Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 09.12.2025 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 17.12.2024 року між сторонами укладено кредитний договір № 17.12.2024-100000697 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною договору. Відповідно до умов договору ТОВ «Споживчий центр» було надано кредит позичальнику [PERSON] шляхом перерахування суми кредиту на її банківську картку № 5168-74XX-XXXX-3275, у розмірі 26 000 грн, строком на 140 дні за процентною ставкою «Стандарт» у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, комісія, пов`язана з наданням кредиту 15% від суми кредиту. Кредитним договором було передбачено неустойку в сумі 260 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Дата повернення кредиту 05.05.2025 року. В подальшому, 25.03.2025 року шляхом укладення додаткового договору № 25.03.2025-100000986, строк кредитного договору № 17.12.2024-100000697 було продовжено до 20.05.2025 року, а далі 22.04.2025 року шляхом укладення додаткового договору № 22.04.2025-100000755 строк кредитного договору № 17.12.2024-100000697 було продовжено до 03.06.2025 року. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконувала, унаслідок чого, утворилась заборгованість у розмірі 22531,26 грн, що складається з тіла кредиту 12 595,79 грн, процентів - 5 934,61 грн, неустойки 4 000,86 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». За указаних обставин позивач, звернувшись в суд із даним позовом, просив стягнути з позивача на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 22 531,26 грн та судові витрати. ІІ. Стислий виклад позиції учасників справи. Представник позивача у позовній заяві просив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, без її участі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідачу [PERSON] була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі, яка йому була вручена 19.12.2025 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Правом на подання відзиву не скористалася. ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 15.12.2025 року відкрито провадження у справі постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 17.12.2024 року [PERSON] ознайомилася із пропозицією про кладення кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» та підписала її одноразовим ідентифікатором Е914 (а.с.21-24). В подальшому 17.12.2024 року відповідач підписав заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення договору № № 17.12.2024-100000697, згідно якого кредитодавець надає позичальнику кредит у сумі 26000 грн строком на 140 днів, дата повернення кредиту 05.05.2025 року, фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит (а.с.24-27). У відповідності до п. 5 договору позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та строку виплати кредиту, установлених договором, на підставі поданого до кредитодавця звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Кредитодавець також інформує позичальника про зміну строку повернення кредиту шляхом відправлення повідомлення в особистий кабінет позичальника на вебсайті кредитодавця, який є створеним на момент укладення даного кредитного договору або створюється позичальнику при укладенні ним даного договору, та є обраним за згодою з позичальником каналом для комунікації, для відправлення повідомлень про зміну строку повернення кредиту та строку виплати кредиту. Ініціювання споживачем продовження (лонгації, пролонгації) строку кредитування відбувається без змін умов попередньо укладеного договору в бік погіршення для споживача. Згідно п.7 договору комісія, пов`язана з наданням кредиту 15% від суми кредиту та дорівнює 3900 грн. Пунктом 15 договору передбачена неустойка: 260 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України становить 365 % річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми (база розрахунку). Максимальний розмір процентів відповідно до ст.625 ЦК України встановлюється законом (пункт 16 договору). Договір підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором Е914, який був надісланий на відповідний номер телефону (а.с.27). 25.03.2025 року позичальник [PERSON] звернулася до позивача з пропозицією про укладення додаткового договору до кредитного договору № 17.12.2024-100000697 від 17.12.2024 року, у відповідності до якої сторони домовились продовжити строк, на який надається кредит та строк дії договору, внести зміни в заявку та акцепт та з дати укладення даного додаткового договору викласти норми, встановлюючі строк, на який надається кредит, дату повернення (виплати) кредиту, графік платежів, строк дії договору, денну проценту ставку та її розрахунок в наступній редакції: строк, на який надається кредит 155 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту - 20.05.2025 року. Згідно нового графіку платежів позичальник зобов`язується сплатити заборгованість за договором, зокрема 08.04.2025 року в розмірі 5600,35 грн, 22.04.2025 року в розмірі 5600,35 грн, 06.05.2025року в розмірі 5600,35 грн та 20.05.2025 року в розмірі 5600,32 грн. Інші умови договору, не змінені даним додатковим договором, залишаються чинними у тій редакції, в якій вони викладені сторонами раніше і сторони підтверджують їх обов`язковість для себе. Додатковий договір підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором К893 (а.с.27зв-28). 22.04.2025 року позичальник [PERSON] звернулася до позивача з пропозицією про укладення додаткового договору до кредитного договору до кредитного договору № 17.12.2024-100000697 від 17.12.2024 року, у відповідності до якої сторони домовились продовжити строк, на який надається кредит та строк дії договору, внести зміни в заявку та акцепт та з дати укладення даного додаткового договору викласти норми, встановлюючі строк, на який надається кредит, дату повернення (виплати) кредиту, графік платежів, строк дії договору, денну проценту ставку та її розрахунок в наступній редакції: строк, на який надається кредит 169 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту - 03.06.2025 року. Згідно нового графіку платежів позичальник зобов`язується сплатити заборгованість за договором, зокрема 06.05.2025 року в розмірі 6382,48 грн, 20.05.2025 року в розмірі 6382,48 грн та 03.06.2025 року в розмірі 6382,51 грн. Інші умови договору, не змінені даним додатковим договором, залишаються чинними у тій редакції, в якій вони викладені сторонами раніше і сторони підтверджують їх обов`язковість для себе. Додатковий договір підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором К436 (а.с.29-30). Відповідно до листа №1-0312 від 03.12.2025року ТОВ «УПР» повідомлено ТОВ «Споживчий центр», про те, що в рамках договору на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024, укладеного між зазначеними сторонами, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 17.12.2024 року об 11:25:21 год. на суму 26000,00 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 597865930, призначення платежу: Видача за договором кредиту №17.12.2024-100000697 (а.с.35, 14-18). Із довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором року № 22.04.2025-100000755 від 22.04.2025 року за період з 22.04.2025 по 03.06.2025 року слідує, що загальний залишок заборгованості становить 22531,26 грн, з яких: 12595,79 грн основний борг; - 5934,61 грн - проценти; 4000,86 грн - неустойка (а.с.34). Як зазначено у позовній заяві, відповідачем було здійснено платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, а саме: на суму 5 600,36 грн. від 29.12.2024 року, на суму 5 650,00 грн від 13.01.2025 року, на суму 6 000,00 грн від 25.01.2025 року, на суму 5 036,63 грн від 09.02.2025 року, на суму 5 580,47 грн від 18.02.2025 року, на суму 5 427,04 грн від 10.03.2025 року, на суму 19 025,46 грн від 25.03.2025 року, на суму 500,00 грн від 09.04.2025 року, на суму 500,00 грн від 15.04.2025 року, на суму 500,00 грн від 17.04.2025 року та на суму 2222 грн. від 21.05.2025 року, що в загальному становить 56 041,96 грн. V. Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно статті 1056 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України). У постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що: «доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. У постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що: «у разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню». Дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Щодо стягнення неустойки. Пунктом 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто, в даному випадку законодавством звільнено позичальника від сплати неустойки(штрафу, пені) за прострочення своїх кредитних(боргових) зобов`язань У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Матеріалами справи підтверджено, що 17/12/2024 року у встановленому вказаними заявкою та пропозицією порядку, а також у відповідності до Закону «Про електронну комерцію», ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] строком на 140 календарних дні, який на підставі додаткових договорів було продовжено до 169 днів, уклали кредитний договір за заявкою в електронній формі № 17.12.2024 100000697 на суму 26 000 грн за процентною ставкою «Стандарт» у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка протягом усього строку користування кредитом та сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 3900 грн. Відповідач підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти), а також підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору №17.12.2024 100000697 від 17.12.2024 року, з якими вона попередньо ознайомилася. Акцептовані нею умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті. Крім того, відповідач розумів, що підписує кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором Е914, який був надісланий на відповідний номер телефону. Вказана сума позики була перерахована відповідачу на платіжну картку, що підтверджується листом ТОВ «УПР». Окрім того, у відповідності до положень додаткових договорів до кредитного договору №17.12.2024 100000697, укладених відповідачем з ТОВ «Споживчий центр», від 25.03.2025 року та 22.04.2025 року загальний строк, на який надається кредит було продовжено до 155 та 169 днів відповідно. Відповідачем здійснено часткове погашення заборгованості за вказаним договором на загальну суму 56 041,96 грн, а відтак на користь позивача підлягає стягненню несплачені тіло кредиту в розмірі 12 595,79 грн та відсотки за користування кредитом в сумі 5 934,61 грн. Стосовно вимоги позивача про стягнення із відповідача неустойки в розмірі 4 000,86 грн, то суд вважає, що остання до задоволення не підлягає, оскільки суперечить п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які передбачають особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань, зокрема, списання сум неустойки в період дії на території України воєнного стану з 24.02.2022 року по даний час. З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. VІІ. Судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1992,26 грн. На підставі ст.ст.549, 551, 625, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial