Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернулось Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що свої обов`язки, визначені нормативно-правовими актами, позивач, як організація, яка надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, постачає електроенергію та здійснює управління будинком, виконує належним чином, разом з тим відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків зі сплати коштів на надані послуги, тому за період з 01.04.2015 по 01.07.2025 у відповідача за особовим рахунком № [NUMBER] ( [ADDRESS] ) перед КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» виникла заборгованість у розмірі 45 694,11 грн., а також індекс інфляції у розмірі 22 782,05 грн., та 3% річних у розмірі 6 089,12 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача у повному розмірі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 листопада 2025року, для розгляду даної справи було визначено головуючого суддю Войтенко Т.В. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 14 листопада 2025 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 26.12.2025 року від відповідача [PERSON] надійшов Відзив на позовну заяву, в якому він заперечує щодо задоволення позовних вимог, зважаючи на таке. Так, представником позивача у вступній частині позовної заяви зазначено, що відповідачі уклали з Позивачем договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком та договір про постачання електричної енергії. Це не відповідає дійсному стану речей з огляду на наступне: Згідно з пунктом 2 частини першої статті 13 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-IV, втратив чинність з 09.11.2017) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій належать до житлово-комунальних послуг (далі ЖК послуги). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі -Закон № 2189-VIII) послуга з управління багатоквартирним будинком належить до ЖК послуг. Пунктом 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII визначено, що послуга з постачання електричної енергії належить до ЖК послуг. Отже, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, послуга з управління багатоквартирним будинком та послуга з постачання електричної енергії відносяться до ЖК послуг. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків i гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від Документ сформований в системі «Електронний суд» 26.12.2025 3 08.10.1992 № 572 «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Правила користування приміщеннями), визначено, що власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг. Отже, законодавець визначив, що обов`язок укласти договір про надання ЖК послуг існує лише у власника та наймача (орендаря) квартири, житлового приміщення у гуртожитку. Зазначає, що йому було видано ордер серії [NUMBER] на право зайняття разом з членами його сім`ї житлового приміщення, а саме кімнати [ADDRESS] (житлова площа становить 17,80 кв. м.) у комунальній квартирі [ADDRESS] , яка входить до складу будинку [ADDRESS] . Після чого він та інші відповідачі продовжили проживати у даному житловому приміщенні, яке перебуває у комунальній власності. Оскільки власником будинку [ADDRESS] є Територіальна громада, то остання є власником і кімнати [ADDRESS] , яка входить до складу кв. [ADDRESS] у цьому будинку. Відтак, стверджує, що він [PERSON] та інші відповідачі не є власниками житлового приміщення, де вони проживають. У відзиві посилається на те, що Пунктом 3 Постанови Виконкому міськради і Президії міськради профспілок від 15.07.1985 № 582 (у редакції від 30.04.1991 № 234) встановлено, що жилі приміщення у м. Києві надаються громадянам в межах 13,65 кв. м житлової площі, але не більше однієї кімнати на одну особу і не менше, як 9 кв. м жилої площі. Це свідчить, що сім`я з 3-х осіб мала би заселятися у житлове приміщення з площею не менше 27 кв. м, однак вказує, що йому був виданий ордер на вселення разом з дружиною та сином у житлове приміщення, площа якого становить 17,80 кв. м. У цьому випадку застосовуються приписи статей 63 та 93 ЖК України. Згідно з частиною другою статті 63 ЖК України не може бути предметом договору найму жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі. У статті 93 ЖК України зазначено, що здача жилого приміщення в найм не допускається, якщо в результаті вселення розмір жилої площі, що припадатиме на кожну особу, яка проживає у цьому приміщенні, буде меншим від установленого для надання жилих приміщень. Отже, вважає, що відсутній об`єкт, який можна здати в найм (оренду). З огляду на вищевказане, стверджує, що договір найму (оренди) житлового приміщення, де він, [PERSON] , проживає разом з іншими відповідачами, не укладався, а відтак він та інші відповідачі не відносяться до наймачів (орендарів) житлового приміщення, де вони проживають. Вказує, що він та інші відповідачі не замовляли ЖК послуги у Позивача та не отримували їх. До позовної заяви не додано копій документів, які б свідчили про таке замовлення та отримання послуг від Позивача. Частиною першою статті 9 Закону № 2189-VIII визначено, що оплата за спожиті житлово-комунальні послуги здійснюється щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Частиною першою статті 12 Закону № 2189-VIII визначено, що надання ЖК послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Щодо договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, зазначив, що договір, який було опубліковано у газеті «Хрещатик» від 14.07.2015 № 99 (4695), не може бути договором приєднання та має укладатися за загальними правилами. У разі, якби Позивач був виконавцем ЖК послуг, то він мав би укласти договір з Подільською РДА. Зазначає, що у договорі від 07.02.2025 № 600 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком вказано, що цей договір підписано уповноваженим представником Позивача - Крикуном А.Є., та зазначено, що Позивач є управителем. У цьому ж договорі зазначено, що цей договір підписано заступником голови Подільської РДА Дубовиком М.Г. від імені співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Вважає, що Позивач не наділений правом укладати цей договір. [PERSON] та інші відповідачі не замовляли у Позивача послуг з утримання будинків i споруд та прибудинкових територій, послугу з управління багатоквартирним будинком, послугу з постачання електроенергії та не отримували їх. У зв`язку з не укладенням договорів про надання ЖК послуг, а також відсутністю належних доказів щодо надання та отримання цих послуг, стверджує, що відсутні підстави для виникнення зобов`язань у відповідачів перед Позивачем щодо оплати послуг. Відсутність цих зобов`язань свідчить про відсутність фінансових зобов`язань перед Позивачем з боку відповідачів, тобто свідчить про відсутність будь якої заборгованості. Відповідачі у розумінні статті 612 ЦК України не можуть вважатися боржниками. Вказує, що він та інші відповідачі не є боржниками, а тому у цьому випадку відсутні підстави для застосування приписів частини другої статті 625 ЦК України. Відтак, просить Суд відмовити у задоволенні позовних вимог та застосувати приписи пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, згідно з якими судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покласти на позивача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у прохальній частині позову просив про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] 28.01.2026 направив заяву про розгляд справи без його участі. Інші відповідачі у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з рішенням Київської міської ради (ІІ сесія VII скликання) від 09 жовтня 2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» створено Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» та затверджено його статут. Згідно даного рішення, всі комунальні підприємства Подільського району м. Києва передають новоствореному Комунальному підприємству житловий фонд, який був переданий до сфери управління Подільської районної в місті Києві державної адміністрації та знаходиться у них на балансі, а також інше нерухоме та рухоме майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та перебуває на їх балансі станом на 01 серпня 2014 рік. Відповідно до п. 2.1. Статуту метою діяльності Комунального підприємства є забезпечення ефективного управління, належного утримання житлового та нежитлового фонду, утримання прибудинкових територій, об`єктів благоустрою та отримання прибутку. Положеннями п.п.2.2.2. Статуту визначено, що предметом діяльності Комунального підприємства є: надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду, укладення договорів на надання житлово-комунальних послуг, контроль за виконанням умов договорів у власному порядку. Основним видом діяльності Комунального підприємства є: комплексне обслуговування об`єктів (81.10). Згідно з розпорядженням Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 29.01.2015 року №50 на баланс КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» переданий житловий та нежитловий фонд, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та переданий до сфери управління Подільської районної в м. Києві державної адміністрації та приватизований житловий фонд станом на 01.01.2015 року, згідно з додатком, з метою його подальшого обслуговування. Додатком до розпорядження затверджено перелік будівель та приміщень житлового та нежитлового фонду, які належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та віднесені до сфери управління Подільської районної в місті Києві державної адміністрації та приватизованого житлового фонду. Вищевказаним переліком визначено, що до господарського управління Комунального підприємства був переданий, поміж інших, будинок [ADDRESS] , в якому розташована кімната [ADDRESS] . КП «Керуюча компанія» розроблено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який є договором приєднання. Вказаний договір було опубліковано в офіційному друкованому засобі масової інформації Київської міської ради газеті «Хрещатик» № 99 (4695) від 14.07.2015. Заперечення щодо умов договору відповідачами не подавались, а відтак суд вважає встановленою ту обставину, що сторони уклали договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій шляхом акцепту публічної оферти. Таким чином, на підставі викладеного, згаданий вище договір укладений між позивачем та відповідачами, шляхом прийняття пропозиції укласти такий договір (оферта) та є акцептованим. Відповідно до розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради від 06 червня 2017 року №668 встановлено тарифи та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (КМДА). Дане розпорядження опубліковано в газеті Хрещатик 14 червня 2017 року за № 62 (4975). Вказаним розпорядженням визначено, що Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» надає згадані послуги у [ADDRESS] , який знаходиться у Подільському районі. Щодо послуг утримання будинку. Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Так, 07 лютого 2025 року, між Комунальним підприємством та співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] в особі заступника голови Подільської районної в м. Києві державної адміністрації Дубовика М.Г. укладено договір №600 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до п.1 Договору, управитель зобов`язується надати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за згаданою адресою, а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. Згідно п.3 Договору, послуга управління включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку, поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. Положеннями п.6 Договору визначено, що кожен із співвласників зобов`язаний, поміж іншого, оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором. Управитель, поміж іншого, має право: вимагати від співвласників оплату наданої послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором; вести претензійно - позовну роботу у разі виникнення заборгованості за надану послугу з управління в порядку і строки, встановлені законом та\\або договором (п.7 Договору). Відповідно до п.39 Договору, цей договір має додатки, що є невід`ємною його частиною, поміж інших, список співвласників і площа квартир та приміщень, що перебувають у їх власності. Згаданим вище додатком встановлено, що громадянин [PERSON] включена (ний) до цього списку. Крім того, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за вищевказаною адресою, тобто з огляду на вимоги Закону України «Про житлово - комунальні послуги» є індивідуальними споживачами, які отримують згідно згаданого вище Договору житлово-комунальну послугу. Щодо стягнення заборгованості за послуги з постачання електричної енергії. Як зазначено у позовній заяві, на обслуговуванні Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» перебувають багатоквартирні житлові будинки, які були побудовані як гуртожитки. Мешканці цих будинків проживають не у відокремлених квартирах індивідуального заселення, а у житлових кімнатах. Кухні, душові, туалети є спільними для мешканців декількох кімнат. В таких будинках відсутня технічна можливість встановити окремі електролічильники на побутові потреби кожного споживача і укласти прямі індивідуальні договори з постачальником послуги з електропостачання. Облік електроенергії здійснюється загальним електролічильником, який встановлений на весь будинок. Можливість укласти договір на електропостачання всього будинку з обліком до показниках цього загального лічильника між постачальником послуги і мешканцем (мешканцями) відсутня. Комунальне підприємство змушене було укладати такий договір з постачальником та оплачувати обсяг електричної енергії, спожитої на весь будинок. Мешканцям будинку Комунальне підприємство здійснює нарахування за обсяг електроенергії, спожитої на побутові потреби (електроенергія на технічні цілі обліковується окремо, її вартість входить до послуги з утримання будинку/управління). Розподіл обсягу електроенергії на побутові потреби між мешканцями (користувачами) будинку здійснюється пропорційно кількості займаних кімнат (одна сім?я може проживати як в одній кімнаті, так і в декількох) або пропорційно кількості користувачів. В ряді житлових будинків, серед яких будинок [ADDRESS] застосовується порядок розподілу спожитої електроенергії пропорційно кількості займаних кімнат. Електропостачання житлових будинків із загально будинковим обліком, в тому числі згаданого вище будинку, здійснюється на підставі публічного договору з постачальником універсальних послуг (ТОВ «Київські енергетичні послуги»), до умов якого в 2018 році приєдналось Комунальне підприємство. Так, 01.02.2016 року було укладено договір про постачання електричної енергії №20120 з ПАТ «Київенерго». 19.03.2018 було укладено додаткову угоду до договору № 20120 від 1.02.2016 про зміну назви постачальника на ПАТ «ДТЕК Київські електромережі». В 2018 році внаслідок змін на ринку електричної енергії будо розділено функції оператора системи розподілу (ПАТ «ДТЕК Київські електромережі») та постачальника. Комунальне підприємство листом N?10663-5865 від 29.12.2018 підтвердило свої наміри долучитися до договору про постачання електричної енергії постачальником упіверсальних, послуг ТОВ «Київські енергетичні послуги». 3 1 січня 2019 року по теперішній час електропостачання житлових будинків із загальнобудинковим обліком здійснюється на підставі публічного договору з постачальником універсальних послуг (ТОВ «Київські енергетичні послуги»). В період з 1 квітня 2015 року до 1 лютого 2016 року сплата постачальнику за спожиту за вищевказаними житловими будинками електричну енергію здійснювалась відповідно до тристоронніх договорів поруки, укладених між ПАТ «Київенерго», Комунальним підприємством та комунальними підприємствами, на обслуговуванні яких раніше перебували житлові будинки. Так, згідно трьохсторонніх Договорів поруки, які укладені між Комунальним підприємством (Поручитель), ПАТ «Київенерго» (Кредитор) та КП «Куренівське Подільського району міста Києва» (Боржник) у період з квітня 2015 року по січень 2016 року, встановлено, що за цим Договором Поручитель зобов`язується солідарно відповідати перед кредитором за виконання Боржником зобов`язань щодо оплати спожитої електричної енергії, які виникнуть у відповідний період за Договором на постачання електричної енергії, укладеним між Кредитором та Боржником. Згідно п.п.3.1 Договору, Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання Боржником зобов?язань щодо оплати спожитої електричної енергії, які виникнуть у відповідний період дії Договору, а в загальному в період, що зазначений вище. З огляду на викладене, як вже вище зазначалося в період з 1 квітня 2015 року до 1 лютого 2016 року сплата постачальнику за спожиту житловими будинками, в тому числі по [ADDRESS] електричну енергію здійснювалась відповідно до тристоронніх договорів поруки, укладених між ПАТ «Київенерго», Комунальним підприємством та комунальними підприємствами, на обслуговуванні яких раніше перебували житлові будинки. В подальшому, 02.02.2016 року Комунальним підприємством (Споживач) було укладено з ПАТ «Київенерго» (Постачальник) договір про постачання електричної енергії №20120, за умовами якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача за об`єктами Споживача. З огляду на викладене, Комунальне підприємство забезпечувало електричну енергію житловим будинкам, який (які) перебуває (перебувають) у нього на балансі із загальнобудинковим обліком, в тому числі будинок [ADDRESS] . В подальшому, Комунальне підприємство приєдналося до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг - ПАТ «Київські енергетичні послуги», за умовами договору з яким Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача. 3 огляду на викладене, з 1 січня 2019 року по теперішній час електропостачання житлових будинків із загальнобудинковим обліком, в тому числі будинку [ADDRESS] здійснюється на підставі публічного договору з постачальником універсальних послуг. 28 грудня 2023 року між Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» та Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» укладено Договір про надання послуг №281223/ЦКС. Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» на адресу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» надано розрахунки заборгованості (з нарахуванням 3% річних та інфляційної складової боргу). Згідно з розрахунку за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , за період з 01 квітня 2015 року по 01 липня 2025 року виникла заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в розмірі 45 694,11 грн., а також індекс інфляції у розмірі 22 782,05 грн., та 3% річних у розмірі 6 089,12 грн, в загальному розмірі - 74 565,28 грн. Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо-будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Згідно із вимогами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №755/14208/17-ц (провадження № 61-6040св19), постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18). Статтею 66 ЖК України визначено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що з 01 квітня 2015 року по 01 липня 2025 у відповідача виникла заборгованість щодо оплати послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі 15 876,20грн.; заборгованість з постачання електричної енергії у розмірі 28 463,83 грн.; заборгованість з управління багатоквартирним будинком у сумі 1354,08грн. За приписами ст.ст. 526, 525, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі тривалий час не виконують належним чином зобов`язання щодо оплати спожитих комунальних послуг, у зв`язку з чим у них утворилася заборгованість перед позивачем. Доказів того, що відповідачі звертались до позивача з повідомленнями щодо того, що вони не користуються наданими позивачем послугами або щодо проведення звірки розрахунків матеріали справи не містять. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за особовим рахунком № [NUMBER] кімнати №52 квартири [ADDRESS] за період з 01 квітня 2015 року по 01 липня 2025 року у розмірі 15 876,20 грн.; заборгованість з постачання електричної енергії у розмірі 28463,83 грн.; заборгованість з управління багатоквартирним будинком у сумі 1354,08 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Таких висновків суду не змінюють посилання [PERSON] на те, що він та члени його сім`ї не є власниками квартири, а тому не повинні сплачувати за отримані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, постачання електричної енергії та управління будинком. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги та спожиту електричну енергію закон покладає на споживача послуг, який не обов`язково повинен бути власником квартири. Якщо відповідачі проживають у квартирі на підставі ордеру та не оформили право власності на житло на своє ім`я, вони все рівно залишаються бути споживачами послуг, вартість яких повинні оплачувати. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просив стягнути з відповідачів інфляційні втрати в розмірі 22 782,05 грн. та 3% річних в розмірі 6 089,12 грн. Однак, Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування 06 березня 2022 року та застосовується з 24 лютого 2022 року. Однак відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України №1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово- комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 р. №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у такій редакції. Основні зміни полягають в тому, що з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, інфляційних нарахувань, процентів річних, стосуються виключно територій, де ведуться бойові дії, та тимчасово окупованих територій. Місто Київ не входило та не входить до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року №309. Таким чином, нарахування передбачених ст. 625 ЦК України плат можливе за період з 30 грудня 2023 року. Враховуючи, що інфляційне збільшення боргу та 3% річних не можуть нараховуватися за період з 24.02.2022 по 30.12.2023, сума інфляційного збільшення боргу, нарахована за період з 01.04.2015 по 01.02.2022 та за період з 01.01.2024 по 01.07.2025 становить 14140,63 грн., а 3% річних за цей період - 4329,82 грн. Відтак, позов КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» підлягає задоволенню частково, а з відповідачів на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» слід стягнути солідарно заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 15876,20 грн., заборгованість з постачання електроенергії у розмірі 28463,83 грн., заборгованість за послуги управління будинком в сумі 1354,08 грн., інфляційну складову боргу в сумі 14140,63 грн., 3% річних за в сумі 4329,82 грн., а всього стягнути 64 164,56 грн. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесення втрат на правову допомогу позивач надав: договір про надання правничої допомоги №702/25 від 08 серпня 2025 року; детальний опис послуг наданих АБ «Олега Пилипченка» від 21 жовтня 2025 року; платіжну інструкцію №269606452 від 29.10.2025 року; акт №02710/1 приймання-передачі наданих послуг від 27 жовтня 2025 року; рахунок-фактуру №2710/1 від 27 жовтня 2025 року. Суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. На це вказав КЦС Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути із відповідачів на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 3450,00 грн., але пропорційно задоволеній частині позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн. Із урахуванням наведеного, у зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково - на 86,05%, то з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті правової допомоги у розмірі 2968,73 грн. (86,05% від 3450,00 грн.) та 2605,65 грн. судового збору (86,05% від суми 3028 грн.) в рівних частинах. На підставі викладеного,

Outcome: partial