Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок, як майно колишнього колгоспного типу двору в порядку спадкування за законом та як члена колишнього колгоспного типу двору та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В позові посилається на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно. Заповіт від його імені не посвідчувався. [INFO] померла її матір - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. Заповіт від її імені не посвідчувався. Матір проживала та була зареєстрована з батьком до дня його смерті та вели спільне господарство. З метою оформлення спадщини після смерті батьків позивач звернулась із заявою в Рава - Руську державну нотаріальну контору. Державний нотаріус Рава - Руської державної нотаріальної контори завів спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та видав свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Проте державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , котра померла [INFO] , яка була спадкоємницею свого чоловіка [PERSON] , котрий помер [INFO] , після котрого вона прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав: на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину господарських будівель і споруд по [ADDRESS] та на право на земельну частку (пай) площею 1,12 га., оскільки нею не подано необхідних документів, що посвідчують право власності на спадкове нерухоме майно. Позивач зазначає, що 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] була зареєстровано на [PERSON] , що підтверджується довідкою Червоноградського МБТІ. Станом на 30.06.1990р. головою двору в [ADDRESS] була [PERSON] , а членом двору: [PERSON] . Дані взяті з по господарської книги сільської ради за 1986 - 1990 рр. Станом на 15.04.1991 р. [PERSON] та [PERSON] не втратили права на частку в майні колгоспного типу двору за адресою [ADDRESS] . Отже всі члени колгоспного двору, а саме: [PERSON] та [PERSON] формально мають право згідно діючого на той час законодавства, на спільну власність у колгоспному дворі, а саме по 1/2 частині нерухомого майна колгоспного двору та по 1/2 частині господарських будівель і споруд даного двору, яке збереглося після його припинення. З метою оформлення права власності позивач звернулась в Добросинсько-Магерівську сільську раду Львівського району, Львівській області. Проте їй було відмовлено та усно роз`яснено, що реєстрація права власності на частки в будинку можлива лише за рішенням суду. Оскільки господарство в [ADDRESS] відносилося до колгоспного типу двору, члени двору мають право на частку в даному майні. Однак, з 01.01.2013 року змінено порядок реєстрації прав на нерухоме майно і відповідно до ч.1 п. 9 ст. 27 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація права власності на частки будинку можлива лише за рішенням суду. Ухвалою суду від 10.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі на 27.01.2026 року. Одночасно з метою своєчасного розгляду справи витребувано від Рава-Руської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) належним чином завірені копії спадкових справ, які заведені після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач в підготовче судове засідання не прибула, однак подала на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить позов задовольнити. Представник відповідача Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак на адресу суду подано клопотання, в якому відповідач зазначає, що заперечень щодо позову немає, та просить слухати справу у відсутності їх представника. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Рава-Руська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в підготовче судове засідання не прибув, однак нотаріальною конторою надано належним чином завірену копію спадкової справи №190/2024, яка заведена після смерті [PERSON] та додано інформаційну довідку про те, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заводилась. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності учасників справи та на підставі поданих до суду доказів. Оскільки учасники справи в підготовче судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджено копією свідоцтва про смерть [NUMBER] (арк.спр.10). [INFO] помер [PERSON] , що стверджено копією свідоцтва про смерть [NUMBER] (арк.спр.11). Згідно із копією свідоцтва про народження позивачки [NUMBER] встановлено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] (спадкова справа). У зв`язку із одруженням позивачка змінила своє дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (спадкова справа). Із довідки виданої Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області встановлено, що згідно записів в погосподарській книзі за 1991-1995 роки в житловому будинку, що в [ADDRESS] , соціальна група якого колгоспна, станом на 15.04.1991 року проживали та були зареєстровані: [PERSON] , 1931 р.н.- голова двору, [PERSON] , 1930 р.н.- чоловік (арк.спр.17). Рішенням виконавчого комітету Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області №85 від 30.05.2024 року про розподіл часток колишнього колгоспного двору проведено розподіл часток колишнього колгоспного двору [ADDRESS] в рівних частинах: частина за [PERSON] , частина за [PERSON] (арк.спр.13). Згідно з технічним паспортом виготовленим КП Львівської обласної ради «Червоноградським МБТІ», загальна площа будинку в [ADDRESS] становить 74,6 кв.м, житлова 35,3 кв.м., допоміжна 39.3 кв.м., з господарськими будівлями (арк.спр. 20-24). Із довідки виданої КП ЛОР "Червоноградське МБТІ" від 30.01.2024 року встановлено, що станом на 31.12.2012 року житловий будинок [ADDRESS] , зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Добросинської сільради 28.04.1989 р. згідно рішення Нестерівського райвиконкому від 27.04.1989 р. за №135 та записано в реєстрову книгу 28.04.1989 р. за №333(спадкова справа). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення ст.ст. 17,18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюється на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин що виникли раніше застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, що мала місце до цієї дати право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Оскільки померлі батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] значилися членами двору станом на 30.06.1990 року та на 15.04.1991 року, а тому мають право на рівні частки в майні двору. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року із змінами, внесеними згідно постанови ПВС України №13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року передбачено, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 р. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 р. спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. З метою оформлення спадщини після смерті батьків позивач звернулась із заявою в Рава- Руську державну нотаріальну контору. Після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , позивачка оформила частини житлового будинку [ADDRESS] , який належав спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 28.04.1989 року виконавчим комітетом Добросинської сільської ради на підставі рішення Нестерівського райвиконкому №135 від 27.04.1989 року та зареєстрованого 28.04.1989 року в Червоноградському міжміському бюро технічної інентаризації в реєстровій книзі за №333, що стверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим державним нотаріусом Рава-руської ДНК Львівської області від 29.06.2025 року (арк.спр.14). Проте державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , котра померла [INFO] , яка була спадкоємницею свого чоловіка [PERSON] , котрий помер [INFO] , після котрого вона прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав: на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , оскільки нею не подано необхідних документів, що посвідчують право власності на спадкове нерухоме майно, про що винесено нотаріусом постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії 16.09.2025 року (арк.спр.12). Відповідно до ч.1 ст. 120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. З копії свідоцтва про шлюб встановлено, що батьки позивачки з 1950 року перебували у зареєстрованому шлюбі (спадкова справа). Окрім того, померлому батьку позивачки [PERSON] на день смерті належала земельна частка (пай) площею 1,12 га. умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, земельна ділянка розташована на території Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області (колишня Добросинська сільська рада), право на яку належало її батьку [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі сертифікату серії ЛВ №162230 виданого головою Добросинської Ради народних депутатів 29.01.1938 року (арк.спр.15). З листа нотаріуса Рава-Руської державної нотаріальної контори від 06.10.2025 року №393/01-16 встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , на земельну частку (пай). Додатково повідомлено, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , в Рава-Руській державній нотаріальній конторі Львівськоїобласті заведена спадкова справа №190/2024 р. Інших спадкоємців, передбачених цивільним законодавством Укаїни, не має (арк.спр.13). Після смерті батька позивачки - [PERSON] , його дружина, а саме мати позивачки - [PERSON] , відповідно до положень ст. 529, ст. 549 ЦК УРСР в ред. 1963 року, фактично успадкувала належну йому частку в майні двору, та земельну частку (пай) оскільки проживала з ним на день смерті та вели спільне господарство, але не оформила нотаріально (спадкова справа). Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. На виконання вимог пункту 8 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Сертифікати саме такої форми належить подавати до нотаріальної контори. Однак, як встановлено судом, у позивача відсутній правовстановлюючий документ нового зразка на земельну частку (пай), виданий на ім`я її батька. Згідно з ст. 1216-1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або законність набуття такого права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд також враховує те, що відповідач не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались. Зібрані в справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є достатні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved