Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

14.03.2025 року ТОВ «Авікон Груп» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком за період з 01.09.2019 по 28.02.2025 у сумі 18 735,18 грн - заборгованості, 664,27 грн - пені, 545,97 грн - трьох відсотків річних, 2 817,26 грн - інфляційних втрат, а всього 22 762,68 грн та витрат зі сплати судового збору. Позов обґрунтовує тим, що 30.08.2019 року між співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] та ТОВ «Авікон Груп» укладено договір № 014/у про надання послуги з управління вказаним будинком. За умовами договору позивач зобов`язався надавати співвласникам послуги з управління багатоквартиним будинком згідно з визначеним в договорі переліком, а співвласники зобов`язались оплачувати такі послуги за узгодженим сторонами тарифом. Договір набрав чинності 01.09.2019 року та, за відсутності письмової заяви від жодної із сторін про відмову від нього, згідно з пунктом 10.2 договору в редакції додаткової угоди від 01.09.2021 року, наразі продовжує діяти. Згідно з пунктом 3.1. Договору ціна послуги з управління на момент укладання договору становила 5,43 грн за 1 кв. м. загальної площі квартири для першого поверху та 6,85 грн за 1 кв. м. загальної площі квартири для другого і вище поверху. На підставі пункту 3.6. договору та згідно з наказами про індексацію вартості послуги з управління багатоквартирним будинком № 205-А/23 від 31.05.2023 р., № 216-А/24 від 31.01.2024 р. та № 221-А/24 від 31.12.2024 р. ціну послуги збільшено відповідно, залежно від поверху: з 01.06.2023 р. - до 6,09 грн і 7,07 грн. за 1 кв. м загальної площі квартири; з 01.02.2024 р. до 6,70 грн і 7,77 грн. за 1 кв. м загальної площі квартири; з 01.01.2025 р. - до 7,53 грн і 8,60 грн. за 1 кв. м загальної площі квартири. Пунктом 3.3. договору визначено, що кожен співвласник багатоквартирного будинку повинен сплачувати нараховані йому відповідно до договору платежі на банківський рахунок позивача щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (додається), розташовану в будинку квартира [ADDRESS] (вище першого поверху) загальною площею 40,1 кв.м. належить на праві власності [PERSON] . Відповідач свої обов`язки щодо оплати наданих послуг не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість перед повивачем у розмірі 18735,18 грн. Пунктом 7.6. договору встановлено, що за порушення строків оплати послуг, які надаються позивачем, співвласники будинку сплачують пеню із розрахунку 0,01 відсоток суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше суми заборгованості. Пеня нараховується окремо кожному співвласнику, який несвоєчасно та/або не в повному обсязі оплатив послугу з управління будинком. Таким чином, передбачена договором неустойка (пеня) за несвоєчасну оплату послуг з управління будинком нараховується позивачем за період з 21 серпня 2021 року (перший день за граничним строком оплати послуг за липень місяць 2021 року) по 31 січня 2023 року (останній день перед включенням Запорізької міської територіальної громади до переліку територій можливих бойових дій). Розмір пені за вказаний період складає 664,27 грн. Частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотків річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційна складова у сумі заборгованості, розрахована з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 р., становить 2 817,26 грн; три відсотки річних, нараховані на прострочену суму за той самий період, складають 545,97 грн. 06.05.2025 року представником відповідача адвокатом Клєц Т. С. подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач вказує, що йому, як і іншим співвласникам багатоквартирного будинку [ADDRESS] нічого не відомо що управління даного будинку займається ТОВ «Авікон Груп», оскільки зборами співвласників не приймалося рішення про укладення з позивачем договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком в порядку передбаченому ст. 10,11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Згідно копії договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №014/у від 30.08.2019 року, він укладений на підставі протоколу загальних зборів співвласників №2 від 28.08.2019 року. але згідно цього протоколу участь у загальних зборах брало лише три співвласника багатоквартирного будинку, площа яких разом складає менше 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень. Таким чином, вказаний договір є нікчемним, у співвласників немає жодних фінансових зобов`язань перед позивачем, оскільки більшість співвласників не уповноважували на укладення договору. Крім того, позивачем жодні послуги не надавалися. Крім того, позивач незаконно нараховує [PERSON] за період з 01.09.2019 року по 31.01.2023 року пеню у розмірі 664, 27 грн, 3 відсотки річних в розмірі 545,97 грн, інфляційні витрати в розмірі 2817,26 грн. Пунктом 4 частини 3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України. спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (Covid-19)» на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням короновірусної хвороби та протягом 30 днів з дня його відміни, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово комунальні послуги забороняється. Карантин на території України діяв з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року безперервно. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 року №2120-ІХ «про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, доповнено п. 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 07.05.2025 року позивач подав відповідь на відзив. Позивач вказує, що відповідач мешкає у належній йому квартирі та фактично споживає послуги, які йому надаються: освітлення місць загального користування в будинку, прибирання прибудинкової території, усі інженерні системи функціонують. Насправді зобов`язання споживача оплачувати житлово-комунальні послуги, до яких, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», належить послуга з управління багатоквартирним будинком, не залежить не лише від обізнаності споживача про наявність договору між керуючою компанією та співвласниками будинку, але навіть від наявності такого договору, тож, зберігається навіть в тому випадку, якщо такий договір, як стверджує відповідач, є нікчемним. Так, у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15 викладено правову позицію, згідно з якою за приписами пункту 2 статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Таким чином, за умови встановлення факту надання відповідними організаціями житлово-комунальних послуг по утриманню будинку і прибудинкової території, відсутність договору з обслуговування, що має бути укладено між власником квартири і відповідним об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку не звільняє таку особу від несення витрат на утримання спільного майна. Всі рішення на зборах приймалися не трьома, як стверджує відповідач, а вісімдесят однією особою, що володіють в сукупності 2 573,07 кв.м, або 66,86 відсотків від загальної площі квартир та нежитлових приміщень в будинку. Щоправда, три співвласника брали участь у зборах очно, решта сімдесят вісім голосували в порядку письмового опитування. Такий спосіб проведення загальних зборів прямо визначений частиною 16 статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Листи письмового опитування в розпорядженні позивача відсутні, що пояснюється наявністю в них персональних даних співвласників, однак справжність наведеної в протоколі інформації підтверджується підписом трьох співвласників, тож ані у позивача, ані у відповідача немає обґрунтованих підстав ставити ці відомості під сумнів. Позиція Верховного Суду щодо правової природи платежів за ч. 2 ст. 625 ЦК України є цілком сталою (постанови від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, від 17.07.2018 у справі № 904/10242/17, від 23.10.2018 у справі № 913/70/18, від 04.12.2018 у справі № 913/63/18, від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 тощо) та чітко свідчить про те, що право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, передбачена нормами Закону № 530-ІХ заборона за будь-яких обставин не стосується обов`язку боржника сплатити на вимогу кредитора грошовий борг з урахуванням інфляційних втрат та 3 відсотків річних. Позовну заяву подано до суду 14.03.2025 року, майже через два роки після скасування карантинних обмежень. Таким чином, протягом дії карантину та протягом 30 днів з дня його відміни позивач не нараховував відповідачеві пені за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, тож, у вказаний період відповідач мав можливість оплатити ці послуги без застосування до нього фінансових санкцій. Однак, оскільки це зобов`язання відповідачем виконано не було, зі спливом 30 днів після скасування карантину право нараховувати штрафні санкції на існуючу заборгованість відновлено, а, отже, наразі позовні вимоги цілком відповідають приписам законодавства. Посилання відповідача на прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України стосовно звільнення від відповідальності позичальника перед кредитодавцем (позикодавцем) є таким, що не має стосунку до спірних відносин, в яких позивач не є кредитодавцем (позикодавцем), а відповідач не є позичальником. 18.06.2025 року представником відповідача подано заперечення на відзив. Відповідач вказує, що договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком є нікчемним, у співвласників немає жодних фінансових зобов`язань перед позивачем, більшість співвласників багатоквартирного будинку не уповноважували на укладення такого правочину. Послуги ТОВ «Авікон Групп». про які вони зазначають у своїй позовній заяві не надавалися, вартість послуг з управління багатоквартирним будинком за рішенням зборів співвласників не визначалася. Відповідачу, так і іншим співвласникам багатоквартирного будинку нічого не відомо, що управління даного будинку займається позивач. Три співвласника, які нібито приймали участь у загальних зборах особисто, взагалі не приймали участь у цих зборах та нічого не підписували. Жодного документа співвласники не підписували, участі у письмовому голосуванні - опитуванні не брали, підписи не ставили, копію договору не отримували. [PERSON] ніхто не уповноважував укладати вказаний договір. Також, стороною позивача до відповіді на відзив надано копію додатку №2 до протоколу загальних зборів співвласників від 28.08.2018 року, то вбачається різниця у підписах Чудновець. Біль ш того, ініціали Чудновець, що міститься в протоколу загальних зборів (на різних сторінках протоколу) не співпадають з ініціалами цієї особи, що міститься у додатку №2 до протоколу загальних зборів. Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач проти позову заперечував, вказував, що договір про надання послуг не укладався, загальні збори мешканців багатоквартирного будинку не проводилися, підписи у протоколі підроблені. Крім того, позивач ніколи не надав послуг з управління багатоквартирним будинком. Просить застосувати позовну давність до пені. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 14.05.2015 № 417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі - Закон № 417-VIII) управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). Наймачі, орендарі та інші користувачі квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку можуть брати участь в управлінні багатоквартирним будинком виключно за дорученням власників таких квартир та приміщень. Приписами частини першої статті 18 Закону України від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 2189-VIII) визначено, що управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.02.2025 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.03.2004 року. 30.08.2019 року співвласники багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , від імені яких діяв представник [PERSON] , що діє на підставі протоколу загальних зборів співвласників №2 від 28.08.2019 року з однієї сторони та ТОВ «Авікон Груп» з іншої сторони, уклали договір № 014/у про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, управитель зобов`язується надавати співвласника послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами договору. Цей договір укладається з управителем за рішенням співвласників будинку (протокол загальних зборів співвласників №2 від 28.08.2019 року) та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками будинку, яким належить квартири та/або нежитлові приміщення. Відповідно до п 1.4 договору послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарьско побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території. Послуга з управління включає: тримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів, тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно із пунктом 3.1 договору, ціна послуги з управління на момент його укладення становила: - для власників квартир чи нежитлових приміщень першого поверху - 5,43 грн за 1 кв. м. загальної площі квартири та включає: витрати на утримання будинку та прибудинкових територій і поточний ремонт спільного майна будинку в розмірі 4,82 грн, винагороду управителю в розмірі 0,61 грн. - для власників квартир чи нежитлових приміщень другого поверху та вище - 6,85 грн за 1 кв. м. загальної площі квартири та включає: витрати на утримання будинку та прибудинкових територій і поточний ремонт спільного майна будинку в розмірі 6,24 грн, винагороду управителю в розмірі 0,61 грн. Відповідно до п. 3.3 договору, кожен співвласник повинен сплачувати нараховані йому відповідно до договору платежі на банківський рахунок управителя щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з Наказом № 205-А/23 від 31.05.2023 про індексацію вартості послуги з управління багатоквартирним будинком з 01.06.2023 ціну послуги збільшено до 6,09 грн за 1 кв.м. загальної площі квартири для першого поверху, 7,07 грн для другого поверху та вище. На підставі Наказу № 216-А/24 від 31.01.2024 про індексацію вартості послуги з управління багатоквартирним будинком з 01.02.2024 ціну послуги було збільшено до 6,70 грн за 1 кв.м. загальної площі квартири для першого поверху, 7,77 грн для другого поверху та вище. Договір набрав чинності 01.09.2019 та за відсутності письмової заяви від жодної із сторін про відмову від нього за два місяця до закінчення річного строку дії, наразі продовжує діяти. Вказаний договір з позивачем був підписаний [PERSON] , який діяв на підставі протоколу загальних зборів співвласників №2 від 28.08.2019 року. Згідно копії вказаного протоколу загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, загальна кількість співвласників 112 осіб. У зборах взяли участь особисто 3 особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підписи яких містяться у вказаному протоколі. Інші співвласники в кількості 78 осіб брали участь письмовому опитуванні, який є додатком до вказаного протоколу, проте суду не надавався. Відповідно до вказаного протоколу загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, були прийняті наступні рішення: про розірвання договору з управителем ТОВ «Авікон Хортицький», укладання прямого договору з ТОВ «Авікон Груп», обрання [PERSON] уповноваженою особою на вчинення вказаних дій від імені співвласників. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що мешкає за адресою: [ADDRESS] . У їх будинку немає ОСББ, обслуговує компанія «Авікон», щомісяця приходить квитанція на оплату послуг, які вона сплачує у повному обсязі. У квитанція написано які роботи проведені, але чи проведені чи ні вона не знає. Свідок не один раз телефонувала до позивача щодо протікання води у підвалі, але це питання так і не вирішилося, замість цього позивачем зроблено ремонт цоколя, хоча він у нормальному стані. [PERSON] працює добре, до нього претензій немає. Ліфт працює, світло у під`їзді горить. Попередня обслуговуюча кампанія була не краща, також не виконувала свої обов`язки належним чином. [PERSON] ходив пропонував перевести їх будинок до ОСББ, але сказав, що спочатку треба укласти угоду з «Авікон». [PERSON] організував збори, на які привів представника «Авікон», вона багато наобіцяла, а [PERSON] сказав, що треба укласти угоду з «Авікон», а через півроку він забере будинок в ОСББ. Усі погодилися, сказали, що протокол буде пізніше, але свідок не пам`ятає, щоб вона щось підписувала. При огляді копії протоколу загальних зборів від 28.08.2019 року, свідок вказала, що не пам`ятає такого документу, підписів не ставила, загалом події пам`ятає погано, вже пройшло багато років. Свідок [PERSON] пояснила, що мешкає за адресою: [ADDRESS] , яка належить її чоловіку. Пояснила, що вона незадоволена якістю послуг, які надає позивач. Підрядні організації у них сумнівні, роботи виконують неякісно. Вони писали колективні звернення, але відповіді не отримували. Ніяких угод з позивачем не укладали, хто обирав [PERSON] головою не знає, але він два роки тому продав квартиру та виїхав. Свідок сплачує за квитанціями за послуги позивача, має борг, бо коли текла вода зі стелі, то вона перестала сплачувати. Наразі платить, бо боїться позовів до суду. Збори співвласників будинку намагалися провести, але через війну половина мешканців виїхали, більшість взагалі нічого робити не хочуть. Відповідач стверджував, що жодних договорів з позивачем щодо управління багатоквартирним будинком не укладалося, жодних послуг позивачем не надавалося, проте вказані твердження спростовуються показами свідків, які обізнані про те, що управителем будинку є позивач, та навіть регулярно сплачують за надані позивачем послуги, проте висловили своє незадоволення якістю наданих послуг. Крім того, у судовому засіданні 03.12.2025 року безпосередньо [PERSON] долучено квитанцію щодо оплати послуг позивача за травень 2025 року, в якій міститься інформація щодо наданих послуг у травні 2025 року, вартість послуг, поточні нарахування за місяць та суму боргу станом на 01.06.2025 року. Крім того, у 2021 році позивач звертався з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача, який був скасований за його заявою. Таким чином, твердження відповідача про необізнаність щодо надання послуг позивачем, а також про їх ненадання не відповідають дійсності. Незадоволення якістю наданих послуг не свідчить про їх ненадання взагалі. У частині першій статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. В силу вимог ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. Згідно з ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом за власні кошти. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпечення збереження його властивостей тощо. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції-об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). Наймачі, орендарі та інші користувачі квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку можуть брати участь в управлінні багатоквартирним будинком виключно за дорученням власників таких квартир та приміщень. Відповідач стверджував, що протокол №2 від 28.08.2019 року підроблений, підписи [PERSON] та [PERSON] їм не належать, проте належних доказів на підтвердження вказаних обставин не надав. Свідок [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча зі слів позивача боргу за надані послуги немає. Свідок [PERSON] вказала, що підпис на її не схожий, але загалом вона не пам`ятає вказані обставини у зв`язку зі спливом часу, проте докладно розповіла про загальні збори, які організовував [PERSON] , та зустріч з представником «Авікон Груп». Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про житлово комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. З матеріалів справи вбачається , що відповідач у встановленому законом порядку до позивача не звертався, акти претензії щодо ненадання чи неналежного надання послуг не складалися. З поданого позивачем розрахунку вбачається, за період з вересня 2019 року по лютий 2025 року позивачем було надано послуг на загальну суму 18 735,18 грн. Згідно розрахунку позивача за період з 30.09.2019 року по 21.12.2022 року пеня складає 664,27 грн, три відсотки річних 545,97 грн, інфляційні втрати 2817,26 грн. Пунктом 7.6. договору №014/у від 30.08.2019 року, встановлено, що за порушення строків оплати послуг, які надаються позивачем, співвласники будинку сплачують пеню із розрахунку 0,01 відсоток суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше суми заборгованості. Пеня нараховується окремо кожному співвласнику, який несвоєчасно та/або не в повному обсязі оплатив послугу з управління будинком. Пунктом 4 частини 3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України. спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (Covid-19)» на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням короновірусної хвороби та протягом 30 днів з дня його відміни, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово комунальні послуги забороняється. В разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану. Тому звернення до суду з позовними вимогами про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних без обмеження останніми трьома роками, що передували подачі позову, є обґрунтованим у разі, якщо позовна давність за такими вимогами не спливла станом на 02 квітня 2020 року. (постанова Великої Палата Верховного суду 903/602/24 від 02.074.2025 року). Враховуючи, що карантин діяв з 02.04.2020 року по 30.06.2023 року, то нарахування пені за вказаний період заборонено, тому позивач має право на стягнення пені за період з 30.09.2019 року по 31.03.2020 року у розмірі 212,78 грн. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 року №2120-ІХ «про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, доповнено п. 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Посилання відповідача на вказаний пункт «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України не можливо застосувати до спірних правовідносин між сторонами, оскільки вони стосуються кредитних зобов`язань. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України є можливим, якщо самим договором не передбачено таку відповідальність, проте позивач просить стягнути пеню в розмірі 0,01 відсоток (3,65 відсотків річних) суми простроченого платежу за кожен день прострочення, встановлену договором. Одночасне стягнення нені за договором та нарахування штрафних санкцій за ч. 2 ст. 625 ЦК України не можливе, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Свої зобов`язання з надання послуг з управління багатоквартирним будинком позивач виконав належним чином, що не спростовано відповідачем, з підстав викладених вище. Відповідач, у свою чергу, порушив свої зобов`язання та своєчасно не вносив оплату за послуги з управління багатоквартирним будинком у повному обсязі, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем за період з вересня 2019 року по лютий 2025 року. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково у розмірі 19947,96 грн, з яких 18735,18 грн сума заборгованості за надані послуги, 212,78 грн пеня. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати які складаються з судового збору пропроційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved