Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

22 грудня 2025 року представник позивача АТ "АКЦЕНТ-БАНК" Шкапенко О.В. подав до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором в сумі 53532 грн 76 коп. та судові витрати. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачка 18 липня 2018 року звернулася до АТ "Акцент-Банк" для отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку, підписавши відповідну анкету-заяву з наданням згоди на те, що така заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між нею та банком договір надання банківських послуг. Відповідачці надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту, на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідачка при укладанні Договору надала згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення, зменшення або анулювання) за рішенням та ініціативою Банку. Банк на боргові зобов`язання за кредитом і овердрафтом нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Умовами та правилами надання банківських послуг. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 20 грудня 2025 року має заборгованість в розмірі 53532 грн 76 коп., яка складається з наступного: 39414 грн 17 коп. - заборгованість за тілом кредиту та 14118 грн 59 коп. - заборгованість за відсотками. Відомості про рух справи, процесуальні дії у справі, стислий виклад позиції учасників справи. Ухвалою Богородчанського районного суду від 24 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача АТ "АКЦЕНТ-БАНК" в судове засідання не прибув, в позовних вимогах та в клопотанні про розгляд справи за відсутності позивача просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку - шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Крім того, інформація щодо розгляду даної справи наявна на офіційній сторінці Богородчанського районного суду Івано-Франківської області в мережі Інтеренет на веб-сайті судової влади. Про причини неявки [PERSON] суд не поінформувала, своїм правом на подання відзиву не скористалась, заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від неї не надходило. 02 лютого 2026 року постановлено ухвалу суду про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неприбуттям в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 05 листопада 2010 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у "А-Банку", в якій зазначено її згоду з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомлена з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами, зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті А-Банку www.a-bank.com.ua. Разом з тим, у даній заяві не зазначено тип карти, яка була оформлена відповідачці, та розмір кредитного ліміту (а.с.12,13, 20-28). 18 липня 2018 року відповідачка [PERSON] підписала простим електронним підписом (підтвердження дзвінком з номера +30973994678) паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка" (а.с. 13 зворот). За даними паспорта споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка", базова процентна ставка на залишок заборгованості в місяць (після закінчення пільгового періоду) становить: 3,9% - "Універсальна", 3,7% - "Універсальна GOLD"; реальна річна процентна ставка: 58,23% - "Універсальна", 56,44% - "Універсальна GOLD" (а.с.13). Матеріали справи не містять інформації, яку саме картку отримала відповідачка. Згідно з розрахунком банку, станом на 20 грудня 2025 року заборгованість позичальника за вказаним договором складала 53532 грн 76 коп., з яких: 39414 грн 17 коп. - за тілом кредиту та 14118 грн 59 коп. за відсотками (а.с. 9-11). До позовної заяви також долучено виписку по картці [PERSON] за період з 18 липня 2018 року до 20 грудня 2025 року, із якої встановлено, що позичальник використовувала кредитні, а не власні, ініціювавши самостійно встановлення кредитного ліміту на рівні 15000 грн, здійснювала зняття готівки, розрахунок в магазинах та поповнення мобільного телефону (а.с.14-16). На обґрунтування позову банк подав також витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ "АКЦЕНТ-БАНК" (а.с.20-28). Згідно з довідкою за картами, наданої Банком, [PERSON] в АТ "АКЦЕНТ-БАНК" відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки: № [NUMBER] , строком дії до серпня 2021 року; № [NUMBER] , строком дії до квітня 2027 року; № [NUMBER] , строком дії до грудня 2031 року та № [NUMBER] , строком дії до грудня 2031 року (а.с.18). Відповідно до довідки Банку за лімітами, за даним кредитним договором за період з 18 липня 2018 року по 20 грудня 2025 року встановлювалися ліміти в такому розмірі: 18 липня 2018 року 15000,00 грн за ініціативою відповідача, як клієнта банку; 06 червня 2024 року 40000,00 грн (збільшення) за ініціативою банку; 07 листопада 2024 року 45000,00 грн (збільшення) за ініціативою банку; 16 січня 2025 року 42820,00 грн (зменшення) за ініціативою банку; 05 березня 2025 року 41917,00 грн (зменшення) за ініціативою банку (а.с.17). Застосовані норми права. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України). Так, за ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. В силу ст. ст. 509, 525-526, 598, 610, 611, 622 ЦК України зобов`язаннями є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості і виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторони по зобов`язанню повинні сприяти одна одній у належному його виконанні, а у разі виникнення труднощів у однієї із сторін - всіляко сприяти зменшенню збитків. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Особа, яка порушила зобов`язання (не виконала його, або виконала з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання) повинна нести негативні наслідки такої поведінки, а саме, сплатити в межах позовної давності неустойку і відшкодувати збитки. При цьому, сторона не звільняється від виконання зобов`язання в натурі. Зазначене у повній мірі стосується і кредитних зобов`язань, які не виконані належним чином. Разом з тим, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Висновки суду за результатами розгляду справи. Судом встановлено, що відповідачкою 05 листопада 2010 року підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в подальшому 18 липня 2018 року, підписано простим електронним підписом, який підтверджений із номеру телефону [NUMBER] паспорт споживчого кредиту за прогрмамою "Кредитна картка". За даним кредитним договором за період з 18 липня 2018 року по 20 грудня 2025 року встановлювалися ліміти в такому розмірі: 18 липня 2018 року 15000,00 грн за ініціативою відповідача, як клієнта банку; 06 червня 2024 року 40000,00 грн (збільшення) за ініціативою банку; 07 листопада 2024 року 45000,00 грн (збільшення) за ініціативою банку; 16 січня 2025 року 42820,00 грн (зменшення) за ініціативою банку; 05 березня 2025 року 41917,00 грн (зменшення) за ініціативою банку (а.с.17). Доказів, що відповідачка кредитні кошти не отримувала та не користувалася, суду не надано. Згідно з розрахунком заборгованості за договором б/н від 18 липня 2018 року, станом на 20 грудня 2025 року заборгованість позичальника за вказаним договором складала 53532 грн 76 коп., з яких: 39414 грн 17 коп. - за тілом кредиту та 14118 грн 59 коп. за відсотками (а.с. 9-11). Враховуючи, що відповідачка взяті на себе зобов`язання перед банком не виконала, грошові кошти на погашення заборгованості сплачувала частково, внаслідок чого утворилася заборгованість, тому сума основного боргу (тіла кредиту), в розмірі 39414 грн 17коп., підлягає стягненню з відповідачки. Щодо заборгованості за процентами у розмірі 14118 грн 59 коп., то суд зазначає наступне. Звертаючись з позовом, АТ "А-Банк" посилалося на те, що між ним та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідно до якого АТ "А-Банк" надало відповідачу грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На підтвердження умов договору АТ "А-Банк" надало суду копію анкети-заяви відповідача, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ "АкцентБанк", розміщеного на сайті банку, паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка", банківську виписку по рахунку, довідку про встановлення кредитного ліміту, довідку за лімітами. Разом з тим, на думку суду, вищевказані документи не підтверджують наявність між сторонами домовленості щодо розміру процентів за користування кредитними коштами, а також наявність заборгованості по відсоткам у розмірі, визначеному позивачем (а.с.9-18). Так, у Анкеті-заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, Правилами користування, основними умовами обслуговування кредитування, розташовані в рекламному буклеті, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містять підпису позичальника, дати їх прийняття. Отже, неможливо встановити, на який період діяли такі правила, чи ознайомлений саме з ними позичальник. Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ "А-Банк" містить лише анкетні дані відповідачки, її контактну інформацію. Сама ж заява не містить жодних даних про умови кредитування. Зокрема, вона не містить відомостей щодо розміру процентів за користування кредитними коштами або будь-які інші умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ "А-Банк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ч. 2 ст. 10561 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За правилами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як зазначалось вище, у анкеті-заяві позичальника від 05 листопада 2010 року та у паспорті спроживчого кредиту за програмою "Кредитна картка" від 18 липня 2018 року процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена. Разом з тим, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, окрім тіла кредиту, стягнути також складову його повної вартості, а саме: заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами. Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг та паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка", що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, штрафи за порушення строків платежів та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови. При цьому матеріали даної справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка" розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. За таким обставин роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що констатовано у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Таким чином, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст .634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише, шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово можуть змінюватися самим АТ "А-Банк" в період з часу виникнення спірних правовідносин (05 листопада 2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (22 грудня 2025 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка", які найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу, як позичальнику, Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір та сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка" не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з ч. 4 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Правила надання банківських послуг АТ "А-Банк", з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17), а отже суд вважає за необхідне застосував вказаний правовий висновок, тому доводи позивача в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Посилання позивача на те, що умови кредитування викладені в паспорті споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка", який відповідачка підписала електронним підписом, що свідчить про погодження всіх істотних умов договору, суд не може вважати підтвердженими. В анкеті-заяві відсутні відомості, яку саме картку отримала відповідачка, кредитний ліміт, тоді як паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка", містять умови щодо кредитування двох кредитних продуктів. Зазначене позбавляє суд можливості встановити дійсні обставини справи, перевірити розрахунок заборгованості та дійти обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості в частині відсотків за користування кредитом. За даними паспорта споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка", базова процентна ставка на залишок заборгованості в місяць (після закінчення пільгового періоду) становить: 3,9% - "Універсальна", 3,7% - "Універсальна GOLD"; реальна річна процентна ставка: 58,23% - «Універсальна», 56,44% - "Універсальна GOLD" (а.с.13). Однак, матеріали справи не містять інформації, яку саме картку отримала відповідачка. Таким чином, зазначений паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка" містить узагальнену інформацію про можливі умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19). Таким чином, з урахуванням наведеного, суд, враховуючи зазначену позицію Великої Палати Верховного Суду, приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог АТ "А-Банк" про стягнення з відповідача відсотків у повному обсязі, оскільки позивач не надав доказів щодо обґрунтованості їх нарахування, і виписка по картці відповідачки таких даних не містить. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача АТ "АКЦЕНТ-БАНК" заборгованість за кредитним договором б/н від 05 листопада 2010 року, який активований 18 липня 2018 року, в сумі 39414 грн 17 коп. - заборгованість за тілом кредиту. В решті заявлених позовних вимог слід відмовити. Розподіл судових витрат. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, та враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 1783 грн 52 коп. судового збору (39414 грн 17 коп. х 2422,40/53532 грн 76 коп. =1783 грн 52 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial