Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

21.08.2025 року до суду через систему «Електронний суд» звернулась із позовною заявою [PERSON] в особі свого представника - адвоката Шишки Ю.О., в якій вона просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.08.2025 р. і до досягнення дитиною повноліття. Також просить суд стягнути з Відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову зазначила, що Позивач та Відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . З 09.06.2022 року вони з відповідачем перебували у шлюбі. На даний час офіційно зареєстрований шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 16.05.2025 року у справі № 758/3683/25. На дату звернення до суду неповнолітній [PERSON] проживає разом з Позивачем, перебуває на її повному матеріальному утриманні. Посилається на те, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку. Такий рівень Позивач одноосібно не може забезпечити, а тому батько, який є здоровим та працездатним, має можливість сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), що не буде непосильним чи обтяжливим для Відповідача. Інших дітей у Відповідача немає, особи, яких він утримує матеріально також відсутні. Факт батьківства підтверджений документально, в зв`язку з чим [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 29.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано Відповідачу строк для подання відзиву на позов, Позивачу - відповіді на відзив. 03.11.2025 року до суду надійшов відзив від представника Відповідача - адвоката Придувалова В.В., у якому зазначено, що Відповідач визнає позовні вимоги частково та просить визначити аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Сторона Відповідача заперечує проти обставин, які були наведені у позовній заяві. Зокрема, сторона Позивача приховала та не повідомила суду обставин, які свідчать про об`єктивний стан здоров`я Відповідача, його майнові витрати на хвору матір та сестру, а також скрутне майнове положення. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань- фізична особа-підприємець [PERSON] припинив свою підприємницьку діяльність. З виписки № 22995 із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] вбачається, що останній був госпіталізований та перебував на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні № 8 з 23.09.2025 року по 29.09.2025 року. Відповідач має проблеми зі здоров`ям, що підтверджується документально. Крім того, Відповідач має рідну сестру - [PERSON] , [INFO] , яка також має проблеми зі здоров`ям. Мати Відповідача - [PERSON] , [INFO] , яка має першу групу інвалідності і згідно довідки до акту медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 266528 потребує постійної сторонньої допомоги. Зазначене, потребує у Відповідача значних і постійних фінансових витрат. Відповідач не відмовляється від свого батьківського обов`язку щодо утримання дитини, ним повністю усвідомлюється значення і важливість забезпечення дитини належним рівням життя, необхідним для її фізичного, розумового, морального і соціального розвитку. Вважає, що з урахуванням наведених обставин, вимога Позивача щодо встановлення більшого розміру аліментів є надмірною та такою, що не відповідає реальним матеріальним можливостям Відповідача. 14.11.2025 року через систему «Електронний суд» від представника Позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що Позивач категорично не погоджується з рядом тверджень, зазначених у ньому, виходячи з наступних підстав. Сестра Відповідача - [PERSON] , [INFO] , має повнолітнього сина та чоловіка ( [PERSON] та [PERSON] ). Жодних розрахункових документів (фіскальних чеків, банківських виписок, платіжних інструкцій, квитанцій тощо) Відповідачем суду не надано як факт підтвердження проведення розрахунків за придбання медичних препаратів для лікування своєї сестри, за оплату її медичних послуг (консультацій лікарів, за проведення оперативного втручання, за амбулаторне та стаціонарне лікування тощо). Також долучені до відзиву копії виписних епікризів, протоколів та результатів дослідження, медичної картки амбулаторного хворого №18449/15 (виключно першої титульної сторінки) стосовно [PERSON] , сестри Відповідача датуються 09.12.2015р., 09.02.2024 р., 03.04.2023 р., 11.04.2023 р., 13.04.2018-23.04.2018р. (хірургічне втручання), 02.07.2019-10.07.2019 р. (хірургічне втручання), 12.04.2023- 28.04.2023 р. (хірургічне втручання). Отже, всі вищезазначені періоди суттєво передують даті, коли Позивач та Відповідач перестали разом проживати, передують даті розірвання шлюбу 16.05.2025 року, а також даті заявлення позову про стягнення аліментів з Відповідача на утримання його неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Крім того, всі долучені документи стосовно стану здоров`я [PERSON] є документами, що містять конфіденційну інформацію. До відзиву на позовну заяву Відповідачем не долучено жодної інформованої згоди про дозвіл від [PERSON] на розголошення її стану здоров`я та діагнозів. Отже, такі копії медичної документації є недопустимими доказами у справі, які не можуть бути взяті до уваги судом при ухваленні судового рішення. Згідно з копій медичних документів матері Відповідача інвалідність була встановлена з 18.01.2024 року, тобто цей період значно передував даті, колиПозивач та Відповідач перестали проживати разом, даті розірвання шлюбу 16.05.2025 року, а також даті заявлення позову про стягнення аліментів з Відповідача на утримання його неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Крім того, як вже відомо мати Відповідача має доньку - [PERSON] , яка не має інвалідності або статусу непрацездатності, більше того не є військовозобов`язаною особою, а отже, в порядку ст. 51 Конституції України, ст. 202 Сімейного кодексу України також зобов`язана піклуватися про свою матір. Тобто піклування та утримання матері не зводиться виключно на Відповідачеві. Також представник позивача звертає увагу на те, що рішення про припинення підприємницької діяльності Відповідача внесено 02.10.2025 року, про що останній особисто повідомив Позивача у листуванні в месенджері. Все вищезазначене свідчить про недобросовісну поведінку Відповідача і спрямованість таких дій на штучне заниження своїх доходів. Припинення ФОП не може вважатися обставиною, яка об`єктивно впливає на зменшення реальних можливостей Відповідача утримувати дитину, оскільки Відповідач продовжує здійснювати ту саму діяльність неформально та фактично отримує дохід, приховуючи його від офіційного обліку. Така поведінка суперечить принципам добросовісності. З банківської виписки з рахунку Позивача за період 01.01.2025 року по 08.11.2025 року вбачається, що до травня 2025 року Відповідач стабільно перераховував Позивачеві щомісячно 10 000 грн на утримання спільного сина. З травня 2025 року такі виплати припинилися через ескалацію конфлікту з боку Відповідача, яка супроводжувалась погрозами залишити Позивача «ні з чим» та пов`язана із датою розірвання шлюбу. Враховуючи вищезазначені щомісячні виплати у 10 000 грн, що перевищують в кілька разів мінімально гарантований розмір аліментів на одну дитину відповідного віку у 2025 році, сторона позивача вважає, що Відповідач може сплачувати аліменти у розмірі 1/4 від своїх щомісячних доходів. В судове засідання позивач не з`явилася, 27.01.2026 року від представника Позивача надійшла заява про розгляд справи без участі Позивача та його представника, за наявними матеріалами у справі. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.05.2023 року, виданим 13.08.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. 09.06.2022 року укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис № 796, після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON] , дружині - [PERSON] . Відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 16.05.2025 року у справі № 758/3683/25 шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано. Крім того, судом встановлено, що Позивач та їхній з Відповідачем неповнолітній син проживають разом та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань- фізична особа-підприємець [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) припинив свою підприємницьку діяльність. З виписки № 22995 із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] вбачається, що останній був госпіталізований та перебував на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні № 8 з 23.09.2025 року по 29.09.2025 року. Відповідач зазначає, що має проблеми зі здоров`ям, що підтверджує довідками відділення променевої діагностики КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» від 25.04.2025 року, від 06.05.2025 року, детальною інформацією про діагнози та звернення до лікаря із застосунку «HELSI+». Відповідач має рідну сестру - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 20.01.1981 року та свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 08.07.1976 року. Відповідач зазначає, що його сестра - [PERSON] має проблеми зі здоров`ям, що підтверджує виписними епікризами хірургічного відділення Київського міського клінічного онкологічного центру від 09.12.2015 року, від 13.04.2018 року, від 10.07.2019 року, від 28.04.2023 року медичною карткою амбулаторного хворого № 18449/15 від 07.12.2015 року, протоколами та результатами медичних обстежень особи. Мати Відповідача - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 20.01.1981 року, з 18.01.2024 року має першу групу інвалідності по загальному захворюванню, довічно і згідно довідки до акта медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 266528 від 07.02.2024 року потребує постійної сторонньої допомоги. Судом беруться до уваги те, що в обґрунтування позову Позивач стверджує, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з нею, перебуває на її повному матеріальному утриманні. Відповідач в утриманні сина з травня 2025 року участі не приймає, Позивач самостійно забезпечує дитину. При цьому, Відповідач не заперечив фактів проживання дитини разом з матір`ю, а також того, що на даний час не приймає участі у матеріальному утриманні їхньої дитини. Більше того, Відповідач визнає свій батьківський обов`язок щодо утримання дитини, ним повністю усвідомлюється значення і важливість забезпечення дитини належним рівнем життя, необхідним для її фізичного, розумового, морального і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на наведене, проаналізувавши встановлені вище обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання їхньої спільної неповнолітньої дитини. Вирішуючи питання розміру аліментів, суд враховує те, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, право вибору способу стягнення аліментів (в частці від доходу або в твердій грошовій сумі) належить саме позивачу. Позивач обрала спосіб стягнення аліментів - в частці від доходу. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімум для дитину відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про державний бюджет на 2026 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 років до 18 років, до вікової категорії якої належать діти сторін у справі, становить: з 1 січня 2026 року - 3 512 грн. Судом встановлено, що Відповідач за своїм віком належить до працездатних осіб, мешкає окремо від дитини, документів щодо його офіційного працевлаштування суду та розміру заробітку (доходу) не надано. Крім того, Відповідач має проблеми зі станом здоров`я, разом з тим суду не представлено доказів того, що Відповідач несе значні матеріальні витрати на своє лікування. Відсутність таких доказів унеможливлює надання судом оцінки співвідношення розміру заробітку (доходу) Відповідача та його витрат на лікування. Також суд не приймає до уваги те, що Відповідач несе витрати на утримання своєї матері та сестри, оскільки суду не представлено ні доказів понесення Відповідачем матеріальних витрат на лікування таких осіб, ні доказів того, що зазначені особи проживають разом з Відповідачем або повністю утримуються за його рахунок. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і обов`язку її утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Крім того, вирішуючи такий спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дітей та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Також судом беруться до уваги положення ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, якими передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно з ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Постановляючи рішення суд враховує, що в даному судовому провадженні позивачем не ставилось питання про стягнення додаткових витрат на дитину, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню саме на утримання дитини, а тому за Позивачем залишається право на звернення до суду у встановленому законом порядку щодо участі Відповідача у додаткових витратах згідно ст.185 СК України. На підставі ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. А відтак, у кожній зі сторін є право на звернення до суду в разі настання таких обставин. Крім того, у позивача, в разі необхідності, залишається право на звернення до суду про зміну способу стягнення аліментів (зміна частки на тверду грошову суму). Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також зважаючи на встановлений ст. 180 Сімейного кодексу України спільний обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з Відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно. З урахуванням положень ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України суд вважає вірним встановити розмір аліментів, який відповідатиме положенням вказаної статті Сімейного кодексу, тобто не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved