Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , разово в сумі 19856,90 грн.; стягнути з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу в розмірі 3900 грн. На обґрунтування позову зазначено, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 15 грудня 2007 року по 18 липня 2022 року, від якого вони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 червня 2022 року з відповідача стягнуті аліменти на її користь на утримання дітей, у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09 травня 2022 року і до досягнення старшою дитиною віку повноліття. Діти мають певні здібності, враховуючи схильність доньки до музики та сина до вивчення іноземних мов, а розвиток відповідних навичок потребує додаткових матеріальних витрат, які повинен поділяти і відповідач нарівні з нею. Додаткові витрати на дітей понесені нею після 08 серпня 2023 року становлять: витрати на [PERSON] у навчальному році 2023/2024, пов`язані із отриманням освітніх послуг у КЗСМО «Лівобережна школа мистецтв» склали 2450 грн., витрати на [PERSON] щодо вивчення англійської мови у навчальних роках 2023/2024 та 2024/2025 на підставі договору з ФОП [PERSON] склали 37263,79 грн. 15 вересня 2025 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивачки [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, заяв чи клопотань від нього до суду не надходило. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 грудня 2007 року по 18 липня 2022 року, від якого вони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, копіями свідоцтв про народження дітей, копією рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 18 липня 2022 року (а.с. 63-67). Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 червня 2022 року у справі № 209/813/22 (а.с. 59-61) з відповідача стягнуті аліменти на користь позивача на утримання дітей, у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09 травня 2022 року і до досягнення старшою дитиною віку повноліття. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 жовтня 2023 року у справі № 209/4382/23 (а.с. 32-34) було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дітей та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , разово в сумі 14226,04 грн, в задоволенні іншої частини позовних вимог щодо додаткових витрат на санаторне курортне лікування відмовлено та стягнуто з [PERSON] судовий збір в сумі 536,80 грн. на користь держави. 01 вересня 2022 року [PERSON] та ФОП [PERSON] уклали Договір № КМ-Л-22-15, згідно з умовами якого виконавець (ФОП [PERSON] ) взяв на себе обов`язки по навчанню англійської мови [PERSON] 01 вересня 2022 року між [PERSON] та КЗСМО «Лівобережна школа мистецтв» було укладено Договір про навчання/надання освітньої послуги в мистецькій школі [PERSON] . Ці обставини підтверджуються рішенням у справі № 209/4382/23 (а.с. 32-34). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до платіжних інструкцій (а.с. 7, 8, 12), судом встановлено, що позивачка здійснила оплату за навчання в мистецькій школі за [PERSON] по договору від 01 вересня 2022 року (отримувач КПСМНЗ «Лівобережна школа мистецтв» КМР) за період з вересня 2023 року по березень 2024 року в загальному розмірі 2450 грн. Також судом встановлено, що відповідно до платіжних інструкцій (а.с. 9-11, 13-14, 16-18, 20-24, 26-30), позивачка здійснила оплату за навчання англійської мови за [PERSON] по договору № КМ-Л-22-15 від 01 вересня 2022 року (отримувач ФОП [PERSON] ) за період з вересня 2023 року по липень 2025 року в загальному розмірі 35063 грн. Суд не приймає до розрахунку платіжні інструкції на а.с. 15, 19, 25, 31, оскільки вони дублюються з платіжними інструкціями на а.с.13, 18, 24 та 30. Таким чином, загальні витрати на додаткове навчання дітей становлять 37513 грн. Згідно зі ст.180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично понесені витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно зі ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Виходячи із вимог закону, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору (Ухвала ВС України № 6-20278св09 від 16 грудня 2009 року). Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Позивачка понесла додаткові витрати у зв`язку з навчанням дітей, оскільки діти мають певні здібності, враховуючи схильність доньки до музики та сина до вивчення іноземних мов, розвиток відповідних навичок потребує додаткових матеріальних витрат, які повинен поділяти і відповідач нарівні з позивачкою. Наявність таких витрат доведено належними та достатніми доказами, тож з відповідача підлягає стягненню половина суми, понесеної позивачкою на навчання дітей та встановлена судом в розмірі 18756,50 гривень. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача судових витрат за надання правової допомоги у розмірі 3900 грн., суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких згідно п. 1 ч. 3 цієї статті віднесено витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" зазначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до пунктів 1,2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 734/2313/17, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial