Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту №ДП 0009213 від 03.12.2024, в якому просить стягнути із відповідача на користь ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» заборгованість за договором кредиту №ДП 0009213 від 03.12.2024 в розмірі 5317.26 грн., з яких: 3458.18 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 1742.72 грн. заборгованість за процентами; 116.36 грн. заборгованість за комісією та 2422,40 грн. сплаченого судового збору, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500.00 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 03.12.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» та [PERSON] укладено договір кредиту №ДП 0009213 від 03.12.2024 умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 4000,00 грн. строком на 84 дні, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.9% які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 30% від суми наданого кредиту, що складає 1200,00 грн. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання-введення позичальником одноразового ідентифікатора - qRu2F589, що був надісланий на вказаний позичальником номер телефону + 380975814711 у порядку визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Позивач зазначає, що без проходження попередньої реєстрації та ідентифікації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання одноразового ідентифікатора, входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля, без надання відповідачем особистої інформації та без попереднього погодження оферти договору кредиту та правил надання грошових коштів у кредит - укладання договору кредиту технічно не можливе, що відповідає положенням ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію». Отже, позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем про всі умови повідомлення, які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. ТОВ «ФК «Майбіз» на виконання умов кредитного договору №ДП 0009213 від 03.12.2024 виконав свої зобов`язання, передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 4000 грн. шляхом їх перерахування на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ПрофітГід» (PSP Platon). Також, враховуючи умови договору кредиту та додаткової угоди, здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, заборгованість [PERSON] за договором кредиту складає 5317.26 грн. 14.10.2025 між ТОВ «ФК «Майбіз» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №14/10/25, за яким ТОВ "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП " набув права вимоги до боржників в тому числі за договором кредиту №ДП 0009213 від 03.12.2024. Оскільки відповідач не погашає заборгованість, то вказані обставини змушують позивача звернутися до суду з цим позовом. 24 грудня 2025 року відповідно до ухвали судді відкрито спрощене позовне провадження у цій справі. Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися, лише повідомлялися належним чином. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подала, хоча про розгляд справи повідомлялася належним чином рекомендованими повідомленнями №R067068574657, яке повернулося із відміткою «адресат відсутній» (а.с.50-51), що згідно постанови КЦС ВС від 10.05.2023 №755/17944/18 вважається належним повідомленням про дату судового розгляду. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: заява представника позивача (а.с.3 на зворотній стороні) про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, без його участі, а також не заперечує проти заочного розгляду справи, заява представника позивача про долучення доказів направлення позову відповідачу (а.с.36). Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.32-34), про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із копії договору про надання кредиту №ДП0009213 від 03.12.2024, графіку платежів судом встановлено, що між ТОВ «ФК «Майбіз» та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 4000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, [PERSON] зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надано на строк 84 дні. Відповідач електронним підписом підписала вказаний договір та додатки до нього одноразовим паролем - qRu2F589. Із копії довідки про ідентифікацію судом встановлено, що [PERSON] ідентифіковано ТОВ «ФК «Майбіз» шляхом використання одноразового ідентифікатора - qRu2F589. Із копії інформації вих. №1012-710 від 10.12.2025 та квитанції №43322-75045-44944 судом встановлено, що на картку № [NUMBER] 03.12.2024 здійснено переказ коштів у сумі 4000 грн., код авторизації 779057. Із копій розрахунку суми заборгованості судом встановлено, що станом на 12.12.2025 заборгованість за договором №ДП 0009213 від 03.12.2024 не погашена, залишок заборгованості складає 5317.26 грн., з яких: 3458.18 грн. заборгованість за тілом позики; 1742.72 грн. заборгованість за процентами; 116.36 грн. заборгованість за комісією. Із копії договору факторингу №14/10/25 від 14.10.2025, платіжної інструкції №579936437.1 від 28.10.2025 судом встановлено, що між ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК «Майбіз» укладено договір факторингу та Акт прийому передачі документів за договором Факторингу №14/10/25 від 14.10.2025, за яким ТОВ «ФК «Майбіз» передає (відступає) ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» право вимоги, а ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» приймає належні ТОВ «ФК «Майбіз» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстр прав вимог №14/10/2025. Із копії Реєстру прав вимог №14/10/2025 судом встановлено, що ТОВ «ФК «Майбіз» передало ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» боржника [PERSON] , яка має заборгованість за договором №ДП0009213 від 03.12.2024. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими відповідачу надано грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, відповідач зобов`язалася повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконала. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що кредитний договір укладався між сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 №675-УІІІ визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» №851-ІУ від 22.05.2003, електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Порядок укладення електронного договору визначений ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», згідно якої пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст.12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений Кредитний договір в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини. Виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №751/861/17 (провадження №61-28582ск18). Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі №161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження №61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно дост.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Виходячи зі змістуст.22 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів України», документами, які можуть підтвердити факт проведення розрахункових операцій, є такі види розрахункових документів, як платіжні доручення, платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога та меморіальний ордер. Матеріали справи містять квитанцію про переказ коштів та розрахунок суми заборгованості, з яких встановлено, що відповідач отримала 03.12.2024 кредитні кошти у сумі 4000 гривень. Тобто, суду позивачем надано докази видачі відповідачеві кредитних коштів у сумі 4000 гривень 03.12.2024. Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Подібні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц. Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по кредиту у сумі 5317.26 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені платіжною інструкцією №579936901.1 від 16.12.2025, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 2422.40 грн., а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 2422.40 грн. Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4500 грн. позивач надав суду: копії договору про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025, укладеного між ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» та адвокатом «Ткаченко Юлія Олегівна»; платіжної інструкції №579936437.1 від 28.10.2025; Витяг з Акту №38-ДІЛ приймання - передачі надання правничої допомоги від 08.12.2025, що підлягає оплаті за вивчення, аналіз документів/доказів до позовної заяви, складення позовної заяви, складає 4500 грн. Оскільки позивачем ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» в передбаченому ЦПК України порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу у сумі 4500 грн., суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4500 грн.

Outcome: approved