Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. Позивачі [PERSON] та [PERSON] , в інтересах яких діє адвокат Чабан Ірина Володимирівна, звернули до суду з позовною заявою до Товариства додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілого. В обґрунтування позовних вимог вказують, що [INFO], близько 15 год. 20 хв., водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки "Volkswagen-Passat" реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по автодорозі 0-26182, в адміністративних межах с. Рукшин Дністровського району Чернівецької області зі сторони м. Хотин Дністровського району Чернівецької області в напрямку до с. Рукшин Дністровського району Чернівецької області, не врахував дорожню обстановку та неправильно застосував прийоми керування вказаним транспортним засобом, в порушення вимог підпункту (а) пункту 14.6 "Правил дорожнього руху" (далі - Правил), затверджених постановою Кабінету міністрів України за №1306 від 10.10.2001 р., який безпосередньо перебуває у прямому причинному зв`язку з наслідками, що відбулися, а також пунктів 1.5, 2.3 (б) Правил, які лише сприяли допущеним порушенням, маючи об`єктивну можливість бачити перехрестя нерівнозначних доріг автодороги 0-26182 із польовою гравійно-грунтовою дорогою, яка примикає до автодороги 0-26182 ліворуч за напрямком його руху, розпочав виконання маневру обгону їдучого попереду нього в попутному напрямку мотоциклу марки «Spark», без реєстраційних номерів, під керуванням водія [PERSON] , який в цей час розпочав виконання маневру повороту ліворуч із автодороги 0-26182 на польову гравійно-грунтову дорогу, виїхав на смугу зустрічну руху, де на перехресті нерівнозначних доріг допустив зіткнення із вказаним мотоциклом. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. За даними фактами Слідчим відділенням відділення поліції №2 (м. Хотин) Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області здійснюється досудове розслідування, відомості про яке внесено до ЄРДР 06.09.2025 за №12025262160000155 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286, ч.3 ст. 135 КК України, яке ще не завершене. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Зазначають, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини» (п.4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки). Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України №3720-IX від 21.05.2024 р., у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "Volkswagen-Passat" р.н. [NUMBER] , була застрахована у відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №227443557 чинного на дату ДТП (копії витягу з Централізованої бази даних МТСБУ, полісу додаються до позовної заяви). Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Volkswagen Passat» р.н. [NUMBER] застрахована у відповідача, то обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну позивачам, відповідно до Закону України №3720-IX від 21.05.2024 р., покладається на відповідача, як на страховика. Зазаначають , що частиною 3 статті 25 Закону України №3720-IX від 21.05.2024 р., встановлено, що страховик, а у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю потерпілої фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір таких страхових (регламентних) виплат зазначеним особам стосовно одного померлого становить 25 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку. Враховуючи, що станом на дату ДТП загиблий [PERSON] був розлучений, а його батьки померли, а тому внаслідок вищевказаної ДТП, було завдано моральної шкоди близьким родичам загиблого, зокрема дочці [PERSON] та дочці [PERSON] . Підтримуючи вищевикладене, просять стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю СК «Альфа-Гарант» моральну шкоду у розмірі 100000 грн. та судові витрати в розмірі 12112,00 грн. на користь [PERSON] , а також моральну шкоду у розмірі 100000 грн. та судові витрати в розмірі 12112,00 грн. на користь [PERSON] . Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду від 24 листопада 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання, розгляд справи призначений на 16 грудня 2025 року. Ухвалою Хотинського районного суду від 16 грудня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 07 січня 2026 року. Розгляд справи неодноразово відкладався через неявку належним чином повідомленого відповідача. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи від їхнього представника - адвоката Чабан І.В. наявна заява, в якій просить суд розглядати справу без участі позивачів та їхнього представника у порядку письмового провадження. Представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, місце та час судового розгляду судом, судом були здійснені всі заходи для можливості відповідача брати участь у судових засіданнях, однак жодних клопотань про розгляд справи з його участю чи про відкладення розгляду справи, до суду не надходило, правом подачі відзиву не скористався. Інших заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин, враховуючи положення ст. 223 ЦПК України, беручи до уваги те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, представників сторін, учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача та відповідача. З урахуванням викладеного і ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, жодних клопотань чи заяв до суду не надіслав, відзив на позов не подав, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що [INFO], близько 15 год. 20 хв., водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки "Volkswagen-Passat" реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по автодорозі 0-26182, в адміністративних межах с. Рукшин Дністровського району Чернівецької області зі сторони м. Хотин Дністровського району Чернівецької області в напрямку до с. Рукшин Дністровського району Чернівецької області, не врахував дорожню обстановку та неправильно застосував прийоми керування вказаним транспортним засобом, в порушення вимог підпункту (а) пункту 14.6 "Правил дорожнього руху" (далі - Правил), затверджених постановою Кабінету міністрів України за №1306 від 10.10.2001 р., який безпосередньо перебуває у прямому причинному зв`язку з наслідками, що відбулися, а також пунктів 1.5, 2.3 (б) Правил, які лише сприяли допущеним порушенням, маючи об`єктивну можливість бачити перехрестя нерівнозначних доріг автодороги 0-26182 із польовою гравійно-грунтовою дорогою, яка примикає до автодороги 0-26182 ліворуч за напрямком його руху, розпочав виконання маневру обгону їдучого попереду нього в попутному напрямку мотоциклу марки "Spark", без реєстраційних номерів, під керуванням водія [PERSON] , який в цей час розпочав виконання маневру повороту ліворуч із автодороги 0-26182 на польову гравійно-грунтову дорогу, виїхав на смугу зустрічну руху, де на перехресті нерівнозначних доріг допустив зіткнення із вказаним мотоциклом. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] від отриманих травм загинув на місці (а.с.9 -11). За фактом вказано дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце [INFO] на автодорозі 0-26182, в адміністративних межах с. Рукшин, Дністровського району, Чернівецької області, внаслідок якої загинув [PERSON] проводиться досудове розслідування за №12025262160000155. 07.09.2025 року [PERSON] повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 3 ст. 135 КК України. На даний час по даному кримінальному провадженню тримає досудове розслідування (а.с.12-13). Смерть загиблого [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.14). Згідно копії довідки про причину смерті №953 від 08.09.2025 року причиною смерті [PERSON] стала закрита внутрішньочерепна травма із забоєм речовини головного мозку та розвитком підоболонкових крововиливів (а.с.15). Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінювала прізвище на « [PERSON] » відповідно до копії свідоцтва про одруження № [NUMBER] , а також після реєстрації шлюбу з [PERSON] знову змінила прізвище на « [PERSON] » відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.17-18). Родинний зв`язок між загиблим [PERSON] та його дочкою [PERSON] , [INFO] , підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.19). Згідно полісу внутрішнього страхування №2287443557 станом на 06.09.2025 року транспортний засіб марки «Volkswagen-Passat» р.н. [NUMBER] зареєстрований у ТДВ СК «Альфа-Гарант» (а.с.20). Відповідно до копії рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 12 жовтня 2022 року, яке набрало законної сили 14 листопада 2022 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.21-22). Батьки загиблого [PERSON] , якими згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] значаться [PERSON] та [PERSON] на момент загибелі [PERSON] померли (а.с.23-25). Згідно копії заяви про склад сім`ї, на момент смерті [PERSON] внаслідок ДТП [INFO] склад родичів першого ступеня споріднення становить: мати - [PERSON] (померла); донька - [PERSON] , донька - [PERSON] (а.с.26). Застосовані норми права. Мотиви та висновки суду. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п.п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень та у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. За змістом ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Правовими нормами ч. 1 ст. 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Судом встановлено, що [INFO], близько 15 год. 20 хв., водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки "Volkswagen-Passat" реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по автодорозі 0-26182, в адміністративних межах с. Рукшин Дністровського району Чернівецької області зі сторони м. Хотин Дністровського району Чернівецької області в напрямку до с. Рукшин Дністровського району Чернівецької області, не врахував дорожню обстановку та неправильно застосував прийоми керування вказаним транспортним засобом, в порушення вимог підпункту (а) пункту 14.6 "Правил дорожнього руху" (далі - Правил), затверджених постановою Кабінету міністрів України за №1306 від 10.10.2001 р., який безпосередньо перебуває у прямому причинному зв`язку з наслідками, що відбулися, а також пунктів 1.5, 2.3 (б) Правил, які лише сприяли допущеним порушенням, маючи об`єктивну можливість бачити перехрестя нерівнозначних доріг автодороги 0-26182 із польовою гравійно-грунтовою дорогою, яка примикає до автодороги 0-26182 ліворуч за напрямком його руху, розпочав виконання маневру обгону їдучого попереду нього в попутному напрямку мотоциклу марки "Spark", без реєстраційних номерів, під керуванням водія [PERSON] , який в цей час розпочав виконання маневру повороту ліворуч із автодороги 0-26182 на польову гравійно-грунтову дорогу, виїхав на смугу зустрічну руху, де на перехресті нерівнозначних доріг допустив зіткнення із вказаним мотоциклом, внаслідок чого загинув [PERSON] . За фактом вказаної дорожньо-транспортної здійснюється досудове розслідування, відомості про яке внесено до ЄРДР 06.09.2025 за №12025262160000155 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286, ч.3 ст. 135 КК України, яке наразі триває, а [PERSON] повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч.3 ст. 135 КК України. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії завдавача були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Положення статті 1187 ЦК України є спеціальними відносно статті 1166 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Статтею 999 ЦК України передбачено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні або іншій особі визначену у договорі грошову суму, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У ч. 2 ст. 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом страхування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок використання забезпеченого транспортного засобу особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб внаслідок настання страхового випадку. У ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що страховим випадком дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб. Як слідує з правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Станом на 06.09.2025 (дата ДТП), цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "Volkswagen-Passat" р.н. [NUMBER] , була застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №227443557. Статтею 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого. Згідно ч. 1 ст. 25 Закону страхова (регламентна) виплата у зв`язку із смертю потерпілої фізичної особи здійснюється, якщо смерть потерпілої фізичної особи настала протягом одного року з дня дорожньо-транспортної пригоди та є прямим її наслідком. Згідно ч.3. ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, а у випадках передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю потерпілої фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір таких страхових (регламентних) виплат зазначеним особам стосовно одного померлого становить 25 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку, і виплачується таким особам у рівних частинах. На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено у 2025 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 8 000 грн. Таким чином загальний розмір регламентної виплати моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 200 000,00 грн (8000 грн*25), виплачується рівними частинами між особами, які мають право на отримання страхового відшкодування, частка яка припадає на кожну з позивачок, які являються дочками загиблого становить 100 000,00 грн. Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд враховує, що судовий збір за звернення до суду з позовом [PERSON] та [PERSON] мав становити 2000 гривень (1% від ціни позову 200000 грн.), проте позивачі були звільнені від його сплати на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи, що позивачі при зверненні до суду були звільнені від сплати судового збору за позовними вимогами про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 1% від розміру задоволених позовних вимог, а саме 2000 гривень. Крім того, позивачами заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 24224,00 грн., а саме по 12112,00 грн на користь кожного з позивачів. На обґрунтування розміру витрати на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання професійної правничої допомоги №Ж459/9464106 від 18.09.2025 укладений між [PERSON] та АО «Автопоміч», договір про надання професійної правничої допомоги №Ж459/9464106 від 18.09.2025 укладений між [PERSON] та АО «Автопоміч», а також детальний розрахунок робіт, виконаних для надання правничої (правової допомоги) від 28.10.2025 року (а.с.31-35). Статтею 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат пов`язаних з розглядом справи. Згідно із частиною 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Пунктом 1 частини 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Таким чином, представником позивача підтверджено обсяг наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Клопотань від відповідача щодо зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу з підстав не співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, до суду не надходило. Суд, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді позивачем, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги адвоката, підлягають до задоволення. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 24224,00 гривень. На підставі наведеного вище,

Outcome: approved