Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі свого представника [PERSON] , який діє на підставі доручення від 29.02.2024р. та договору про надання юридичних послуг №Г-2582 від 04.04.2024р., звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує, що 14.07.2024 року між ним (позивачем [PERSON] ) та відповідачкою [PERSON] був укладений шлюб, актовий запис №56. Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають, також відсутнє спільне нажите майно, що мого бути предметом сперечки у розумінні закону. Також зазначає, що через проходження позивачем військової служби у лавах ЗСУ, спільного побуту сторони не ведуть. Остання розмова між ними була у телефонному режимі і відбулась у травні 2025 року, після чого відповідачкою було заблоковано його номер телефону. Романтичний зв`язок між ними втрачено. Інші причини, які давали б сенс для подальшого перебування у шлюбі відсутні. Вважає, що примирення за таких умов є неможливим. Тому позивач просить суд шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.12.2025р. матеріали позовної заяви передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси. 24.12.2025р. відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали вказаної позовної заяви надійшли у провадження судді Скляренко В.М. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.12.2025 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] (в режимі відеоконференції) позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав та просив суд їх задовольнити, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати. При цьому, пояснив, що причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння. Сторони не спілкуються та не підтримують сімейних відносин з травня 2025р. Також пояснив, що примирення між сторонами є неможливим, оскільки позивач не має наміру зберігати сім`ю, а твердо вирішив, що бажає розлучитися. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] заперечувала проти розірвання шлюбу. При цьому, пояснила, що позивач з жовтня 2024 року проходить службу в ЗСУ. З вересня 2025 року вони не спілкуються, однак вона не розуміє причину такої поведінки позивача та не бажає розлучитися. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступних підстав. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ст. 110 СК, один з подружжя має право пред`явити до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що 12.07.2024 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Маньківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 56. Від даного шлюбу сторони не мають спільних дітей. На даний час подружні відносини між сторонами не підтримуються, шлюб носить формальний характер. Спільне господарство не ведеться. Враховуючи викладені вище обставини, а також позицію позивача, який, в особі представника, надав пояснення, що бажає шлюб із відповідачкою розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки його перебування у шлюбі з відповідачкою не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, а за таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються із судового збору, сплаченого позивачем при зверненні з позовом до суду в сумі 1 211 грн. 20 коп. /а.с. 7/. Натомість, враховуючи що позивачем не заявлялось вимог про відшкодування йому сплаченого ним судового збору, то на підставі ст. 13 ЦПК України суд не розглядає питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved