Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 15.04.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено Кредитний договір № 922830148. 28.11.2018 на підставі Договору факторингу № 28/1118-1 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги до боржника. 03.01.2019 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20190103, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, у тому числі до відповідача за Кредитним договором № 922830148 від 15.04.2019, відповідно до Реєстру прав вимоги № 8 від 28.05.2020 до Договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку із чим має заборгованість у загальному розмірі 13290,00 грн., що складається із заборгованості за основною сумою боргу 5000,00 грн., заборгованості за відсотками 8290,00 грн. Таким чином просять стягнути із відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості в загальному розмірі 13290,00 грн. за Кредитним договором № 922830148 від 15.04.2019, а також судові витрати із суми сплаченого судового збору при подачі позову до суду у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою суду від 16.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача до судового засідання не з`явилась. У позовній заяві просила розглянути справу у відсутність представника позивача, позов підтримують та не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась. Надіслала до суду заяву, відповідно до якої просить судовий розгляд проводити у її відсутність тому що вона знаходиться у Хмельницькій області. Враховуючи те, що має на утриманні трьох неповнолітніх дітей у статусі ВПО, тимчасово не працює, просить розстрочити наявну заборгованість на 12 місяців. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши заяву відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, 15.04.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 922830148, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач, у свою чергу, зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов Договору. Строк дії договору 40 днів. Процентна ставка - 1,02% від суми кредиту за кожен день користування Кредитом. 28.11.2018 на підставі Договору факторингу № 28/11118-01 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги до боржників. 03.01.2019 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20190113, у відповідності до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передав ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняла належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Витягом з Реєстру прав вимоги № 8 від 28.05.2020 до Договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняла належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 13290,00 грн., що складається із заборгованості за основною сумою боргу 5000,00 грн., заборгованості за відсотками 8290,00 грн. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконувала, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не надавала, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав . Відповідно до положень статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, згідно зі ст. 525 цього Кодексу, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконує свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується в п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. В ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49, ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». При цьому, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] повністю визнала позовні вимоги. Таке визнання не суперечить закону, не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів. Тому, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю і стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 13290,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з того, що відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову стягнути з відповідача. Вирішуючи заяву [PERSON] про розстрочку виконання рішення суду, суд виходить з такого. За змістом п.п. 1, 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України, у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про: 1) порядок і строк виконання рішення; 2) надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Можливість розстрочення виконання рішення суду також можливо на стадії виконання рішення суду за заявою сторони. При цьому за змістом ч. 3 статті 436 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Частиною 4 цієї статті визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. За змістом частини 5 цієї статті розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Відповідно до вимог ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Враховуючи, що вищенаведена ст. 265 ЦПК України не містить окремо визначені підстави для розстрочення виконання рішення суду, виходячи із засад законності, змагальності та диспозитивності, а також, враховуючи завдання цивільного провадження щодо ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, слід дійти висновку, що розстрочення виконання рішення суду одночасно з його ухваленням не повинно порушувати зазначені засади, має слугувати завданням цивільного провадження та застосовуватись судом виключно за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Такі обставини мають бути встановлені на підставі досліджених в судовому засіданні належних і допустимих доказів. Проте, жодного доказу, щодо свого дійсного матеріального стану відповідач не надала, подання лише заяви саме по собі не свідчать про неможливість виконання рішення суду. Відповідачем жодних доказів про наявність у неї на утриманні трьох дітей у статусі ВПО, про відсутність доходу суду не надано, що, відповідно унеможливлює вирішення питання щодо розстрочки виконання рішення. При цьому, суд звертає увагу, що за загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, відповідач не позбавлена можливості завернутись до суду з відповідною обґрунтованою заявою про розстрочення виконання рішення суду на стадії його виконання.

Outcome: approved