Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та просить стягнути з [PERSON] , аліменти на період навчання, на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 4 000 (чотири тисячі гривень) 00 копійок, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову, до досягнення дитиною 23 років. В обґрунтування позову зазначила, що у відповідності до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 24 березня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, його батьками є: батько [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 5 липня 2025 року Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що зроблено відповідний запис 58. На сьогодні, синові [PERSON] , [INFO] , виповнилося 19 (дев`ятнадцять) років, та відповідно до чинного законодавства набув повноліття. Відповідно до чинного законодавства України, право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає син чи дочка, а також останні. Так, у відповідності до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 06.02.2019 року за № 916/22-13 син [PERSON] зареєстрований разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У 2025 році син [PERSON] вступив на навчання до Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини на денну форму навчання та є студентом І-го курсу, а період навчання складає з 01.09.2025 року по 30.06.2028 року, що підтверджується довідкою навчального закладу від 01.09.2025 № 2674. У зв`язку із навчанням сина [PERSON] , його матір [PERSON] повністю несе витрати на оплату підручників, харчування, канцелярського приладдя, та інших, що пов`язані із навчанням сина. При цьому [PERSON] не працевлаштований та немає жодних видів доходів, оскільки повністю задіяний у навчальному процесі, так як навчається на денній формі навчання. Позивач вказує, що [PERSON] є особою працездатного віку, протипоказань до роботи не має, а тому не позбавлений можливості заробляти на життя та надавати матеріальну допомогу своїй дитині. З метою добровільного врегулювання спору щодо утримання дитини на період навчання [PERSON] повідомила про потребу сина [PERSON] в утриманні на період навчання, однак [PERSON] відмовився добровільно вирішити дане питання, від укладення договору про добровільне утримання сина відмовився. 2. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 21 листопада 2025 було відкрите провадження у даній справі, а такожроз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками було надіслано 27.11.2025 року рекомендованим листом, проте вказаний лист повернувся до суду з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У відповідності до п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи. 08.12.2025 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, у якому останній вказує, що відповідач з позовними вимогами не погоджується, оскільки представник позивача в позові зазначив, що в 2024 та в 2025 році відповідач відчужив майно, а отже за рахунок цього збагатився. При цьому дане майно було відчужено саме на користь [PERSON] . Вказане підтверджується довідкою приватного нотаріуса від 12 вересня 2025 року, згідно з якої зазначено, що 30 травня 2024 року приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. був посвідчений договір дарування земельної ділянки та садового будинку № [NUMBER] з належними господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в Об`єднанні садівничих товариств м. Умані Садівничому товаристві «Будівельник» від мені [PERSON] на користь [PERSON] . Довідкою приватного нотаріуса Коляди О.П. підтверджено, що 22 травня 2025 року частини квартири відповідач також подарував синові. Також батько на сина 08 травня 2025 року перереєстрував і свій транспортний засіб CITROEN BERLINGO, 2007 р.в., що підтверджується роздруківкою з Реєстру. Таким чином, на даний час син забезпечений не тільки власним житлом завдяки батькові, а й додатковою нерухомістю та транспортним засобом, яку повнолітній син вправі здати у найм або продати. Крім того, як бачимо з довідки він навчається на бюджетній формі навчання, а отже повинен отримувати академічну стипендію мінімальний розмір якої становить 1510,00 гривень, проте чомусь всі дані факти приховуються позивачкою від суду. При цьому відповідач у віці 54 роки залишився без власного житла та майна, яке віддав сину. На даний час проживає в будинку своєї дружини [PERSON] . Є батьком багатодітної сім`ї, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Батько старших дітей помер [INFO] , а відносно [PERSON] , [PERSON] є матір`ю-одиначкою. В силу статті 268 СК України відповідач зобов`язаний утримувати їх, що на даний час і робить. На підставі викладеного просить суд повністю відмовити в задоволенні позову. 15.12.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача [PERSON] адвоката Кравченка Р.М., у якій зазначено, що у відзиві відповідач стверджує, що син «повинен отримувати» академічну стипендію та що ця обставина нібито приховується від суду. Повідомляю, що [PERSON] академічної стипендії не отримує. Стверджуючи про те, що [PERSON] «повинен отримувати» стипендію, не може мати доказову базу стверджувальної обставини, яка не підкріплена жодними засобами доказування. При зауважує, що навіть у разі наявності будь-яких виплат/стипендії, це саме по собі не свідчить про відсутність потреби у матеріальній допомозі, оскільки витрати на проживання, проїзд, харчування, навчальні матеріали та інші потреби студента є значними та постійними. Саме тому позов заявлено у твердій грошовій сумі. Відповідач посилається на те, що в різні періоди він подарував сину окремі об`єкти нерухомого та рухомого майна (садовий будинок/земельна ділянка, частина квартири, транспортний засіб) і робить висновок, що син «не потребує» аліментів та може «здати в найм або продати» майно. Такі доводи є необґрунтованими. Наявність майна у власності не тотожна наявності регулярного доходу, який би покривав щомісячні потреби студента. Відповідач не надав жодних доказів того, що син фактично отримує дохід від цього майна (орендна плата тощо) або що реалізація такого майна є реалістичним і безпечним способом забезпечення поточних витрат на навчання та проживання. Добровільне дарування відповідачем майна (у тому числі на користь дитини) не звільняє його від установленого законом обов`язку утримувати повнолітню дитину на період навчання та не може бути використане як спосіб уникнення аліментних зобов`язань. Крім того, сторона Відповідача умисно ухиляється від згадки про те, що садовий будинок та земельна ділянка, яка була подарована, належала подружжю [PERSON] та [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності, і фактично ним подаровано по 1/2 від кожної частини будинку та земельної ділянки, і це була їхня спільна згода, подружжя, ще на той час, Суслої та [PERSON] . Окремо звертає увагу на позицію представника Відповідача про подарований автомобіль 8 травня 2025 року це не відповідає дійсності, оскільки транспортний засіб, про який згадується у відзиві, ніколи не належав [PERSON] , а належав [PERSON] , яка 8 травня 2025 року подарувала транспортний засіб Сітроен Берлінго 2007 року своєму синові [PERSON] , а своєму колишньому чоловікові [PERSON] сплатила кошти в сумі 3000 (три тисячі) американських доларів за відсутність будь яких претензій за вказаний автомобіль, саме у той день, коли між ними була досягнута згода подарувати частину квартири на сина [PERSON] . У підтвердження чого додається договір дарування від 08.05.2025 року та розписка [PERSON] від 22.05.2025 року. Вказує, що наявність у відповідача інших утриманців може враховуватись судом при визначенні розміру аліментів, однак не звільняє відповідача від обов`язку утримувати власного повнолітнього сина, який продовжує навчання. 3. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви та висновки суду. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі до 05 липня 2025 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , який є повнолітнім. [PERSON] зареєстрований та проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з довідки №2674 від 01.09.2025, [PERSON] є студентом І курсу освітнього ступеню бакалавр, спеціальність: середня освіта (мистецтво, музичне мистецтво) Уманського державного педагогічного університету ім. П. Тичини, денної форми навчання; основа навчання бюджетна. Термін навчання: з 01.09.2025 по 30.06.2028 р. Позивач вказує, що син перебуває повністю на її утриманні, позивач повністю несе витрати на оплату підручників, харчування, канцелярського приладдя та інших витрат, при цьому [PERSON] не працевлаштований та не має інших доходів, оскільки повністю задіяний у навчальному процесі. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Протилежного судом встановлено не було. Таким чином, повнолітній [PERSON] об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, оскільки сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. Такого висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 23.01.2019 року у справі №346/103/17, де суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Такий правовий висновок, міститься у рішенні Верховного Суду від 04.07.2018 року, справа № 308/13136/16-ц, предметом розгляду якої було питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч. 1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , одружений з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 19.07.2025. На утриманні має трьох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які є дітьми його дружини [PERSON] від попередніх стосунків. Батько [PERSON] та [PERSON] [PERSON] помер [INFO] . Відомості про батька [PERSON] у суду відсутні. Відповідач вказує, що не має можливості сплачувати аліменти, оскільки у 2024 та 2025 році відчужив своє майно на користь сина [PERSON] . Як вбачається з копії довідки №277/01-16 від 12.09.2025 30.05.2024 приватним нотаріусом був посвідчений договір дарування земельної ділянки та садового будинку №1137 з належними господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться в Об`єднанні садівничих товариств м. Умань Садівничому товаристві «Будівельник» в місті Умань Уманського району Черкаської області, від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] . Також, як вбачається з довідки №261/01-16 від 16.09.2025, 22 травня 2025 року було посвідчено договір дарування частки у праві власності на квартиру, де [PERSON] подарував і безоплатно передав своєму синові [PERSON] частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідач вказує, що 08.05.2025 року перереєстрував на сина свій транспортний засіб CITROEN Berlingo, 2007 р.в.. Проте судом встановлено, що вказаний транспортний засіб належав позивачці [PERSON] , що підтверджується копією договору дарування транспортного засобу №7142/20255327493, відповідно до якого [PERSON] подарувала транспортний засіб сину [PERSON] . Також встановлено, що [PERSON] . 22.05.2025 сплатила [PERSON] 3000 американських доларів США в рахунок компенсації частини права власності на автомобіль CITROEN Berlingo, 2007 р.в., що підтверджується копією розписки написаної [PERSON] . Даючи оцінку наведеним аргументам, суд виходить із наступного. Так, за змістом ст.190 СК України той з батьків, з ким проживає дитина, і той з батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору. Набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно. У разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов`язується самостійно утримувати її. Доказів укладення між сторонами договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно суду надано не було. Окрім того, за своєю природою договір дарування є безоплатним, а тому дарувальник не має права вимагати від обдаровуваної особи вчинення на користь дарувальника будь-яких дій майнового або немайнового характеру. З огляду на зазначене, суду відхиляє доводи відповідача. Однак, при цьому суд враховує, що [PERSON] у власності будь-якого нерухомого майна не має, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.09.2025 року. Доказів його працевлаштування на даний час суду надано не було. Також судом встановлено, що [PERSON] 19.07.2025 року повторно одружився, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей. Аргументи позивача про спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі 4000 грн. у твердій грошовій сумі щомісячно, суд вважає безпідставними, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин суду надано не було. Суд звертає увагу на те, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Одночасно суд відхиляє аргументи [PERSON] про його неспроможність сплачувати аліменти, оскільки необхідність утримувати неповнолітніх дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині, яка її потребує у зв`язку із продовженням навчання. Також суд зауважує, що [PERSON] 54 роки, він є працездатною особою, суду не надано доказів, що за станом свого здоров`я відповідач не спроможний сплачувати аліменти. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати повнолітнього сина, оскільки останній потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням в університеті, а отже існують правові підстави для стягнення з нього аліментів. Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує обставини, зазначені у статті 182 СК України, зокрема, наявність у відповідача на утриманні неповнолітніх дітей, відсутність доходів, які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі, запропонованому позивачем, та приходить до висновку, що [PERSON] фактично спроможний надавати допомогу на утримання повнолітнього сина у твердій грошовій сумі 2000 грн., щомісячно. Саме такий розмір аліментів є обґрунтованим та відповідатиме інтересам батька та повнолітнього сина, забезпеченню його рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку та не поставить відповідача в скрутне матеріальне становище. На підставі викладеного позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню частково. В силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду допускається до негайного виконання у межах суми розміру аліментів за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial