Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

У листопаді 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 16 вересня 2023 року, актовий запис №2534. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначив, що з 16 вересня 2023 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Позивач зазначає, що спільне сімейне життя не склалося, вже довгий час між подружжям відсутні фактичні шлюбні відносини, відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові один до одного, відсутні спільні побутові відносини, довгий час подружжя спільно не проживає та не проявляє інтересу до цього. Зберігати шлюб та сімейні відносини позивач не має наміру, планує створити іншу сім`ю. Спільних дітей подружжя не має. Ухвалою судді від 01.12.2025 позовну заяву залишено без руху. 11.12.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою судді від 16.12.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання по справі. 24.12.2025 від відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що дітей подружжя не має, на день подання відзиву фактичні шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони майже припинили ведення спільного господарства, проте відповідач вважає, що примирення між сторонами та збереження сім`ї є можливим. Відповідач зазначає, що між сторонами почався діалог, повертаються колишні почуття, які були ще до укладення шлюбу, коли були мрії побудувати міцну та щасливу родину, народити дітей. Посилаючись на положення ч. 7 ст. 240 ЦПК України, відповідач просила надати строк на примирення з позивачем тривалістю 6 місяців. Від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшли заперечення на клопотання про надання строку на примирення, які обґрунтовував тим, що зустрів іншу людину та планує разом з нею укласти шлюб та створити сім`ю, а перебування позивача у шлюбі унеможливлює реєстрацію нового союзу з іншою жінкою. Позивач не має намірів відновлювати сімейні стосунки та будь-яке спілкування з відповідачем, надання строку на примирення суперечить його інтересам. Суд при вирішенні клопотання відповідача про примирення дійшов висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з обставин, які повідомив позивач в особі свого представника, а саме: наявність відносин з іншою особою, з якою позивач має намір укласти шлюб, та категоричне заперечення можливості збереження шлюбу з відповідачем. Позивач та його представника у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про здійснення розгляду справи за відсутності позивача та його представника, просив ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала відзив на позов та клопотання про надання строку на примирення, у якому судом було відмовлено. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно з ст.223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини. Сторони по справі з 16 вересня 2023 року перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданого повторно 09 грудня 2025 року Третім відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №2534. Під час державної реєстрації відповідач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.18). Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стали втрата взаєморозуміння та відчуття любові й поваги один до одного, примирення та спільне життя між ними неможливе, проживання окремо один від одного, припинення шлюбних відносин, наявність у позивача бажання створити іншу сім`ю. За змістом ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимогами ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення. З огляду на обставини, встановлені судом, суд дійшов висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, сім`я розпалася остаточно, позивач має стосунки з іншою особою, з якою має намір укласти шлюб, тому подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та суспільно моральним принципам, а тому позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн.

Outcome: approved