Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» Котова С.М. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №22.04.2019-100000085 від 22.04.2019 в розмірі 10680,00 грн. В обґрунтування поданого позову ТОВ «Новий колектор» зазначено про те, що між ТОВ «Споживчий центр», правонаступником якого є ТОВ «Новий колектор», та [PERSON] 22.04.2019 укладено Кредитний договір (оферти) № 22.04.2019-100000085, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 6000,00 грн з строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою у розмірі 28%. Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. При цьому, у разі несплати кредиту та/або процентів у встановлені договором терміни/ строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та несплати нарахованих процентів до позичальника може бути застосована неустойка. Кредитором виконано свої зобов`язання за Договором в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 25.11.2025 утворилась заборгованість у розмірі 10680,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 6000,00 грн та за відсотками 1680,00 грн, а також штраф у розмірі 3000,00 грн. 26.12.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий колектор» укладено Договір факторингу №261223-10 за умовами якого ТОВ «Споживчий центр» за плату відступило ТОВ «Новий колектор» своє право грошової вимоги до боржників, указаних у реєстрі боржників. Відповідно, на виконання умов зазначеного договору, укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 22.04.2019-100000085 від 22.04.2019 на основну суму кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших передбачених договором платежів, боржником за яким являється [PERSON] . Вказана заборгованість залишилась непогашеною відповідачем, що є порушенням законних прав та інтересів позивача та причиною його звернення до суду. Ухвалою суду від 03 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача ТОВ «Новий колектор» у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позову просив суд розглядати справу за його відсутності, вимоги заяви підтримав, у випадку неявки відповідача у судове засідання проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] двічі у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, правом на подання відзиву не скористався.. На адресу суду поверталися поштові конверти із позначкою - «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові №755/17944/18 (61-185св23) від 10.05.2023 вказав, що довідка поштового відділення із позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. Згідно з частиною 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, із врахуванням позиції представника позивача, який не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. З урахуванням положень статті 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що 22.04.2019 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною вказаного Кредитного договору (оферти). Відповідно до умов Договору (пропозиції прокладення кредитного договору (оферти) позичальнику надано кредит у розмірі 6000,00 грн на строк 14 календарних днів з дати отримання із фіксованою незмінюваною процентною ставкою у розмірі 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка), що складає 1680,00 грн (а.с.18-26). Згідно з пунктом 1.1. Договору, за цим Договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до пункту 1.3. Договору протягом 3 робочих днів з дати прийняття пропозиції позичальником кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту - фінансовий кредит; строк, на який надається кредит, встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) встановлюються у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору. Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності (пункт 2.1 Договору). Згідно з пунктом 2.3. Договору надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу день зарахування коштів на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця (пункт 2.4 Договору). Відповідно до підпункту «а» пункту 4.1. Договору позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця до дати, вказаній у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. У разі несплати кредиту та/або процентів у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та несплати нарахованих процентів до позичальника може бути застосована неустойка згідно пункту 5.4. кредитного договору (пункт 7.1 Договору). Так, пунктом 5.4. Договору передбачено, що у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань за Договором кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи від 2% у перший день невиконання. Заявка на отримання кредиту підписана позичальником [PERSON] із застосуванням електронного підпису одноразового ідентифікатора «Q7744». Підписанням Заявки відповідач підтвердив, що приймає пропозицію укладення Договору (оферти), невід`ємною частиною якого є Заявка до кредитного договору від 22.04.2019, з якими він попередньо ознайомився. Погодився, що акцептовані ним умови Договору містяться у вказаних Заявці та оферті. Позичальник ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконав та надав відповідачу кредитні кошті в обумовленій Договором сумі, що підтверджується електронною квитанцією про переказ коштів «FONDY» № 142637490 від 22.04.2019 на суму 6000,00 грн (а.с. 17). Разом з тим, відповідач свої зобов`язання за Договором не виконав внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість за кредитним договором, що як вбачається із карточки субконто ТОВ «Споживчий центр», з яких заборгованість по тілу кредиту становить 6000,00 грн., за відсотками 1680,00 грн (а.с.9). В подальшому, 26 грудня 2023 між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий колектор» укладено Договір факторингу №261223-10 за умовами якого ТОВ «Споживчий центр» за плату відступило ТОВ «Новий колектор» своє право грошової вимоги до боржників, указаних у реєстрі боржників (а.с.13-16). Так, відповідно до пункту 5.1.1 зазначеного Договору факторингу фактор має право набувати право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому Клієнтом, згідно цього договору. Відповідно до пунктів 2.4., 2.5. зазначеного Договору факторингу, сторони домовилися, що право вимоги за Кредитним договором вважається відступленим Клієнтом факторові з моменту підписання сторонами відповідного Акту приймання-передачі Переліку. Пiсля пiдписання Акry приймання-передачi Перелiку до фактора переходять вci права та обов`язки клієнта, як сторони, якi виникли на пiдставi Кредитного договору в обсязi i на умовах, що iснують на момент укладення цього Договору. На виконання умов зазначеного договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється [PERSON] . На підтвердження факту укладення вказаного Договору факторингу позивачем надано Акт приймання-передачі Переліку № 1 до Договору факторингу №261223-10 від 26.12.2023, скріплений печатками і підписами сторін та витяг із Переліку №1 до Договору факторингу № 261223-10 від26.12.2023, із якого вбачається, що до ТОВ «Новий колектор» від ТОВ «Споживчий центр» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 24.04.2019-100000085 від 22.04.2019 на суму 10680,00 грн грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 6000,00 грн., за відсотками 1680,00 грн., а також штраф у розмірі 3000,00 грн (а.с. 11, 27-28). Окрім того, 26.12.2023 за вих. №147327 позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором №22.04.2019-100000085 від 22.04.2019, яка, проте, залишена відповідачем без реагування. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «Новий колектор» та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитних договорів, отриманням на їх виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договорами, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Згідно з частина 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень частина 1 статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини 2 статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що [PERSON] 22.04.2019 у визначеному Законом України «Про електронну комерцію» порядку погодив із ТОВ «Споживчий Центр» та підписав одноразовим ідентифікатором «Q7744» Заявку на укладення кредитного договору №22.04.2019-100000085. Підписанням Договору сторонами визначено та погоджено розмір кредиту, строк кредитування, розмір відсоткової ставки, періоди здійснення обов`язкових платежів, а також суми платежів у них. За вказаним договором позичальник отримав доступ до кредитних коштів, які були перераховані ТОВ «Споживчий центр» (первісним кредитодавцем) на його картковий рахунок, що підтверджується квитанцією «Fondy» №142637490 в сумі 6000,00 грн. В подальшому право вимоги за вищевказаним договором перейшло до ТОВ «Новий Колектор» на підставі укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий колектор» Договору факторингу №261223-10 від 26.12.2023. Разом з тим, [PERSON] порушив погоджені умови Договору, внаслідок чого, як вбачається із наданої позивачем Довідки про розмір простроченої заборгованості за договором № 22.04.2019-100000085 від 22.04.2019, у останнього перед позивачем утворилась заборгованість, що в сукупному розмірі складає 10 680,00 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 6000,00 грн, заборгованість за процентами - 1680,00 грн, штраф 3000,00 грн. Відповідачем суду не надано будь-яких доказів на спростування достовірності наданого позивачем розрахунку або помилковості обрахованої заборгованості за тілом кредиту та простроченими процентами, яка підтверджується наданими позивачем доказами. При ухваленні рішення суд враховує те, що основними економіко-правовими характеристиками кредиту є строковість, зворотність та платність. За відсутності хоча б однієї з цих ознак договірні відносини між сторонами не можуть вважатися відносинами кредиту. Відтак, у кредитних правовідносинах проценти є платою за користування коштами подібно до плати за користування будь-яким іншим майном, а обов`язок позичальника сплатити проценти є елементом конструкції кредитного зобов`язання за участю спеціального суб`єкта банка або фінансової установи. З письмових доказів, які надані позивачем в обґрунтування позовних вимог вбачається, що між сторонами виникли саме кредитні відносини, а тому до стягнення підлягає як сума отриманого кредиту так і відсотки, які підлягають сплаті за його користування. Розрахунок розміру відсотків, які підлягають до стягнення, у повній мірі відповідає умовам договору кредитування, що були у встановленому порядку погоджені із позичальником та зафіксовані у пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявці на укладення кредитного договору. Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами перед судом доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із [PERSON] , а тому з останнього на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором, яка в сукупному розмірі складає 10680,00 гривень, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000,00 грн, заборгованості за процентами в розмірі 1680,00 грн, штрафу у розмірі 3000,00 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов ТОВ «Новий колектор» до [PERSON] задоволено повністю, з останнього на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у повному розмірі, а саме 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved