Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26.08.2017 між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Дитина зареєстрована та фактично проживає разом із позивачем по [ADDRESS] . Спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розбіжності у поглядах на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Відповідач не приділяв належної уваги розвитку подружніх відносин, не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків та не дбав про взаємну повагу. Протягом тривалого часу сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, сім`я фактично припинила своє існування. На примирення та збереження шлюбу з відповідачем позивач не згодна, строк для примирення просить не надавати. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати разом із позивачем. При цьому проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов`язку брати участь у її вихованні, піклуванні та матеріальному забезпеченні. Позивач не має наміру перешкоджати відповідачу у здійсненні ним його батьківських прав та обов`язків щодо дитини. Враховуючи викладене вище, позивач просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 26.08.2017 виконавчим комітетом Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.10.2025 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. У матеріалах справи є заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце проведення розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений відповідач не з`явився в судове засідання, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 26.08.2017 сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26.08.2017. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.02.2018 сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки про склад сім`ї №616 від 15.10.2025 [PERSON] , [INFO] , проживає разом з дочкою [PERSON] , [INFO] , по [ADDRESS] .. Як передбачено ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують протягом тривалого часу, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе, а тому, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд зазначає наступне. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів, суд враховуєте, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком матері і батька. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2026 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років 2817,00 грн., віком від 6 до 18 років 3512,00 грн., а тому суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 1211,20 грн. на користь держави.

Outcome: approved