Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що відповідач з 1978 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . На момент смерті [PERSON] належала на праві приватної власності квартира за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями останнього були дружина [PERSON] та батько [PERSON] . Відповідачем протягом тривалого часу створювались перешкоди для проживання [PERSON] у квартирі. [PERSON] звернувся до відповідача з пропозицією щодо укладення договору користування належною їм на праві спільної часткової власності квартирою [ADDRESS] . Разом з тим, домовленості щодо порядку користування зазначеною квартирою досягнуто не було. Позивач перебувала у шлюбі з батьком [PERSON] - [PERSON] . За життя [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого спадкоємцем майна [PERSON] визначено [PERSON] [INFO] помер [PERSON] . Вона є співвласником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.04.2024, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голяченко М.В. Водночас, для [PERSON] , так само як і раніше для [PERSON] , відповідачем були створені перешкоди для перебування у квартирі. Вона позбавлена можливості потрапити всередину квартири, проживати у ній. Зокрема, відповідачем було змінено замки до дверей, відмовлено [PERSON] у доступі до квартири. Просила: усунути їй перешкоди у користуванні квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , шляхом вселення її до квартири за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на свою користь судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. 07.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 03.02.2026 відмовлено в прийнятті та об`єднанні в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування витрат на утримання квартири. Повернуто відповідачу [PERSON] зустрічну позовну заяву та роз`яснити, що із заявленими позовними вимогами, викладеними у зустрічній позовній заяві, вона може звернутися до суду для самостійного розгляду. 23.01.2026 адвокат Головков Є.І., який діє як представник відповідача, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на майно, що належало померлому на момент смерті - квартира [ADDRESS] . Спадкоємцями [PERSON] у рівних частинах були його дружина [PERSON] (відповідач) та батько [PERSON] . Після смерті сина [PERSON] спірним майном не цікавився, жодних пропозицій щодо несення витрат на спадкове майно [PERSON] не висловлював. У грудні 2021 року [PERSON] через приватного нотаріуса КМНО Голяченко М.В. відправляв на адресу [PERSON] заяву з пропозицією з`явитись 26.11.2021 о 13.00 год. до приватного нотаріуса КМНО Голяченко М.В. для укладання та підписання договору конкретного користування квартирою. В той же час, 25.11.2021 відповідачці у медичній клініці «Оптимед» було проведено операцію факоемульсифікації катаракти, та протягом декількох днів після її проведення вона не могла повноцінно бачити, читати та розпізнавати надрукований текст, тому вона не могла з`явитись у запропонований [PERSON] час для укладання договору конкретного користування квартирою. Після цього [PERSON] [PERSON] жодних пропозицій та документів для можливого підписання не відправляв. [INFO] помер [PERSON] , єдиним спадкоємцем після його смерті була його дружина [PERSON] . За весь час після успадкування частки квартири [PERSON] , як і її померлий чоловік, квартирою не цікавилась, квартиру не відвідувала, не намагалась потрапити до квартири. Позивачка не вживала заходів досудового врегулювання спору, не пропонувала прийнятних варіантів користування спірною квартирою, не зазначала якою саме кімнатою у квартирі вона має намір користуватись, що вказує на відсутність реальних намірів проживати у квартирі. Зважаючи на те, що матеріали справи не містять доказів створення перешкод з боку [PERSON] , та перешкоди у користуванні спірною квартирою [PERSON] фактично не створювались, позивачем не визначено у позові можливий порядок користування спірною квартирою, то і підстави для задоволення позову в судовому порядку відсутні. Просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 15000 грн. Представник позивача підтримав заявлений позов, підтвердив доводи, викладені у позовній заяві. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 03.12.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайло С.Ю. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] сина [PERSON] на 1/2 частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.12.2020 № 235330329 [PERSON] був власником 1/2 частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 26.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голяченком М.В. видано свідоцтво, в якому зазначено, що ним 12.11.2021 передано [PERSON] заяву [PERSON] , яка містила пропозицію щодо укладення між [PERSON] та [PERSON] договору конкретного користування належною їм на праві спільної часткової власності квартирою [ADDRESS] , та, у зв`язку з цим, пропонувалось [PERSON] з`явитися 26.11.201 о 13:00 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голяченка М.В. для укладення та підписання згаданого вище договору. Заява була передана шляхом направлення рекомендованого листа з повідомлення про вручення та була отримана особисто [PERSON] 15.11.2021. Відповідно до довідки про коло спадкоємців від 07.11.2023 № 305/02-14/66/2023 після смерті померлого [INFO] [PERSON] була заведена спадкова справа №66/2023. Станом на 07.11.2023 [PERSON] є єдиною особою, яка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Інших заяв про прийняття спадщини станом на 07.11.2023 не надходило. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.04.2024 [PERSON] є власником 1/2 частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та у разі необхідності, зняття особи з реєстраційного обліку, проте це право залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового чи цивільного законодавства. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17. Положеннями ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною першою ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав ( ч.3 ст. 319 ЦК України). Частиною першою ст.321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності . Наведені норми законодавства свідчать про те, що співвласник квартири може в будь-який момент вселитися у належну йому квартиру, навіть якщо проти такого вселення заперечує інший співвласник. Одним зі способів захисту права користування майном є припинення дії, яка це право порушує (пункт 3 частини другої статті 16 ЦК України), - усунення перешкод у здійсненні права користування майном. Підставою для подання такого позову є вчинення перешкод правомірній реалізації речового права. Цей спосіб захисту може використати не тільки власник майна, але й особа, яка відповідно до закону або договору має право користування ним. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року в справі № 761/5115/17. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною першою та другою ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право. Пунктом 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позивач має право користуватись спірною квартирою. Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач вказує, що вона хоча і є співвласником спірної квартири, проте не має можливості вселитися до помешкання, оскільки відповідач чинить перешкоди в доступі до нього, зокрема, відповідачем було змінено замки до дверей, відмовлено позивачу у доступі до квартири. Наведене свідчить про порушення житлових прав позивача внаслідок протиправних дій відповідача. Відповідачем не надано суду доказів на спростування доводів позивача про вчинення перешкод їй в користуванні квартирою, а відтак суд, зважаючи на предмет та підставу позову, вважає доведеним наявність перешкод у [PERSON] у користуванні спірним житловим приміщенням, що відповідно до вимог ст. 391 ЦК України дає право останній вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження спірною квартирою шляхом вселення, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України позивачу за рахунок відповідача відшкодовуються судові витрати по оплаті судового збору в сумі 968,96 грн. в повному обсязі, оскільки позов задоволено в повному обсязі.

Outcome: approved