Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» (далі - ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ») звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 2035265286 від 30.12.2020 року у розмірі 44 481,22 грн., витрати на професійну правничу допомогу - 8 500,00 грн. та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 30.12.2020 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2035265286. Відповідно до умов кредитного договору, банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором. Пунктом 1.2 кредитного договору передбачено, що протягом дії Кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 10,00% річних. АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання за кредитним договором №2035265286 від 30.12.2020 року виконав в повному обсязі. Дата остаточного повернення кредиту становить 30.12.2023 року. Відповідачем кредитні кошти отримані та деякий час здійснювалось погашення кредитної заборгованості. Так останній платіж відповідачем було внесено 09.11.2021 року. Як вбачається з графіку платежів та розрахунку заборгованості відповідачем неналежним чином виконувались свої зобов`язання, та вносились платежі не в повному обсязі. Внаслідок не належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, станом на день відступлення права вимоги (у відповідності до розрахунку заборгованості) у розмірі сумі 44 481,22 грн., з яких 21 125,47 грн. - заборгованість з тіла кредиту, 3024,87 грн. - заборгованість по відсоткам, 20 330,88 грн. - заборгованість по комісії. 24.03.2023 року між АТ «ОТП БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» (далі - ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», Новий кредитор, Позивач) (ЄДРПОУ: 43115064) відповідно до чинного законодавства України укладений Договір факторингу №24/03/23, згідно умов якого позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками в розмірі портфеля заборгованості, зазначених у Реєстрі Боржників, зокрема за кредитним договором №2035265286 від 30.12.2020 року, укладеним між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] . У зв`язку з викладеним, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, але надала заяву в якій просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не надав. Згідно з положеннями ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, яка причини неявки не повідомила, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Судом, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 30.12.2020 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2035265286. [PERSON] був ознайомлений з паспортом споживчого кредиту. 24.03.2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» укладено Договір факторингу №24/03/23, відповідно до якого, ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» набуло право грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №2035265286. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 23.03.2023 року загальний розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» за кредитним договором №2035265286 від 30.12.2020 року становить 44 481,22 грн. Згідно із витягом з додатку №1 до Договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2023 року, загальна сума боргу [PERSON] складає 44 481,22 грн., із яких: заборгованість по тілу кредиту - 21 125,47 грн., заборгованість по відсотках - 3 024,87 грн., заборгованість по комісії - 20 330,88 грн. Вимогою про погашення кредитної заборгованості та дострокове повернення кредиту на підставі ст.ст. 512, 516, 530 ЦК України ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» було вжито заходи досудового врегулювання спору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 1055 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч.1, 2 ст. 1056-1 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що АТ «ОТП БАНК» (правонаступником є ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ») свої зобов`язання за укладеними договорами виконало в повному, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених зазначеним договорами. В порушення вимог Закону, [PERSON] в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Натомість, [PERSON] не надав в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, права позивача порушені, оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання та підлягають судовому захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованості за кредитним договором №2035265286 у розмірі 44 481,22 грн. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої платіжної інструкції №427 від 09.05.2025 року за подання даного позову до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а тому, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, вказані судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ». Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Верховний Суд у постанові від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №199/3939/18-ц). На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано суду: - договір №01/05-23 про надання правової допомоги від 01.05.2025 року, укладений між ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» та Адвокатським бюро «Юлії Чміль»; - додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги №01/05-23 від 01.05.2025 року; - акт про надання правничої допомоги №2606-25/К до договору про надання правничої допомоги №01/05-23 від 01.05.2025 року, відповідно до якого, вартість наданих адвокатських послуг в рамках даної справи становить 8 500 грн. Проте, представником позивача не надано до суду платіжне доручення з відміткою банку, касовий чек або інший документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках цієї справи на суму 8 500 грн. Таким чином, оскільки судові витрати на правову допомогу у розмірі 8 500 грн. не підтверджені належними та допустимими доказами, тому позовні вимоги ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» в частині стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 8 500 грн. задоволенню не підлягають.

Outcome: partial