Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Хоростківської міської ради Чортківського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог, вказує на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , мав статус колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані: голова двору- [PERSON] , який помер [INFO] та його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] вступив в управління спадковим майном після смерті дружини [PERSON] , яка померла [INFO] , однак також помер, не встигнувши оформити спадкове майно. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами. [PERSON] 06.11.2006 склав заповіт, за яким належний йому на праві особистої власності житловий будинок, надвірні побудови, що знаходяться в [ADDRESS] і все майно, яке по закону буде належати на день його смерті де б воно не знаходилося і з чого б не склалось заповів [PERSON] . Позивач звернулася із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, але державний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Враховуючи вказані обставини, позивач звернулась до суду для визнання права власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] за рішенням суду. Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 21.10.2025 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 01.12.2025, яке було відкладено на 28.01.2026. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак у позовній заяві зазначила про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача Хоростківської міської ради Чортківського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до вимог частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно копії довідки Теребовлянського бюро технічної інвентаризації за № 201 від 17.07.2025, власником житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] є [PERSON] , однак право власності не зареєстровано (а.с.22). Відповідно до довідок, виданих Хоростківською міською радою Чортківського району Тернопільської області від 16.09.2025 №106/1/2-14, №105/1/2-14, від 16.10.2025 № 134/1/2-14, 136/1/2-14, копії погосподарської книги, станом на 1991-1995 роки домогосподарство за адресою: [ADDRESS] відносилося до колгоспного типу двору, головою якого був [PERSON] , та в ньому проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON] . На день смерті [PERSON] [INFO] у вказаному будинку проживав та був зареєстрований її чоловік [PERSON] . На день смерті [PERSON] [INFO] у вказаному будинку проживав один. Дітей у подружжя [PERSON] не було (а.с. 12, 14, 15, 16, 11). За життя [PERSON] 06.11.2006 склав заповіт, за яким належний йому на праві особистої власності житловий будинок, надвірні побудови, що знаходяться в [ADDRESS] і все майно, яке по закону буде належати на день його смерті де б воно не знаходилося і з чого б не склалось заповів [PERSON] (а.с.13). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] від 17.07.2025, виданого Теребовлянським бюро технічної інвентаризації, замовником технічної інвентаризації є [PERSON] , вищевказаний житловий будинок має загальну площу 59,4 кв.м., з якої житлова 19,1 кв.м. (а.с.17-21). Відповідно до копії звіту про оцінку майна висновку про вартість об`єкту оцінки від 28.08.2025 будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , станом на 28.08.2025 становить 141300 грн 00 коп. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею четвертою Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦКУPCP 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно частини другої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , належав до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були [PERSON] , [PERSON] . Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, [PERSON] , [PERSON] належало по 1/2 частці житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , однак у визначеному законом порядку вони не оформили своє право власності. Після смерті [PERSON] 02.09.2006 належну їй частку житлового будинку успадкував її чоловік [PERSON] , оскільки проживав із спадкодавцем на момент смерті. [PERSON] помер [INFO] та за життя 06.11.2006 склав заповіт, за яким належний йому на праві особистої власності житловий будинок, надвірні побудови, що знаходяться в [ADDRESS] і все майно, яке по закону буде належати на день його смерті де б воно не знаходилося і з чого б не склалось заповів [PERSON] . Заповіт від 06.11.2006 на день смерті [PERSON] не змінювався і не скасовувався. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема і на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по знаходяться в [ADDRESS] . З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої Теребовлянською державною нотаріальною конторою Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за №474/02-14 від 26.08.2025, вбачається, що при розгляді документів, було встановлено, що житловий будинок, розташований по [ADDRESS] зареєстрований за колгоспним двором, який складається з 2-ох членів, головою якого був [PERSON] . Після смерті [PERSON] зареєстровано спадкову справу за заявою спадкоємця за заповітом [PERSON] , інші спадкоємці не зверталися (а.с. 39-40). Оскільки [PERSON] помер [INFO] , тому до правовідносин щодо спадкування після його смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) 2003 року. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до частини першої статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що право позивачів має бути захищено у судовому порядку шляхом визнання права власності на майно. За умовами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів частини 1 статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Пунктом 1 частиною 2 статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи вищенаведене, визнання позову відповідачем, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, його право підлягає судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved