Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

02.12.2025 року позивач подав вищенаведений позов, який обґрунтував таким. 19.01.2023 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» був укладений Договір про споживчий кредит № 101456723, згідно з умовами якого відповідач отримав 5000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Кредитодавець умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит в сумі визначеній кредитним договором. Однак відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісії і проценти за користування кредитом у строк встановлений кредитним договором. 30.05.2023 року між первісним кредитором та позивачем був укладений договір відступлення прав вимоги 98-МЛ/Т. Відповідно до умов цього договору відбулося відступлення права вимоги, та у відповідності до статті 512 Цивільного кодексу України, позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за кредитним договором № 101456723 від 19.01.2023 року, що укладений між кредитодавцем та відповідачем. Позивач зазначає, що сума заборгованості відповідача становить 20950 грн., з них: - прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5000 грн.; - прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 15000 грн.; - прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить 950 грн. Позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену заборгованість та судові витрати у виді судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 03.12.2025 року прийнято позовну заяву ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та витребувано від АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» докази. Крім цього, постановлено відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надіслати до суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, а позивачу в цей самий строк, копію відзиву та доданих до нього документів, про що подати суду, документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів; відзив має відповідати вимогам ст.178 ЦПК України; роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідачу ухвалу про відкриття провадження вручено 23.12.2025 року, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Натомість відзив на позовну заяву він подав до суду 16.01.2026 року, тобто з порушенням процесуального строку, встановленого судом, без зазначення причин такого пропуску, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами з урахуванням положень ч.8 статті 178 ЦПК України. 19.01.2026 року відповідач подав суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги до 1000 грн, яке обґрунтував таким. Витрати зазначені позивачем на професійну правничу допомогу є необґрунтованими, неспівмірними із складністю справи та ціною позову, адже: - ціна позову складає 20950 грн (тіло кредиту 5000 грн), при цьому витрати на адвоката в розмірі 8000 грн становлять майже 40% від суми позову та 160% від суми основного боргу, що є надто надмірним; - ця справа є малозначною та типовою для подібних категорій спорів, позовна заява складена за шаблоном, не потребує значеного часу на опрацювання нормативної бази; - позивач в акті зазначає, що на складання позову та ознайомлення з матеріалами справи витрачено 06 год 30 хв, що є штучним завищенням часу з врахуванням ідентичності такого виду позовів; - стягнення таких витрат буде надмірним тягарем для відповідача як фізичної особи, що не відповідає принципам розумності та справедливості. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.01.2023 року між ТОВ «Мілоан» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено договір про споживчий кредит №101456723, яким сторони обумовили таке: - сума кредиту становить 5 000 грн (п.1.2 договору); - кредит надається строком на 105 днів з 19.01.2023 і складається з пільгового та поточного періодів (п.1.3 договору); - пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 03.02.2023 року (п.1.3.1 договору); - поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 04.05.2023 року (п.1.3.2. договору); -комісія за надання кредиту 950 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.1.5.1 договору); - проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 1500 грн, які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п.1.5.2 договору); - проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 13500 грн, які нараховуються за ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду (п.1.5.3 договору); - кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки [NUMBER] (п.2.1 договору). ТОВ «Мілоан» надало кредит [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , у сумі 5000 грн шляхом перерахування коштів на картку [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням 57881478 від 19.01.2023 року. Згідно з розрахунком заборгованості, який сформований ТОВ «МІЛОАН», [PERSON] за кредитним договором №101456723 19.01.2023 року надано кредит у сумі 5000 грн та нараховано комісію за оформлення кредиту в сумі 950 грн, з 20.01.2023 по 03.02.2023 року нараховано проценти за ставкою 2% по 100 грн, а з 04.02.2023 року по 04.05.2023 року нараховано проценти за ставкою 3% по 150 грн. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором №101456723 від 19.01.2023 року ТОВ «ФК«Кредит-Капітал» відповідач має заборгованість за зазначеним договором у сумі 20950 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 5000 грн; простроченої заборгованості за сумою відсотків 15000 грн; простроченої заборгованості за комісією 950 грн. 30.05.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т, де сторони обумовили таке: ТОВ «Мілоан» передає ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» за плату, а ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Мілоан» і боржниками (портфель заборгованості). Внаслідок передачі портфеля заборгованості за цим договором, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заміняє ТОВ «Мілоан» у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказаних у реєстрах боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «Мілоан» за цими кредитними договорами. Права вимоги переходять до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» у день здійснення фінансування (оплати) на користь ТОВ «Мілоан», після чого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т від 30.05.2023 року ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» право вимоги до відповідача за кредитним договором №101456723 від 19.01.2023 року в сумі 20950 грн (5000 грн заборгованість за тілом кредиту, 15000 грн заборгованість за відсотками, 950 грн комісія). Згідно з актом приймання-передачі реєстру боржників від 30.05.2023 року до договору відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т від 30.05.2023 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали цей акт про те, що згідно з вимогами п.8.3 договору відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т ТОВ «Мілоан» передало, а ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» прийняло реєстр боржників кредитора від 30.05.2023 року. Згідно з платіжною інструкцією №71534 від 30.05.2023 року ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» сплатило ТОВ «Мілоан» 30.05.2023 року 781722 грн 87 коп за договором відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т від 30.05.2023 року. Згідно з претензією Вих.№22739797/1738 від 04.11.2025 року [PERSON] повідомлено, що між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т 30.05.2023 року, відповідно до умов цього договору відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №101456723 від 19.01.2023 року, а тому ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вимагає від [PERSON] погашення заборгованості за цим договором у сумі 20950 грн 00 коп. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Отже, з огляду на встановлені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця на підставі укладеного договору відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т від 30.05.2023 року, реєстру боржників та платіжної інструкції №71534 від 30.05.2023 року, тому до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №101456723 від 19.01.2023, укладеним між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України). За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини 3 статті 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач заперечує наявність кредитних зобов`язань перед ТОВ «Мілоан», натомість позивач довів існування між ТОВ «Мілоан» та відповідачем кредитних зобов`язань, право вимоги яких перейшло до позивача. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав. Натомість суд перевірив наданий позивачем розрахунок заборгованості на відповідність вимогам законодавства та умовам кредитного договору, при цьому не встановив будь-яких порушень, зокрема щодо нарахування відсотків за користування кредитом, адже такі нараховувались у межах строку кредитування та за ставками встановленими умовами договору. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, заборгованість відповідача за кредитним договором за тілом кредиту в розмірі 5000 грн, процентами в розмірі 15000 грн та комісією в розмірі 950 грн є доведеною, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню. За подання цього позову позивач сплатив судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп. Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп. Статтею 137 частинами 1, 2 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. З матеріалів справи вбачається, що представником позивача у цій справі є адвокат Усенко М.І. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2093, видане на підставі рішення Львівської обласної КДКА від 29.09.2012 року №16), який діє на підставі ордеру серії ВС №1408806 від 20.10.2025 року. На підтвердження витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги позивачу, у справу надано договір про надання правничої допомоги від 01.07.2025 року №0107, акт наданих послуг правової допомоги №Д/8590 від 12.11.2025 року, детальний опис наданих послуг до акта № Д/8590 від 12.11.2025 року за договором про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025 року. Частиною 5, 6 ст.137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Суд враховує, що відповідач подав клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу; ту обставину, що справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; складність справи; ту обставину, що сума заборгованості за кредитним договором становить 20950 грн; принципи розумності, співмірності, пропорційності; критерій реальності таких витрат, а тому вважає, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу є завищеним. Отже, враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3500 грн витрат на правничу допомогу адвоката.

Outcome: approved