Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

15 квітня 2025 року представник позивача АТ «Акцент-Банк», Шкапенко Олександр Віталійович, звернувся до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська через підсистему «Електронний суд» із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] (далі по тексту - Клієнт, Позичальник, Відповідач) звернувся до АТ «А-Банк» (скорочена назва АТ "А-Банк", далі по тексту - Банк, Кредитор, Позивач) щодо отримання банківських послуг та підписав Анкеті-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 05.04.2024 року, будучи клієнтом Банку, Позичальник уклав з Банком кредитний договір ABH0CT155101712330955842, щодо надання останній кредиту в розмірі 50000.00 грн. строком на 60 місяців (тобто до 04.04.2029 року) зі сплатою процентів у розмірі 55.00 щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. (Кредитний договір складається із Заяви Клієнта та Графіку погашення кредиту). Станом на 15.04.2025 року заборгованість Відповідача за даним кредитним Договором складала суму в розмірі 37947.44 грн., яка складається з: 25041.670000000002 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 10225.06 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами. 0.00 грн. - загальний залишок заборгованості за комісією. 2680.71 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею. Справу зареєстровано 15 вересня 2025 року в автоматизованій системі документообігу (Д-3). Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26 лютого 2025 року №4273-IX, який набрав чинності 25 квітня 2025 року, змінено найменування Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська на Шевченківський районний суд міста Дніпра. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 вересня 2025 року, справу було передано на розгляд судді Шевченківського районного суду міста Дніпра Леміщенко О.О. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 26 листопада 2025 року було відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Разом із позовною заявою представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу реєстрації, конверти з якими повернулися до суду. Відповідач відзив на позов не подав, інших заяв або клопотань до суду не надходило. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена в позовній заяві, суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи не здійснювався. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.03.2020 року [PERSON] підписав за допомогою власного підпису Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку. 30.07.2022 року [PERSON] подав до АТ «Акцент-Банк» заяву про погодження використання удосконаленого електронного підпису, в якому засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватись для накладення удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку ABank24 з метою засвідчення його дії згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг. В подальшому [PERSON] уклав та підписав за допомогою електронного підпису Заяву про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101712330955482 від 05.04.2024 року, відповідно до якої, він просить АТ «А-Банк» надати кредит в розмірі 50000,00 гривень строком на 60 місяців під фіксовану процентну ставку 55% на рік. Також [PERSON] ознайомився із паспортом споживчого кредиту «Швидка готівка» та підписав його за допомогою електронного підпису, та таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, яка також підписав за допомогою електронного підпису. Згідно меморіального ордеру № TR.36129816ю70601ю65455 від 05.04.2024 року, [PERSON] отримав грошові кошти за кредитом на суму 50000,00 гривень. Відповідно до виписки по кредиту від 15.04.2025 року за період 05.04.2024 року по 14.04.2025 року, загальна заборгованість становить 37937,33 гривні. В межах виконання кредитного зобов`язання, відповідачем було внесена одну виплату у період з 05.04.2024 року по 05.05.2024 року в розмірі 24958,33 гривні. В подальшому погашення наявної заборгованості не здійснював. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] одержував та використовував за цільовим призначенням кредитні кошти, про що свідчить виписка по рахунку та розрахунки заборгованості, втім, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим, допустив виникнення заборгованості по кредиту, яка станом на 14.04.2025 року становить 37937,33 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 25041,67 гривень, заборгованості за процентами в розмірі 10225,06 гривень, заборгованості за пенею в розмірі 2680,71 гривень. Станом на день розгляду справи, відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за цим договором, як і не спростовано доводів позивача щодо проведеного розрахунку заборгованості позивача, зазначеного у позовній заяві. З огляду на викладене, з урахуванням того, що позивач подав достатньо доказів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним № АВН0СТ155101712330955482 від 05.04.2024 року, та те, що відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, допустив прострочення платежів та не подав суду жодних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 37937,33 грн. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, в тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн., який суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved