Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» через свого представника за довіреністю Кудіну А.В. звернулось до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою, в якій просить: стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №150*/4078910-СК від 14.11.2017 в розмірі 10293,70 грн., з яких: 5446,60 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4847,10 грн. - сума заборгованості за відсотками. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 14.11.2017 між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та [PERSON] укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №150/4078910-СК. Підписанням договору [PERSON] акцептувала публічну пропозицію АТ «Таскомбанк» та беззастережно приєдналась до умов Договору. Строк дії договору становить 365 днів з автоматичної пролонгацією, окрім випадків якщо банк прийняв рішення не продовжувати строк дії кредитного ліміту та у випадку направлення клієнтом до банку письмової заяви про відмову від користування лімітом Кредитної лінії та/або закриття поточного рахунку. 26.06.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/20-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за Кредитними договорами, Договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку №1 до Договору Факторингу №НІ/11/20-Ф від 26.06.2024 Реєстру прав вимог, ТОВ ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10293,70 грн., з яких: 5446,60 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4847,10 грн. - сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн. загальна заборгованість по комісії, 0,00 грн. пеня/штрафи. Всупереч умов кредитного договору відповідач не виконала свого зобов`язання, не повернула кредитні кошти у встановлений строк. Тому, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як новим кредитором, за кредитним договором №150/4078910-СК від 14.11.2017 в зазначених вище розмірах. Посилаючись на викладені обставини, просить суд позов задовольнити. Ухвалою судді від 20.10.2025 матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передані за підсудністю до Комунарського районного суду м.Запоріжжя. Ухвалою судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 18.11.2025, цивільну справу №336/8686/25 повернуто до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя за належною підсудністю. Ухвалою судді від 04.12.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач до суду не з`явилась, причин неявки суду не повідомила, будь-яких клопотань не надала, правом надати відзив не скористалась. Відповідач повідомлялась про час та місце розгляду справи у встановленому законодавством порядку шляхом надіслання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 14.11.2017 відповідач [PERSON] власноруч підписала Заяву-договір №150/4078910-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з можливістю встановлення кредитного ліміту), якою просила банк відкрити поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів та оформити платіжну картку, а також встановити на її поточний рахунок у гривні кредитний ліміт в рамках пакету послуг «Кредитка». У додатку № 1 до Заяви-договору №150/4078910-СК від 14.11.2017 сторони погодили наступні умови: мінімальний розмір ліміту кредитної лінії 1000,00 грн., максимальний 100000,00 грн., проценти за користування кредитним лімітом під час пільгового періоду - 0,0001%, після закінчення дії пільгового періоду 36,9%. Судом також досліджені паспорт споживчого кредиту за продуктами «Кредитна картка «Велика П`ятірка», заява-анкета на оформлення банківських продуктів, заява про відкриття поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів. Судом встановлено, що всі ці документи власноруч підписані [PERSON] 26.06.2024 між АТ «Таскомбанк» (клієнт) та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор)укладено договір факторингу №НІ/11/20-Ф. Відповідно до п. 2.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за Кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу та інші дані зазначаються і Реєстрі прав вимог, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною цього договору. Фактор ТОВ «ФК «ЄАПБ» свої обов`язки за договором факторингу виконав, сплативши клієнту суму фінансування, що підтверджено платіжною інструкцією №21522 від 26.06.2024. Відповідно до Додатку №1 до Договору Факторингу №НІ/11/20-Ф від 26.06.2024, яким є Реєстр прав вимог, ТОВ ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до [PERSON] за договором №150/4078910 від 14.11.2017 у загальному розмірі 10293,70 грн., з яких: 5446,60 грн. загальна заборгованість за тілом кредиту, 4847,10 грн. - загальна заборгованості за відсотками, 0,00 грн. загальна заборгованість по комісії, 0,00 грн. пеня/штрафи. Задовольняючи позов, суд виходить з таких норм чинного законодавства. Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом." Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Всупереч умовам Кредитного договору, відповідач не виконала свого зобов`язання, не здійснила дій на погашення існуючої заборгованості. За змістом ст. 208 ЦК України за загальним правилом у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною і юридичною особою, а договір між сторонами не становить виключення з цього правила. Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, яким є і договір між сторонами, укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. При ухваленні рішення суд враховує, що відповідач обґрунтованих заперечень проти позову не надав, жодним чином позовні вимоги не спростував. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує, що відповідач відзиву на позовну заяву не надав, проти існуючої заборгованості не заперечив. Таким чином, суд вважає, що заборгованість відповідача перед позивачем є повністю доведеною та підлягає стягненню в повному обсязі, а саме у розмірі 10293,70 грн., з яких: 5446,60 сума заборгованості по тілу кредиту, 4847,10 сума заборгованості по відсоткам. Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовну заяву задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved