Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , про звільнення від сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що судовим наказом Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.05.2018 року встановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , в розмірі усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 26.04.2018 року і до доягнення дитиною повноліття. Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетрвської області від 25.09.2024 року задоволено позовні вимоги Органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області про відібрання у [PERSON] малолітньої дитини [PERSON] , строком на один рік, без позбавлення її батьківських прав. Актом про факт передачі дитини від 04.04.2024 року дитину [PERSON] передано її батькові [PERSON] . Наразі дитина проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. Просить звільнити від сплати аліментів з нього на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі судового наказу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.05.2018 року у справі №185/3291/18. Позивач в судове засідання не з`явився, проте надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 27.01.2024 року Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26.04.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу [PERSON] . Судовим наказом Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.05.2018 року встановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , в розмірі усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 26.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетрвської області від 25.09.2024 року задоволено позовні вимоги Органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області про відібрання у [PERSON] малолітньої дитини [PERSON] , строком на один рік, без позбавлення її батьківських прав. Згідно акту про факт передачі дитини від 04.04.2024 року, дитину [PERSON] , [INFO] , передано її батькові [PERSON] . Згідно довідки про фактичне проживання №1253 від 09.06.2025 року, за адресою: [ADDRESS] , фактично проживають удвох з квітня 2024 року по теперішній час: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.1 ст. 179 Сімейного Кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, за змістом ст.ст. 179-181 СК України аліменти на утримання неповнолітньої дитини сплачуються тому з батьків, з яким мешкає дитина, та який виконує обов`язки із утримування дитини і повинні використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до ст. 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Пунктом 10 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ. З урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. В постанові ВС від 03 лютого 2021 року у справі № 520/21069/18 (провадження № 61-1347св20) зазначена наступна правова позиція. У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Вирішуючи спір у справі в частині позовних вимог про звільнення від сплати аліментів, суди попередніх інстанцій виходили із того, що у серпні 2018 року настали певні обставини, тобто фактичне проживання дитини з особою, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання цієї ж дитини на користь особи, з якою дитина на час ухвалення рішення про стягнення аліментів проживала, і настання цих обставин впливає на припинення для позивача сплати періодичних платежів (аліментів) на утримання сина. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та вважає за необхідне припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з дня звернення до суду з даними позовними вимогами. У зв`язку з тим,що позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору,що є його правом, суд при ухваленні рішення зазначене питання не розглядає.

Outcome: partial