Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» звернулося до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 69 160,00 грн та судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що 01.11.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір № 4105393 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п. 1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 9 100,00 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 01.11.2023 року по 26.10.2024 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит в сумі 9 100,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «Пейтек Україна». За даними поденного розрахунку заборгованості за Договором № 4105393 від 01.11.2023 року у період з 01.11.2023 року по 26.07.2024 року включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 43 498,00 грн. У зазначений період відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту розмірі 0.04 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 7 978,42 грн. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 26.07.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 26.07.2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідача. Отже, до ТОВ «Українські фінансові операції» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором. Враховуючи зазначене, до позивача відповідно до укладеного Договору факторингу від 26.07.2024 року № 26.07.2024 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 4105393 від 01.11.2023 року загальна сума заборгованості склала 52 598,00 грн, з якої заборгованість з тіла кредиту 9 100,00 грн, заборгованості за процентами 43 498,00 грн. Станом на дату укладання Договору факторингу від 26.07.2024 року № 26.07.2024 року, строк дії Договору № 4105393 від 26.07.2024 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» з дати факторингу 27.07.2024 року донараховано відсотки за (91 календарних днів). 9 100 грн * 2 % = 182 грн * 91 календарних дні = 16562 грн відсотки нараховані ТОВ «Українські фінансові операції». Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором № 4105393 від 01.11.2023 року загальною сумою 69 160,00 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту - 9 100,00 грн., нарахованих процентів первісним кредитором 43 498,00 грн, 9100 грн * 2 % = 182 грн* 91 календарних дні = 16 562,00 грн відсотки нараховані ТОВ «Українські фінансові операції». Також, позивач просить покласти на відповідача зобов`язання компенсувати позивачу витрати на судовий збір у розмірі 2 422,40 та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 06.10.2025 року зазначену позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю ст. 175, 177 ЦПК України. Позивачу надано строк для усунення недоліків. Від представника позивача до суду надійшла заява, відповідно до якої представник позивача усунув всі недоліки зазначені в ухвалі Шевченківського районного суду м. Харкова від 06.10.2025 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 15.10.2025 року відкрито провадження в цивільній справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника ТОВ «Українські фінансові операції», позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання не з`явилася, про наявність поважних причин своєї неявки в суд не повідомила, заяв про відкладення судового засідання відповідач не надала, відзиву на позов не направила. Оскільки позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, а відповідач по справі була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилася до суду та не повідомила про поважність такої неявки, відзиву на позов не направила, суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне. Судом встановлено, що 01.11.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 4105393 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до п. 1.2 якого ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу грошові кошти у сумі 9 100,00 грн на умовах строковості, зворотності, та платності, а відповідач зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором. Відповідно до п. 1.1. кредитного Договору його укладання здійснюється сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через вебсайт або мобільний додаток «Credit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Згідно з п. 1.3. кредитного Договору строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процента ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору (п. 1.4.1. кредитного Договору). Відповідно до п. 2.1 кредитного Договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . Відповідно до п. 2.4. кредитного Договору кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1. Договору. Згідно з п. 3.1. кредитного Договору, проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Відповідно до п. 4.1. кредитного Договору, сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3. договору. Згідно із п. 9.3. кредитного Договору договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами з урахуванням особливості його підписання відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та нормативних актів Національного банку України. Договір укладений строком на 365 днів, але у будь-якому випадку договір припиняється не раніше дати повного повернення/сплати клієнтом суми кредиту, процентів за користування кредитом та неустойки, у разі наявності штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання, або в дату дострокового повного повернення/сплати клієнтом суми кредиту, процентів за користування кредитом. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір між сторонами був укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (у редакції чинній на момент укладення кредитного договору) оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами статті 12 цього закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до реквізитів кредитного Договору № 4105393 від 01.11.2023 року, укладеного між сторонами, відповідач підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «X676» Таким чином судом встановлено, що між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір. Додаток №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4105393 від 01.11.2023 року, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Х676», містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит та погоджений сторонами договору. Вищевказані умови кредитування визначені і в паспорті споживчого кредиту, який 01.11.2023 року підписано між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем електронним підписом. Листом ТОВ «Пейтек Україна» № 20240726-3451 від 26.07.2024 року підтверджено успішний переказ за дорученням ТОВ «Лінеура Україна» 01.11.2023 року в сумі 9 100,00 грн, номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек Україна» d0d58328-2990-4750-8497-ec5822abbbe9, номер транзакції в системі ТОВ «Лінеура Україна» 41053931698839907, Session ID - 021827196616, сайт торгівця - https://credit7.ua, код авторизації- 209260, банк-еквайр - АТ «ПУМБ», призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] ., тим самим підтверджено переказ коштів відповідачу. 21.02.2022 року між ТОВ «Пейтек Україна» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір про організацію переказу коштів № 210222-1, відповідно до п. 1.1 якого фінансова компанія за дорученням клієнта (платника) на підстав окремо укладеного кредитного договору між клієнтом та споживачем (отримувачем), за допомогою сервісу фінансової компанії здійснює переказ коштів в національній валюті України з метою видачі кредитів, від клієнта на картки отримувачів. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Лінеура Україна» за кредитним договором № 4105393 від 01.11.2023 станом на 26.07.2024 заборгованість складає 52 598,00 грн, з яких: 9 100,00 грн тіло кредиту; 43 498,00 грн проценти за користування кредитом. Відповідно до п.п.5.1.3 п. 5.1 кредитного договору Товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнт, але з обов`язковим повідомленням клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення. Згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 26.07.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу № 26/07/2024, згідно з умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п. 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно з додатком №2 та надходження ціни продажу у повному обсязі, відповідно до п.3.3 цього договору, на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. 26.07.2024 акт прийому передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2024 був підписаний ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції». Платіжна інструкція № 1 від 02.08.2024 підтверджує сплату грошових коштів за договором факторингу у сумі 1 671 256,73 грн за договором факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2024. До ТОВ «Українські фінансові операції» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у сумі 52 598,00 грн, з яких: 9 100,00 грн тіло кредиту; 43 498,00 грн проценти за користування кредитом. ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» є фінансовими установами, що підтверджується відповідними свідоцтвами. Згідно з розрахунком ТОВ «Українські фінансові операції» відповідачу за кредитним договором № 4105393 від 01.11.2023 року нараховувалися проценти за користування кредитом за період з 27.07.2024 по 25.10.2025 у загальній сумі 16 562,00 грн. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 525 Цивільного кодексу України перебачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Згідно зістаттею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями частин 1 та 3 статті 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Проте, відповідач не скористалася правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого ухвалою суду строку. В матеріалах справи також відсутні докази неможливості подання відповідачем доказів з об`єктивних причин, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження строк. Суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім випадків, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 ЦПК України). Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що відповідач частково виконувала свої зобов`язання, що вказує на те, що вона фактично прийняла обумовлені у договорі умови кредитування. В матеріалах справи відсутні докази, що відповідач оспорювала положення договору щодо розміру та порядку сплати процентів за користування кредитом. Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів з боку відповідача на спростування зазначених вище висновків, як і доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача понесених витрат на правничу допомогу. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем надано докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу - копію договору № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року, копію заявки № 4105393 на виконання доручення до Договору № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року, копію рахунку на оплату № 4105393 від 10 вересня 2025 року на 10 000 грн, копію акту № 4105393 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року. Відповідач не скористалася своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, отже з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved