Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», через свого представника Варшавського К.А. звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просив суд стягнути з відповідача на свою користь кредитну заборгованість у розмірі 100 469,79 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 04.11.2018 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Заява-анкета про надання банківських послуг №2021264932_CARDвід 04.11.2018, що є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та Правил користування карткою, Інформаційного листка, Тарифів Тарифного пакету приватного банківського обслуговування, які розміщені на офіційному сайті Банку . Відповідно до Договору, попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі з положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є Заява-анкета про надання банківських послуг АТ "ОТП Банк" №2021264932_CARD від 04.11.2018, та які розміщені на офіційному сайті АТ «ОТП БАНК» www.otpbank.com.ua, на підтвердження чого Позичальником було власноруч підписано Заява-анкета про надання банківських послуг АТ "ОТП Банк" №2021264932_CARD від 04.11.2018, позичальник бажав оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб. Однак, відповідач виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Таким чином, сума заборгованості по кредиту та процентам у строк, передбачена договором, відповідачем погашена не була, чим він суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку умови договору не виконує та не сплачує заборгованість, позивач був змушений звернутися в суд з даним позовом. Ухвалою суду від 02.06.2025 року провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в поданому до позовної заяви клопотанні просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 10 грудня 2025 року від представника відповідача адвоката Марка О.В. надійшли пояснення щодо справи, в яких зазначила, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості є необґрунтованими, оскільки нарахування відсотків та комісії за обслуговування кредиту здійснювалось з порушенням умов договору та законодавства України. Представник відповідача зазначила, що нараховані комісії за обслуговування кредитної заборгованості є безпідставними, оскільки банк не надав доказів наявності погоджених з позичальником додаткових послуг, за які встановлена щомісячна плата. Наголосила, що відсутність зазначення таких послуг у кредитному договорі робить умови щодо стягнення комісійних платежів нікчемними. Крім того, адвокат вказала, що після спливу визначеного в договорі строку кредитування банк не мав права нараховувати проценти за користування кредитом, зокрема в частині відсотків, які були нараховані після 13 квітня 2023 року, тобто після закінчення строку кредитування. Враховуючи викладене, адвокат вказала, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за відсотками та комісіями не підлягають задоволенню, оскільки вони суперечать законодавству про споживче кредитування та умовам договору та просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Сторони у судове засідання не з`явились. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 04.11.2018 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було підписано Заяву-Анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №2021264932_CARD, на підставі якої Банк відкрив поточний (картковий) рахунок та надав електронний платіжний засіб, зокрема надано електронну картку MC Gold, валюта UAH, відкрито поточний рахунок № [NUMBER] . Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними у виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Відповідно до умов Заяви-Анкети, Клієнт перед оформленням електронної платіжної картки підтвердив та погодився із всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, які є невід`ємною частиною даної Заяви-Анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» та розміщені на офіційному сайті АТ «ОТП БАНК» https://www.otpbank.com.ua. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, укладений між сторонами договір є правомірним, оскільки жодних обставин, що спростовують його дійсність, судом не виявлено. Презумпція правомірності правочину підтверджується також правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 2-383/2010, який вказує, що правочин вважається правомірним, поки не буде спростовано на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно до Заяви-Анкети, визначено умови обслуговування кредитної лінії. За користування Кредитом Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається Тарифами Банку та Інформаційним листком, який є невід`ємною частинною та додатком до Договору. На дату укладання Заяви анкети розмір процентної ставки становить 5% в місяць, а впродовж Пільгового періоду становить 0,01% річних. Заява-Анкета є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) та Правил користування карткою, Інформаційного листка. Тарифів Банку/Тарифного пакету приватного банківського обслуговування, які розміщені на Офіційному сайті Банку. На виконання умов договору АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання щодо видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, а саме, відкрив картковий рахунок на ім`я відповідача та надав відповідно суму кредиту. Згідно з випискою з карткового рахунку відповідачем використано кредит в загальному розмірі: 49000,00 грн. Відповідач здійснював часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за картковим рахунком шляхом поповнення цього рахунку у розмірі, зазначеному у розрахунку заборгованості. За час користування картковим рахунком відповідач здійснив поповнення рахунку на загальну суму 103 430,00 грн. Останній платіж надійшов 20.08.2023 на суму 1 000,00 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов Договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання Договору і щодо правомірності вимог позивача за Договором. 20.09.2024 року між Акціонерним Товариством «ОТП БАНК» і Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір Факторингу № 01.02-24/24. Відповідно до Розділу 1 згаданого Договору Факторингу Акціонерне Товариство «ОТП БАНК» відступило (передало) ТОВ «СВЕА ФІНАНС» Права Вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло Правами Вимоги, що належали АТ «ОТП БАНК», і стало кредитором за Кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП БАНК» і Боржниками в розмірі Портфеля Заборгованості. В тому числі за даним Договором Факторину ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед АТ «ОТП БАНК» за Заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №2021264932_CARD від 04.11.2018. Згідно виписки з рахунка приватного клієнта № 2021264932_CARD за період з 04.11.2018 по 20.09.2024 [PERSON] отримувала грошові кошти за договором та користувалась ними, однак вчасно їх не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 100 469,79 грн., яка складається з: заборгованість по тілу кредиту 49 000 грн.; заборгованість по відсотках і комісії 51 469,79 грн.; пеня - 0,00 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. У постанові Верховного Суду від 12 грудня 2024 року у справі № 298/825/15-ц (провадження № 61-998св24) зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. У постанові Верховного Суду від 03 грудня 2024 року у справі № 487/6342/18 (провадження № 61-2433св24) зазначено, що обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісне виконання усіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора. З матеріалів справи встановлено, що відповідач не повернула отримані в кредит кошти ні позивачу, ні первісному кредитору. Надані банківські виписки підтверджують рух коштів на рахунку та наявність заборгованості за кредитним договором. Відсутність повернення кредитних коштів свідчить про недобросовісне виконання зобов`язань відповідачем, що створює підстави для стягнення основної суми боргу, а також відповідних процентів та комісії. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлений договором. Згідно з п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №44/9519/12 (№14-10цс18) зазначено, що Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлено договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст.530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином ( ст.599 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належне виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є порушенням. Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Згідно ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі. Встановлені фактичні обставини справи свідчать про те, що [PERSON] уклавши договір, не виконала взяті на себе зобов`язання, оскільки в передбачений договором строк не повернула грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі, внаслідок цього виникла заборгованість. У відповідності до ст. ст. 625, 1048, 1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, і за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку, що позивачем доведено виникнення у відповідача зобов`язань за кредитним договором на умовах, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн., а тому він підлягає до стягнення із відповідача. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до Постанови КЦС ВС від 30.09.2022 року за № 761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть, у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулося у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи.

Outcome: approved