Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

ТОВ "Іннова-Нова" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 36 160 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що 26.05.2025р. між позивачем та [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у кредит №8315040525, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірі 8000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок (банківську картку) позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою. Договір укладено в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст.3, 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію". Позивач зазначає, що відповідно до ст.ст.509, 526, 527, 530, 1054 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та закону. Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Позивач зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, передбаченому умовами договору. В порушення умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та допустила виникнення заборгованості, розмір якої становить 36160 грн., з яких 8000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10960 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 200 грн. комісія, 16000 грн. - пеня. За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 36160 грн., а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою від 30.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачці встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Інших процесуальних дій не вчинялося. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданому до суду клопотанні просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України. Правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористалася, заперечень щодо позову до суду не подала, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно абз.2 ч.1 ст.131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно адресної довідки від 29.10.2025 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та саме за вказаною адресою було надіслано відповідачці судові повістки та інші процесуальні документи. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За клопотанням представника позивача з урахуванням положень ст.ст.280-282 ЦПК України, з метою уникнення безпідставного затягування розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. З досліджених судом доказів встановлено, що 26.05.2025р. між ТОВ "ІННОВА ФІНАНС" та [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у кредит № 8315040525, який підписаний [PERSON] електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора. Відповідно до п.п.2.3, 3.1 договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику (кредит) в розмірі 8 000 грн. в безготівковій формі шляхом перерахування на банківський рахунок (банківську картку) позичальника на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою. Дата надання кредиту - 26.05.2025 або наступний за ним календарний день (п.3.2 договору). Строк кредиту (строк дії договору) - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 29 днів, останній платіж з періодом внесення 12 днів (п.2.5 договору). Тип процентної ставки - фіксована (п.2.6 договору). Стандартна процентна ставка становить: 1) 1 % в день та застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору; 2) 0,87% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення цього договору і до закінчення строку дії цього договору або дати фактичного повернення всієї суми кредиту (п.2.6.1 договору). (а.с.18-29) Відповідно до додатку № 1 до договору про надання грошових коштів у кредит №8315040525 від 26.05.2025 сторонами погоджено Графік платежів, який підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора (а.с.29 на звороті-30). Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма)), який підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора, та у паспорті кредиту містяться аналогічні умови щодо суми і строку кредиту та процентів за користування кредитними/позичковими коштами (а.с.34-36). З довідки ТОВ "ФК "Контрактовий дім" (оператор платіжної системи Easy Pay) від 14.10.2025 р. вбачається, що 26.05.2025 р. ТОВ "ІННОВА ФІНАНС" була проведена успішна операція на суму 8000 грн. на банківську картку відповідачки, номер якої було вказано останньою при укладенні кредитного договору. (а.с.33) З довідки АТ "Ощадбанк" від 05.11.2025 , виписки по рахунку відповідачки встановлено, що банківську картку, номер якої було вказано відповідачкою при укладенні кредитного договору, емітовано на ім`я [PERSON] та на дану картку [INFO] надійшли кредитні кошти в розмірі 8000 грн. Таким чином, зобов`язання за кредитним договором № 8315040525 від 26.05.2025р. було виконано позивачем та відповідачці було надано кредитні кошти на умовах, передбачених договором. На підставі рішення загальних зборів учасників було змінено найменування ТОВ "ІННОВА ФІНАНС" на ТОВ "Іннова-Нова", у зв`язку із чим 08.09.2025 були внесені відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо найменування позивача. Сторони домовились, що кредитний договір укладається у вигляді електронного договору у розумінні Закону України "Про електронну комерцію". Укладаючи цей договір, кредитодавець та позичальник визнають усі документи (в тому числі цей договір), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням ч.12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію". Згідно ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Положеннями статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, підписання договору (електронного правочину) за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора є належним та допустимим доказом на підтвердження укладення сторонами таких договорів. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, в якій суд, серед іншого, зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Судом встановлено, що вищевказаний кредитний договір підписаний відповідачкою електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового пароля-ідентифікатора. Укладення між сторонами вищевказаного правочину відповідачкою в порядку передбаченому законом не оспорюється та підтверджується належними та допустимими доказами. Тобто, підписавши договір електронним підписом, відповідачка підтвердила, що вона погоджується виконувати його умови та розуміє його зміст. З доводів позивача встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання та надав відповідачці кредитні кошти у розмірі, вказаному у договорі, шляхом перерахування коштів на банківську карту відповідачки, що відповідачкою також не спростовано. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про виникнення договірних відносин між сторонами з приводу отримання відповідачкою позики/кредиту в ТОВ "Іннова-Нова". Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідачкою було порушено обов`язок з повернення кредитних коштів, що підтверджується розрахунком заборгованості, а відтак з урахуванням відсутності наданих відповідачкою доказів, які б спростовували заборгованість у заявленому позивачем розмірі суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимагати повернення позики у розмірі 8000 грн. Відповідно до ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, за кредитним договором обов`язок позикодавця (кредитодавця) передати позичальнику грошові кошти кореспондує обов`язок позичальника повернути позикодавцю (кредитодавцю) грошові кошти або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (при наданні позики), а також сплатити проценти, якщо це передбачено договором. Згідно розрахунку заборгованості, визначеної позивачем, борг [PERSON] зі сплати відсотків за кредитним договором № 8315040525, нарахований за 137 днів кредитування становить 10960 грн., який на даний час не сплачений, відтак вказана сума підлягає до стягнення з відповідачки. Окрім того, умовами кредитного договору передбачено сплату комісії за надання кредиту в розмірі 1200 грн., яка нараховується за ставкою 15 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.2.7 договору), а відтак вказана сума також підлягає стягненню з відповідачки. При вирішенні позовної вимоги про стягнення пені у розмірі 16 000 грн. суд виходить з наступного. Згідно п.7.4 кредитного договору за порушення позичальником строків повернення кредиту та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені договором, кредитодавець має право стягнути з позичальника пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, але не більше 15 % від суми простроченого платежу. Разом з тим, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який було неодноразово продовжено та який триває на даний час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. За наведених обставин стягнення неустойки у розмірі 16000 грн. за вищевказаним кредитним договором у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Також при вирішенні даного спору судом взято до уваги, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, та згідно ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення прав позивача, а відтак суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми позичкових/кредитних коштів та відсотків за їх користування. З врахуванням наведеного, сума заборгованості за кредитним договором що підлягає стягненню з відповідачки становить 20160 грн., з яких 8000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 10960 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, 1200 грн. - комісія. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені останнім витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 1350,54 грн. (20160 грн. х 2422,40 грн. / 36160 грн. = 1350,54 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial