Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Представник ТОВ «Діджи фінанс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , просить стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1303644173890 від 05.02.2023 у розмірі 16940,00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 05 лютого 2023 року між ТОВ «ФК «Віва капітал» та [PERSON] укладено кредитний договір №1303644173890, який підписаний шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов кредитного договору, товариство надало клієнту фінансовий кредит на умовах строковості, платності, зворотності, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума виданого кредиту - 5000,00 грн. 04.10.2023 року між ТОВ «ФК «Віва капітал» та ТОВ «Діджи фінанс» укладено договір факторингу №04102023/2 відповідно до умов якого ТОВ «ЗФК «Віва капітал» відступило ТОВ «Діджи фінанс» право вимоги до [PERSON] . Згідно з договором факторингу сума боргу перед новим кредитором становить 16940 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 5000 грн; заборгованості за відсотками 11 940 грн. А тому, ТОВ «Діджи фінанс» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 16 940 грн. Ухвалою суду від 06 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, інші процесуальні дії не вчинялись. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Одночасно з позовною заявою просив суд розглядати справу за його відсутності, вимоги позову підтримав, у випадку неявки відповідача у судове засідання проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, правом на подання відзиву не скористалася. На адресу суду повернувся поштовий конверт із позначкою - «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові №755/17944/18 (61-185св23) від 10.05.2023 вказав, що довідка поштового відділення із позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, на підставі положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, не подав відзив, а не заперечує проти заочного вирішення справи, судом постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно д остатті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні фактичні обставини. 05.02.2023 року між ТОВ "ФК "Віва Капітал" та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у кредит продукту "Старт" №1303644173890, який останнім підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, за яким позикодавець зобов`язується передати позичальнику кредит на суму 5 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1 Договору) (а.с.24-29). Кредит надається строком на 30 днів до 07.03.2026 року (пункти 1.3 , 1.7. Договору). Відповідно до пункту 1.8. Договору Позичальник має право ініціювати продовження строку кредитування (пролонгації), установленого договором, на підставі звернення до Кредитодавця в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації споживачем такого права. Таке право реалізується шляхом здійснення погашення відсотків за користування кредитом в будь який день протягом строку дії Договору та підписання додаткової угоди до Договору шляхом введення одноразового ідентифікатора, який надсилається Позичальнику смс повідомленням. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 1,99 % в день від суми кредиту за час користування ним. Процентна ставка фіксована (пункт 1.9.1 Договору). Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом - одноразовим ідентифікатором J8R1J2 (а.с.22 зворот-23). Згідно з Додатком №3 до Договору про надання фінансового кредиту №1303644173890 від 05.02.2023 сторонами узгоджено графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту: строк на який надано кредит - 30 днів; сума кредиту 5000,00 грн; сума нарахованих процентів за користування кредитом 2 985 грн, загальна вартість кредиту 7 985 грн. Цей Додаток є невід`ємною частиною до Договору фінансового кредиту №1303644173890 від 05.02.2023 (а.с.30). Довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «ФК «Віва капітал», підтверджено, що клієнт [PERSON] ідентифікований ТОВ «Віва капітал»: одноразовий ідентифікатор J8R1J2, дата відправки ідентифікатора 05.02.2023, номер на який було відправлено ідентифікатор 380688071823(а.с.35). Кредит надається шляхом здійснення переказу коштів у сумі 5 000,00 грн. на банківський рахунок позичальника. Згідно з листом ТОВ «Платежі Онлайн» від 09.10.2023 № 1189/10 [PERSON] 05.02.2023 через платіжний сервіс «Platon» перераховано кредитні кошти в розмірі 5 000,00 грн на номер платіжної картки № [NUMBER] (а.с.13). З розрахунку заборгованості за Договором № 1303644173890 від 05.02.2023 станом на 04.10.2023 року, де позичальником є [PERSON] , заборгованість за вищевказаним кредитним договором складає 16 940 грн, з яких: 5 000 грн, - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 2985 грн проценти за користування кредитом, 8 955 проценти за прострочення користування кредитом (а.с.37-38). 04.10.2023 між ТОВ «ФК «Віва капітал» та ТОВ «Діджи фінанс» укладено договір факторингу №04102023/2, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Віва капітал» відступило ТОВ «Діджи фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників (а.с.15-18). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №04102023/2, від 04.10.2023, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за номером договору №1303644173890 на загальну суму заборгованості 16 940 грн: залишок по тілу кредиту 5 000 грн; залишок по відсотках - 11 940 грн (а.с.39). Отже, судом встановлено, що спірні правовідносини, які виникли на даний час між позивачем та відповідачем є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень частини 1 статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини 2 статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 05.02.2023 між ТОВ «Діджи Фінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1303644173890. [PERSON] вказаний договір у визначеному Законом України «Про електронну комерцію» порядку погоджено із кредитором та підписано одноразовим ідентифікатором. Сторонами визначено та погоджено розмір кредиту, строк кредитування, розмір відсоткової ставки, періоди здійснення обов`язкових платежів, а також суми платежів у них. За вказаним договором позичальник отримав доступ до кредитних коштів, які були перераховані на йому на картковий рахунок через платіжну систему «Platon», що підтверджено позивачем відповідною квитанцією. Разом з тим, відповідачем порушено погоджені умови Договору, внаслідок чого, як вбачається із наданого позивачем розрахунку, у останнього утворилась заборгованість, що складається із основної суми боргу в сумі 5 000,00 грн. А тому, суд дійшов висновку, що непогашена відповідачем сума основного боргу у розмірі 5 000,00 грн стягується позивачем правомірно. Доказів, що спростовують висновки суду, стороною відповідача до суду не надано. Разом з тим, суд не погоджується із розрахунком позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками. Так, статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. За змістом частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц), яка в силу частини 4 ст.атті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Суд вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватись на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК. Пунктами 1.3, 1.7. Договору визначено, що позика надається строком 30 днів, тобто до 07.03.2023. Відповідно умов пункту 1.8. Договору Позичальник має право ініціювати продовження строку кредитування на підставі звернення до Кредитодавця, яке реалізується шляхом здійснення погашення відсотків за користування кредитом та підписання додаткової угоди. Матеріали справи не містять жодних доказів вчинення відповідачем дій, які б свідчили про продовження з його ініціативи строку надання кредиту Інших умов про пролонгацію кредитного договору за ініціативою товариства, клієнта договір не містить. Таким чином, враховуючи, що після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється і в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, про що зазначено у Постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18, вимоги позивача про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії Договору тобто після 07.03.2023, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Враховуючи наведене, суд вважає, що до стягнення підлягають відсотки в сумі 2985,00 грн, нараховані як плата за користування кредитом в межах строку кредитування (пункт 1.7. кредитного договору): 5 000 грн * 1.99 % * 30 днів = 2985 грн. Це, в свою чергу, узгоджується з пунктом 1.14.1 Договору та з Додатком №1 до Договору про надання фінансового кредиту №1303644173890, де сума нарахованих процентів за користування кредитом становить 2985,00 грн. За таких обставин, враховуючи викладені вище положення законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та безпосередньо оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в сумі 7 985,00 грн, з яких 5 000,00 грн - тіло кредиту, 2 985,00 грн відсотки за користування кредитом. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частина 2 статті 141 ЦПК України). Оскільки позов задоволено частково, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір та витрати на правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам, а саме: 1141,85 грн судового збору (із розрахунку: 7985*2422,40/16940) та 2 828,20 грн витрат на правничу допомогу (із розрахунку: 7985*6000/16940).

Outcome: partial