Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

29 січня 2026 року [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою, у якій просить встановити факт смерті на тимчасово окупованій території України громадянина України [PERSON] , [INFO] , стать чоловіча, місце народження: смт Гірне, м. Харцизьк, який помер [INFO] в н.п. Новоселівка Перша, Ясиноватського району Донецької області у віці 40 років. Зазначає, що встановлення даного факту необхідно їй для оформлення пенсії по втраті годувальника її дитини [PERSON] , [INFO] , яка є донькою [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29 січня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 29 січня 2026 року на 15-годину 00 хв. В судове засідання заявниця не з`явилась, подала заяву, в якій просить розглядати дану справу без її участі, заяву підтримує у повному обсязі. Заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судового засідання свого представника суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 вересня 2011 року між заявницею [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований виконкомом Хустянської сільської ради Буринського району Сумської області, актовий запис № 02 (а.с. 12). Під час шлюбу [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , батьком якої є [PERSON] (а.с. 10). Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 05 квітня 2023 року з урахуванням ухвали цього ж суду від 06 квітня 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 13-14, 15). Отже, заявниця [PERSON] є колишньою дружиною [PERSON] та законним представником малолітньої [PERSON] , батьком якої є [PERSON] . Відповідно до відомостей, що містяться у свідоцтві про смерть № [NUMBER] , виданого 22 листопада 2024 року нелегітимним органом Відділом запису актів громадянського стану Харцизького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 40 років в н.п. Новоселівка Перша, Ясиноватського району Донецької області (актовий запис № 1416) (а.с. 6). Згідно з медичним свідоцтвом про смерть від 05 листопада 2024 року серії 60 № 215900090 та довідкою про причину смерті від 29 листопада 2024 року № 466/03-92, [PERSON] помер [INFO] , причина смерті інші уточнені травми із залученням декількох областей тіла (а.с. 7-8, 9). Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року за № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, с. Новоселівка Перша Очеретинської селищної територіальної громади Донецької області з 21 серпня 2024 року є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України. Частинами 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правових режимів на тимчасово окупованих територіях України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі встановлення факту смерті на окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду України з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права (справи проти Туреччини, Молдови та Росії). Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» зазначив, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою вищезазначених рішень, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Тобто, документи видані органами чи установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статтею 317 ЦПК України. Даючи оцінку допустимості наданих суду доказів, а саме документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положенням частини 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи все вищевикладене, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає необхідним встановити факт смерті громадянина України, [PERSON] , [INFO] , стать чоловіча, місце народження: смт Гірне, м. Харцизьк, Донецької області, який помер [INFO] в н.п. Новоселівка Перша, Ясиноватського району Донецької області, Україна у віці 40 років. Відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, а тому необхідно допустити негайне виконання рішення у зазначеній справі.

Outcome: approved