинного законодавства,оскільки відсутній оригінал документа. Посилаючись на те,що в інший,позасудовий спосіб,захистити майнові права спадкоємця неможливо, позивачка просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] . Ухвалою суду від 19.08.2025 р.відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Витребувано від П`ятої Харківської міської державної нотконтори спадкову справу до майна померлої [PERSON] . Відповідачем відзиву на позов не подано. Ухвалою суду від 02.12.2025 р.закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивачки адвокат Шмуйлова І.М. підтримала позов з наведених вище підстав та просила його задовольнити. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились,від П`ятої Харківської міської нотаріальної контори до суду надано заяву про розгляд справи без їх участі та ухвалення рішення на розсуд суду. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Як передбачено ст.223 ч.1 ЦПК України,неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови,що його належним чином повідомлено про дату,час і місце цього засідання,не перешкоджає розгляду справи по суті. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно з частинами першою, другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України,онуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи до майна померлої [PERSON] №564/2023 встановлено,що 13.06.2023 р.до П`ятої Харківської міської державної нотконтори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] звернулася онука спадкодавиці [PERSON] ,по праву представництва свого батька [PERSON] ,який помер до відкриття спадщини [INFO] ,та вказала про відсутність інших спадкоємців . До складу спадкового майна після смерті [PERSON] входять грошові кошти недоотриманої пенсії та житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . За заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові кошти недоотриманої пенсії, 04.09.2023 р. [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину на грошову суму 142 374 гр.26 коп. після смерті [PERSON] . Постановою нотаріуса від 03.02.2025 р.було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] з тих підстав,що правовстановлюючий документ ,який підтверджує право власності спадкодавця [PERSON] на спадкове майно,надано нотаріусу в копії ,тому нотаріусом не прийнятий до уваги як такий,що не відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідно до п.4.9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженого наказом від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595,свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Згідно п.4.16 цього ж Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно,право власності на яке підлягає державній реєстрації,проводиться нотаріусом після подання документів,що посвідчують право власності на таке майно,та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як передбачено ст.49 Закону України «Про нотаріат»,главою 13 розділу 1 вказаного вище Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії,якщо не подано документи,необхідні для її вчинення. Відмовляючи [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно постановою від 03.02.2025 р.нотаріус вказав,що право власності [PERSON] на спадкове майно підтверджується ксерокопією свідоцтва про право власності, з цих підстав не прийнятий до уваги як документ,необхідний для вчинення нотаріальної дії. З матеріалів справи вбачається,що право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] спадкодавець [PERSON] набула на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.07.2002 р.,виданого державним нотаріусом Амвросіївської державної нотаріальної контори Донецької області,зареєстрованого в реєстрі за № 1000(спадкова справа № 238) . За змістом цього свідоцтва зазначено, що воно підлягає реєстрації в Бюро технічної інвентаризації м.Амвросіївка. Дане свідоцтво зареєстровано БТІ м.Амрвосіївка за №Д085 15.07.2002 року. Згідно зі статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до п. 5 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01 липня 2004 року за N 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Суд підсумовує,що право власності [PERSON] на майно,яке входить до складу спадщини після її смерті,було набуто згідно чинного на час набуття законодавства та проведена реєстрація отриманого у власність [PERSON] житлового будинку, про що свідчить реєстраційне посвідчення на копії свідоцтва,наданого до матеріалів спадкової справи. На час звернення позивача до суду з цим позовом,через тимчасову окупацію м.Амвросіївка отримати оригінали документів,які знаходяться на окупованій території,неможливо,права [PERSON] на майно,яке є предметом спору,ніким не оспорюються. Як роз`яснено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р.»Про судову практику у справах про спадкування»,свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством,яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Зазначені вище обставини перешкоджають позивачці захистити свої спадкові права в позасудовий спосіб і є підставою для визнання за нею права власності на спадковий житловий будинок,що відповідає приписам ст.16 ЦК України про право на захист особою свого цивільного права шляхом визнання за ним права власності на майно. На підставі ст.ст. ст.16, 1220 ч.1,1222 ч.1,1223 ч.2,1261 ч.1, ст.1266 ч.1 ЦК України ,ст.3,10,11,57,60,61,212 -215,218,224-225,294 ЦПК України,суд-

Outcome: approved