Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

В жовтні 2025 року позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього на свою користь 32959,72 грн. матеріальної шкоди та 50000,00 грн. моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 13.09.2024 року близько 21 год. 00 хв. він разом з відповідачем знаходився на території подвір`я будинку [ADDRESS] . Зі слів позивача, між ними були добрі стосунки, вони спокійно розмовляли, як раптом [PERSON] наніс йому удар кулаком в нижню частину обличчя, в наслідок чого позивач отримав тілесні ушкодження. Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2025 року відповідача визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Під час розгляду кримінальної справи в суді цивільний позов не заявлявся, а тому позивач просить стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду, завдану злочином, за рішенням суду. Процесуальні дії: Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2025 року визначено головуючого суддю Мартинцову І.О. Ухвалою від 21.10.2025 року справу прийнято до провадження судді Мартинцової І.О. та призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Судом було вжито належних заходів для повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Сторонам було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило. З відомості з реєстру територіальної громади від 03.10.2025 року вбачається, що відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача суд направляв ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками, які були вручені останньому 09.12.2025 року (поштове повідомлення про отримання міститься в матеріалах справи). Однак, відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за адресою зареєстрованого місця проживання, своїм процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалася, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Фактичні обставини справи: Судом достовірно встановлено, що вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2025 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Так, згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Зі змісті вищевказаного вироку суду слідує, що 13.09.2024 близько 21:00 год. (більш точного часу не встановлено) [PERSON] та [PERSON] перебували за адресою: [ADDRESS] , на території подвір`я, де між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбувся словесний конфлікт. У цей час у [PERSON] виник прямий умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] . Далі [PERSON] , реалізуючи свій прямий умисел, з мотиву раптово виниклих неприязних відносин, маючи на меті спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність - здоров`я людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до потерпілого та ставши напроти нього з метою спричинення тілесних ушкоджень, своєю правою рукою зібраною в кулак умисно наніс [PERSON] один удар в нижню частину обличчя внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження. Спричинені потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді: травматичної ампутації коронки одного зуба справа на верхній щелепі за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Крім того, зі змісту вироку вбачається що позивачем цивільний позов при розгляді кримінальної справи не заявлявся, а [PERSON] свою вину визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи. Зі змісту форми рецептурного бланка № 1 (ф-1) від 18.12.2024 року вбачається, що позивач звертався за медичною допомогою та отримав відповідні медичні призначення. З фіскальних та товарних чеків, що містяться в матеріалах справи слідує, що [PERSON] понесені матеріальні збитки на загальну суму 32959,72 грн. Оцінка суду. Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. У відповідності до вимог ст.ст.12, 13, 78 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст.1166 ЦК України встановлено, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу вимог ч. 1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Частинами першою-третьою статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заподіяної матеріальної шкоди в сумі 32959,72 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи. Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 р., розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд, виходить з вищенаведених норм та враховує характер і обсяг завданих моральних страждань, втрат немайнового характеру, характер та тривалість заподіяних [PERSON] моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, визнаючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. А тому, на думку суду, розумним та обґрунтованим розміром моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача є 10000,00 грн, так як вона, на переконання суду, буде відповідати розумності і справедливості та буде достатньою компенсацією завданих позивачу моральних страждань. Крім того, на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: partial