Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Представник заявника звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , померлий [INFO] , який до дня смерті проживав за адресою: [ADDRESS] , є батьком [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер батько заявника, [PERSON] . До дня смерті батько проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті залишилось спадкове майно, яке складається, у тому числі, і з житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою. Являючись єдиним спадкоємцем після смерті батька, 12.04.2017 року [PERSON] звернувся із заявою до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Шустової Н.С., якою була заведена спадкова справа №6/2016. Але листом № 168/02-14 від 27.11.2024 року приватний нотаріус повідомила заявника що в наданих ним документах розбіжність у записах прізвищ, що на даний час є перешкодою у прийнятті спадщини. В свідоцтві про народження серії [NUMBER] , вид. Маяківською сільською радою Одеського району Одеської області від 30.11.1974 року, і прізвище заявника, і його батька записане як « [PERSON] » (російською, як мовою оригіналу). В паспорті заявника серії [NUMBER] , виданого 19.01.2001 року Біляївським РВ УМВС України в Одеській області, його прізвище записане як « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про смерть батька серії [NUMBER] , виданого 17.10.2016 року виконавчим комітетом Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області на підставі паспорту громадянина України, прізвище батька записане як « [PERSON] ». У зв`язку з вказаними розбіжностями приватний нотаріус рекомендувала заявнику звернутись до суду з питання встановлення факту родинних відносин між ним та його батьком [PERSON] , який помер [INFO] . Така розбіжність написання прізвища батька в документах є наслідком вільного перекладу з російської на українську мову, і така обставина перешкоджає заявнику реалізувати його право щодо оформлення спадщини, у зв`язку з чим звернувся до суду з вказаною заявою. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 25 серпня 2025 року відкрито окреме провадження по справі, з призначенням судового засідання та витребувано у приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Шустової Н.С. належним чином завірену копію спадкової справи №6/2016, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . У судовому засіданні представник заявника наполягала на задоволенні заяви. Представник заінтересованої особи до судового засідання не з`явився, однак, через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти вказаної заяви (а.с. 16). Заслухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.10.2016 року (а.с. 8). Як вбачається з заповіту, який посвідчений 23.12.2015 року секретарем виконавчого комітету Маяківської сільської Ради Шевченко Л.М., усе майно [PERSON] , [INFO] , що на день його смерті буде йому належати, та на що він за законом матиме право, заповідає [PERSON] , [INFO] (а.с. 23). Як вбачається з матеріалів спадкової справи, міститься заява [PERSON] , про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 19-56). Однак листом № 168/02-14 від 27.11.2024 року приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Шустовою Н.С. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] , у зв`язку з неможливістю встановити факт родинних відносин між заявником та [PERSON] через розбіжності в наданих ним документах та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 9). Разом з тим, факт родинних відносин, а саме, те що [PERSON] , померлий [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , підтверджується: свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 30.11.1974 року, згідно якого батьками заявника вказані: батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 7), довідкою № 1297 від 28.12.2016 року, виданою виконавчим комітетом Маяківської сільською ради Одеського району Одеської області, з якої вбачається, що [PERSON] , померлий [INFO] , дійсно по день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , разом з ним проживали та вели спільне господарство його дружина [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] ,, [INFO] (а.с. 8), вказане також підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] .. За змістом частини першої статті 293 ЦПК України (далі ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження встановлюються факти, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Outcome: approved