Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 09.09.2025 вказану цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Радомишльського районного суду Житомирської області. Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд змінити спосіб стягнення та розмір аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 22.10.2014 стягнуто з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що не в змозі сплачувати визначений судом розмір аліментів, оскільки під час захисту Батьківщини отримав поранення у зв`язку з чим різко погіршився його стан здоров`я, встановлено І групу інвалідності, що призвело до звільнення зі служби та постійного лікування. Позивач зазначає, що окрім аліментів на сина [PERSON] він також сплачує аліменти на доньку [PERSON] , [INFO] , та має ще одну дитину [PERSON] , [INFO] , тому вважає за необхідне змінити спосіб стягнення з частки від доходу на тверду грошову суму у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Ухвалою суду від 06.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання, надано строк на подання відзиву та відповіді на відзив (а.с.45). 13.11.2025 до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи звернулася відповідач та повідомила про зміну свого прізвища на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.42). 25.11.2025 від відповідачки [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву по справі №930/2152/25, який не підписаний відповідачем (а.с.45-48). Відповідно до ч. 2 ст. 178 ЦПК України відзив підписується відповідачем або його представником. В зв`язку з тим, що відзив не підписаний відповідачем, суд не приймає до розгляду відзив відповідача та зазначає, що вказаний відзив долучається до матеріалів справи, однак не береться судом до уваги при вирішенні спору по суті. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони в судове засідання не з`явилися, однак від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, свої вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.80). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 22.10.2014 у справі №276/1308/14-ц стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від всіх видів його заробітку відповідача, але мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01.10.2014 (а.с.6). Відповідно до судового наказу Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 19.04.2023 у справі №276/484/23 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.03.2023 до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] 18.08.2023 уклав шлюб із [PERSON] (а.с.13), а згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] також є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Згідно Довідки про сплату аліментів №181 від 21.11.2025, виданої Немирівським відділом ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] дійсно сплачує аліменти на користь [PERSON] згідно виконавчого листа №276/1308/14 від 03.11.2014 (а.с.62). Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] являється батьком трьох дітей, двом дітям сплачує аліменти згідно судових рішень. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] від 06.11.2023 року [PERSON] має право на пільги, встановленні законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни, згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №674449 від 01.11.2023 йому встановлено Першу «Б» групу інвалідності безтерміново із висновком «Потребує сторонньої допомоги» (а.с.8, 14, 15). Згідно довідки військово-лікарської комісії №2025-0320-1225 від 20.03.2025 [PERSON] 28.07.2022 отримав важкі травми (поранення), пов`язані із захистом Батьківщини, потребує звільнення від виконання службових обов`язків на 30 календарних днів (на строк, необхідний для оформлення та затвердження свідоцтва про хворобу) (а.с.9). Як вбачається з Свідоцтва про хворобу від 20.03.2025 №2025-0320-1225 [PERSON] , [INFO] , непридатний військової служби (а.с. 10-11). Згідно Довідки вих. №669/0200-0216-07 від 15.08.2025 [PERSON] знаходиться на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області і отримує пенсію по інвалідності, яка станом на 15.08.2025 становить 11957,02 грн. на місяць (а.с.7). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 ЦПК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за позовом платника аліментів може бути зменшено раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я, тоді як право вибору способу стягнення аліментів належить лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів. Оскільки позивач є платником аліментів, а не одержувачем аліментів, які присуджені у частці від його доходу, а СК України вказує на можливість зміни способу стягнення аліментів лише на вимогу одержувача аліментів, [PERSON] не наділений правом звертатися до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів, а тому в задоволенні його позовних вимог в частині зміни способу стягнення аліментів з частини від заробітку на стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, необхідно відмовити з вказаних вище підстав. Схожі за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 644/4836/18 (провадження № 61-13257св19) та 24.02.2020 справі № 539/3532/18 (провадження № 61-10880св19). Зміна сімейного та матеріального стану, на які посилається [PERSON] у позовній заяві, можуть бути підставою для зміни розміру аліментів, що з нього стягуються за рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 22.10.2024, в порядку ст. 192 СК України. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За положеннями частини 4 статі 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З урахуванням змін, які були внесені до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Враховуючи, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , як сімейний, так і матеріальний стан позивача, як платника аліментів, змінився у зв`язку із народженням дитини, а після цього із значним погіршенням здоров`я, що суттєво впливає на його матеріальний стан, а також враховуючи, що сторони мають рівні обов`язки з утримання дитини та те, що позивачу безтерміново встановлено групу інвалідності Перша «Б» та він потребує сторонньої допомоги, окрім того, він перебуває в шлюбі та має на утриманні ще одну дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.12), а також має аліментні зобов`язання щодо утримання ще однієї дитини [PERSON] , [INFO] (згідно наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації в Хорошівському районному суді Житомирської області розглядається цивільна справа №930/2154/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення та розміру аліментів), суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом зменшення розміру стягнення аліментів з частини заробітку (доходу ) позивача до 1/6 частини щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів відповідає інтересам дітей позивача на достатній рівень їхнього матеріального забезпечення для гармонійного розвитку, а також не порушує прав сторін, на які покладається рівний обов`язок з утримання дитини.

Outcome: partial