Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

29 вересня 2025 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про встановлення факту батьківства, а саме, що він є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , який зник безвісті 14 січня 2025 року в районі н.п. Миколаєво-Дар`їно Суджанського району Курської області, під час виконання бойового завдання та внести відповідні зміни в актовий запис про народження [PERSON] , а саме записати його батьком. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в 1988 році він м. Мелітополі Запорізької області, куди поїхав працювати, познайомився із [PERSON] , з якою почали проживати однією сім`єю з травня 1989 року. Згодом, [INFO] у них народився син [PERSON] та [INFO] син [PERSON] . Оскільки вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, то в актовому записі про народження відомості про батька були записані зі слів матері, тобто [PERSON] . На той час вони переїхали в смт Михайлівка Запорізької області, де влаштувалися на роботу в радгосп. На початку 1992 року вони посварилися та [PERSON] поїхала до родичів в Крим, а він на свою батьківщину в с. Нестоїта Котовського району Одеської області. Через пів року [PERSON] приїхала до нього із дітьми, де вони продовжили проживати однією сім`єю. В 2001 році він захворів на туберкульоз та перебував на лікуванні в лікарні, з якого його виписали як безнадійного хворого. Його забрала до себе рідна сестра [PERSON] , в смт Крижопіль Вінницької області, де він проходив лікування, а в подальшому і у Вінницькому тубдиспансері. З 2005 року по 2013 рік він перебував на 2-гій групі інвалідності. [PERSON] ж повідомила дітям, що він помер. Рішенням Котовського районного суду Одеської області її було позбавлено батьківських праві відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та діти були влаштовані в школу інтернат. У 2014 році син [PERSON] , від тітки, яка проживає в м. Котовську, взнав, що він живий та проживає в селищі Крижопіль, приїхав до нього. В подальшому через інтернет розшукали сина [PERSON] та почали проживати разом в с. Тернівка Тульчинського району Вінницької області. З 2018 року син [PERSON] перебуває в лавах Збройних сил України, а [PERSON] був призваний на військову службу за мобілізацією 24 лютого 2022 року. 20 січня 2025 року на адресу його рідної сестри [PERSON] , було надіслано сповіщення про факт зникнення безвісти його сина [PERSON] , [INFO] , в н.п. Миколаєво-Дар`їно Суджанського району Вінницької області, під час виконання бойового завдання. Перед даною подією у сина були відібрані зразки для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, за результатами якої встановлено, що він є рідним батьком безвісно зниклого [PERSON] . Встановлення факту батьківства йому знадобиться для отримання пенсії та інших виплат. Тому змушений звернути в суд з даним позовом, оскільки даний факт можна підтвердити лише документально, а саме рішенням суду. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 02 жовтня 2025 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 28 жовтня 2025 року Міністерство оборони України, через систему «Електронний суд» подало відзив на позовну заяву, в якому просило відмовити у задоволенні позовних вимог в частині, що стосується його. Відзив мотивувало тим, що Міністерство оборони України є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки позовна заява не містить жодних відомостей про наявність протиправних дій, протиправної бездіяльності Міністерства оборони України, не містить відомостей про порушення, невизнання чи оспорювання прав, свобод, інтересів позивача Міністерством оборони України. Ухвалою суду від 06 листопада 2025 року було залучено до справи співвідповідача відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 10 листопада 2025 року військова частина [NUMBER] , через систему «Електронний суд» подала відзив на позов, в якому просила у задоволенні позову [PERSON] відмовити повністю. Свій відзив мотивувала тим, що справа за заявою [PERSON] повинна розглядатися у порядку окремого провадження, оскільки відсутній спір про право. Разом з тим, позивачем не надано доказів того, що у [PERSON] є інші родичі, чи сім`я. Сповіщення про зниклого безвісти [PERSON] адресоване його тітці [PERSON] не підтверджує, а навпаки, спростовує факт батьківства позивача, оскільки [PERSON] на випадок загибелі, зникнення безвісти чи потрапляння в полон вказав саме тітку, а не батька. Позивач не цікавився своїми дітьми, не допомагав їм, не виконував своїх батьківських обов`язків. Обов`язок виховання дітей взяла на себе держава. Батьківські почуття прокинулись у позивача, лише тоді, коли він зрозумів, що як член сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця може отримувати належне йому грошове забезпечення. Син [PERSON] сам його розшукав та в подальшому допомагав йому матеріально, а не навпаки, як це мав би робити батько. Ухвалою суду від 27 листопада 2025 року було змінено процесуальний статус Міністерства оборони та військової частини [NUMBER] з відповідачів на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача. Ухвалою суду від 10 грудня 2025 року було прийнято заяву позивача про зміну предмету позову (доповнення новою позовною вимогою) та постановлено в подальшому розглядати справу з врахуванням заяви про зміну предмета позову. Ухвалою суду від 13 січня 2026 року у даній справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовільнити повністю. Заначив, що обставини, які викладені в позовній заяві відповідають дійсності. Разом з тим зазначив, його сини [PERSON] та [PERSON] проживали з ним десь 10 останніх років, а також перших 10 років їхнього життя. Він не був записаний батьком дітей в актових записах, так як вони із [PERSON] проживали в незареєстрованому шлюбі, на той час грошей не вистачало, тому остання і не записувала його батьком, оскільки була як мати одиначка та отримувала допомогу на дітей. Коли [PERSON] позбавили батьківських прав, він не міг за станом здоров`я (з лікарні його виписали як безнадійного) доглядати за синами, тому він не забрав їх до себе жити. Уже коли сини з ним почали разом проживати, то не поставало питання щодо запису його як батька. Син [PERSON] говорив, що коли закінчиться війна, то він візьме його прізвище. Коли він захворів і його сестра забирала в смт [PERSON] до себе лікуватися, то він тітці, яка проживала в м. Котовську, залишив контакти сестри, оскільки на той час мобільних телефонів ще не було. В подальшому коли [PERSON] уже взнав у його тітки, зайшовши до неї в гості в м. Котовську, що він живий (оскільки сини мали таку інформацію про те, що він помер), то [PERSON] зразу же приїхав в селище Крижопіль і знайшов його і вони почали жити разом як сім`я, згодом і син [PERSON] приїхав та вони в подальшому жили разом. З привод того, що сповіщення прийшло на адресу його рідної сестри [PERSON] зазначив, що на той період він загубив мобільний телефон і пішов у ТЦК та СП та заначив ще контакти сестри на будь-який випадок. Син [PERSON] йому допомагав матеріально, наполягав на тому, щоб він не працював, оскільки хворий. Син як приїжджав у відпустку то жив у нього, разом проводили час. Коли син [PERSON] був поранений в ногу, то він його забрав в Крижопіль лікуватися та реабілітуватися. Представник позивача адвокат Чудак В.Д. підтримав позовні вимоги, які зазначені в позовні заяві та просив їх задовільнити з підстав, які зазначені. Разом з тим зазначив, що встановлення даного факту позивачу необхідно як для отримання виплат, які передбачені законодавством, так і в подальшому може знадобитися для вступу у спадщину. Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Крижопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 14 жовтня 2025 року до суду надіслав лист в якому зазначив, що відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) має вносити зміни до актового запису цивільного стану, оскільки актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] знаходиться в даному відділі. Також звернув увагу суду, що в рішенні суду має бути зазначено про внесення конкретних змін до актового запису про народження. 20 січня 2026 року від представника надійшов лист про розгляд справи без представника відділу. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 04 грудня 2025 року до суду надіслав листа про розгляд справи за відсутності представника відділу. Разом з тим представник відділу зазначила, що відповідно до розділу ІІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, заява про внесення змін актового запису цивільного стану подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Заява про визнання батьківства, або рішення про встановлення факту батьківства, які є підставою для внесення змін, можуть бути подані до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про народження або за місцем постановлення рішення суду про визнання батьківства. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00052604376 від 24 липня 2025 року [PERSON] народився [INFO] ; актовий запис № 117 склав 28 липня 1991 року Михайлівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), та зазначено місце народження дитини: смт Михайлівка, Михайлівський район, Запорізька область, Україна; відомості про батька [PERSON] ; відомості про матір [PERSON] ; відомості про батька записані відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Відповідно до ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Тобто прізвище дитини вказано за прізвищем матері, а ім`я та по батькові за її вказівкою. Відповідно до ч.2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Згідно ч.1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Як передбачено ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до рішення Котовського районного суду Одеської області від 26 липня 2001 року [PERSON] позбавлено батьківських прав у відношенні дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; дітей передано органам опіки і піклування для подальшого їх влаштування відповідно з вимогами ст. 128 КпШС України. Відповідно до Довідки [INFO] № 96 від 23 вересня 2025 року рядовий [PERSON] , [INFO] , відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69 від 24.02.2022 року призваний на військову службу [INFO] та направлений для проходження військової служби до в/ч [NUMBER] 28 лютого 2022 року. Відповідно до сповіщення № 2/94 від 20.01.2025 року, яке адресоване [PERSON] , її племінник, старший стрілець-оператор механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , солдат [PERSON] , [INFO] , призваний на військову службу за мобілізацією 23.02.2023 року [INFO] , захищаючи територіальну цілісність та державний суверенітет, зник безвісти 14.01.2025 року в районі н.п. Миколаєво-Дар`їно Суджанського району Курської області, під час виконання бойового завдання. Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2025 року були внесені відомості до ЄРДР на підставі заяви [PERSON] від 20.01.2025 року, за ч. 1 ст. 155 КК України, номер кримінального провадження 12025020190000021. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20250902-403 від 02.09.2025 року [PERSON] , [INFO] , зник та території бойових дій, дата набуття статусу особи, зниклої безвісті за особливих обставин 17.03.2025 року. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (частини 2-4 ст.126 СК України). Для визнання батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Вказане відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18). Висновок експертизи з питання походження дитини є одним із основних доказів, який має бути оцінений судом у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 444/526/18 (провадження №61-7126св22), від 08.03.2023 у справі № 205/5698/21 (провадження № 61-564св23). У постанові Верховного Суду від 25.08.2020 у справі №478/690/18 (провадження № 61-18333св19) зазначено, що «висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства». Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» («Калачова проти російської федерації», Kalachevav. russia, № 3451/05, §34 від 07 травня 2009 року). З висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження № СЕ-19/102-25/1864-БД від 13.03.2025 слідує, що встановлені генетичні ознаки зразка букального епітелію [PERSON] , який являється рідним батьком безвісти зниклого [PERSON] , та генетичні ознаки Y-хромосоми зразка букального епітелію [PERSON] , який являється рідним батьком безвісти зниклого [PERSON] . Судом встановлено, що вказаний висновок відповідає вимогам ст.102 ЦПК України. Як вбачається із довідки, яка видана лікарем [PERSON] КНП «Крижопільська ОЛІЛ» (дана довідка завірена печаткою лікаря та установи) [PERSON] , лікувався з приводу туберкульозу легенів 2004-2005 р.р. та перебував на «Д» обліку по 2015 рік з діагнозом: З ЗТБ (17.11.07) правої легені у вигляді діброзу після перенесеного туберкульозу легень. Крім того, в судовому засіданні були допитані свідки. Так, свідок [PERSON] надала наступні покази. Вона являється сусідкою для позивача та добре знає його сім`ю, в тому числі і його синів [PERSON] та [PERSON] . Близько 10 років сини позивача проживали разом із позивачем однією сім`єю; відносини у них були як у батька з синами. Сини називали позивача батьком. Вони всі разом їй допомагали обробляти землю (її сім`я мала земельні ділянки). Вона в них дуже часто була в дома, вона спілкувалися в тому числі із [PERSON] та [PERSON] . Коли [PERSON] приїхав у відпустку із війни вони їздили разом на ставок відпочивати. Коли [PERSON] був ранений, позивач забрав його у Крижопільську лікарню лікуватися, [PERSON] у нього постійно проживав. [PERSON] допомагав батькові матеріально, вимагав, щоб він не працював, з огляду на його здоров`я. [PERSON] вона сприймала як сина позивача. Свідок [PERSON] надала наступні покази. Позивача знає понад 20 років, так як із його дружиною були подругами та досі дружать. [PERSON] та [PERSON] знає вже більше 8 років як синів позивача. Позивач із синами допомагали їй по господарству, зокрема обробляти город. Хлопці називали позивача батьком «папа», а останній їх синами. В них були теплі сімейні відносини, як батька із синами, так і вона їх сприймала. Свідки [PERSON] та [PERSON] на фотознімках вказали, що на них разом із позивачем зображені його сини [PERSON] та [PERSON] . Наведене свідчить про те, що між позивачем та [PERSON] існували тривалі сталі стосунки притаманні батьку та сину. Частиною 4 ст. 12 ЦПК України також передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України також передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Твердження представника військової частини [NUMBER] про те, що справа за заявою [PERSON] повинна розглядатися в порядку окремого провадження, спростовується постановою Верховного суду від 09 липня 2025 року у справі № 201/1017/25 (провадження № 61-5429св25). В даній постанові Верховний суд зазначив, що у разі відсутності відомостей про смерть особи, батьківство якої встановлюється, необхідним є безпосереднє звернення до суду саме із позовом про визнання батьківства (стаття 128 СК України). Таким чином, на переконання колегії суддів, відсутність судового рішення про визнання особи померлим або належних доказів його смерті виключає саму можливість звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства саме в порядку окремого провадження на підставі статті 130 СК України. Твердження представника військової частини [NUMBER] про те, що у позивача прокинулось батьківство уже після смерті [PERSON] , спростовується і дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема показами свідків, витягами із рахунку позивача, з яких вбачається, що [PERSON] та [PERSON] допомагали матеріально своєму батькові, як встановлено судом з огляду на його вік та стан здоров`я, а також і те, що позивач проживав із синами однією сім`єю до 2001 року, до моменту його погіршення здоров`я (лист № 26-30/360 віл 06.08.2025 року Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області). На підставі досліджених судом доказів в їх сукупності суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Тому позовні вимоги про внесення змін до актового запису про народження [PERSON] також підлягають до задоволення. Оскільки, позивачем не заявлялась вимога про стягнення судового збору з відповідачів, то суд не вирішує дане питання.

Outcome: approved