Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 20 листопада 2025 року [PERSON] (позивачка) звернулась до Шумського районного суду Тернопільської області із позовом до [PERSON] (відповідач) про розірвання шлюбу. 2. Позов обґрунтовано тим, що з відповідачем [PERSON] позивачка уклала шлюб 21 листопада 1987 року, який зареєстровано Матвіївською сільською радою Шумського району Тернопільської області. Від спільного проживання у подружжя народилось двоє дітей, які вже повнолітні. Позивачка зазначає, що причиною розпаду їх сім`ї є те, що чоловік зловживає спиртними напоями, на ґрунті чого в них виникають скандали, непорозуміння. Вказує, що мають з відповідачем різні характери, різні погляди на сімейне життя. Вважає, що за таких обставин подальше сімейне життя у них з відповідачем, як подружжям та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, відтак просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою суду від 26 листопада 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено до судового розгляду по суті на 06 січня 2026 року. 4. Ухвалою суду від 06 січня 2026 року судовий розгляд справи відкладено на 02 лютого 2026 року через неявку відповідача. 5. Сторони в судове засідання не з`явились. Від позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] двічі в судове засідання не з`явився, хоча судом вживались заходи для належного його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, зокрема, шляхом надсилання на зареєстровану адресу проживання поштових відправлень з позовною заявою та додатками, ухвалою суду про відкриття провадження, ухвалою суду про відкладення судового розгляду та судовими повістками про виклик до суду. Однак на адресу суду повернувся перший поштовий конверт з вкладенням та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та довідкою про невручення по причині відсутності адресата за вказаною адресою. Згідно із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення слідує, що друге поштове відправлення відповідачем отримано особисто, про що міститься підпис останнього. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності на адресу суду не скеровував. 6. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). 7. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. 8. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. 9. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 10. Судом встановлено, що Матвіївською сільською радою Шумського райвідділу ЗАГС Тернопільської області 21 листопада 1987 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №12, прізвища подружжя після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Матвіївською сільською радою Шумського району Тернопільської області. ІV. Оцінка Суду. 11. Частина 1 статті 1 Сімейного кодексу України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. 12. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання (частина 1 статті 2 СК України). 13. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 14. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. 15. Згідно з частинами другою, третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. 16. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції Про дискримінацію жінок в ч.1 підпункту с , однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірванні. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. 17. Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. 18. Враховуючи те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач своїх заперечень з приводу розлучення суду не представив, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам учасників справи, а відтак шлюб слід розірвати. 19. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 20. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. На підставі викладеного,

Outcome: approved