Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.09.1999 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у Звенигородському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №122. Позивач вказує, що від шлюбу сторони мають двох дітей, які на даний час є повнолітніми. Шлюбно-сімейні стосунки у них з відповідачем не склалися в зв`язку з несумісністю характерів та різними поглядами на сімейне життя, цінності, ведення спільного господарства, внаслідок чого постійно виникали сварки та непорозуміння. Збереження сім`ї на думку позивача є неможливим. Ухвалою суду від 20.05.2025 справу відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 14.07.2025 року до суду від відповідачки [PERSON] надійшло клопотання про надання строку на примирення два місяці, оскільки вона має бажання зберегти сім`ю. Ухвалою суду від 18.07.2025 року було задоволено клопотання відповідачки та надано сторонам строк на примирення терміном два місяці. Провадження усправі зупинено. Ухвалою суду від 09.10.2025 року було поновлено провадження усправі та рпризначене судове засідання на 30.10.2025 року, яке в подальшому було відкладене на 09.12.2025 року. 09.12.2025 року за клопотанням відповідачки [PERSON] розглдя справи було відкладено на 30.01.2026 року. 27.01.2026 року та 30.01.2026 року від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом надсилання повістки за зареєстрованим місцем проживання. Поштове відправлення повернулось до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою, що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним врученням повістки. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористалась. Жодних заяв чи клопотань не подала. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18.09.1999 року у Звенигородському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 122, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 22.04.2025 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінилося на « [PERSON] » (а.с. 4). Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не мають. Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів сторін, різні погляди на шлюбно-сімейні відносини. Фактично сторони припинили шлюбні стосунки. Судом надавався строк на примирення, однак позитивних результатів це не дало та примирення не відбулось. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач заперечень проти розірвання шлюбу не подала. За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами існує лише формально, збереження сім`ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, в позовній заяві позивач не просить стягувати судові витрати з відповідача, а тому розподіл судових витрат судом не здійснюється. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 104, 110, 112 СК України,

Outcome: approved