Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

26.12.2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просила розділити спільне майно набуте ними за час шлюбу. Свої вимоги представник позивача мотивувала тим, що 11 липня 2020 року між відповідачем [PERSON] , [INFO] , та позивачкою, укладено шлюб, який зареєстрований Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №113. Від даного шлюбу у них народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 21.12.2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Первомайську Первомайського району Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №414. У зв`язку з тим, що спільне життя між ними не склалося, рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.07.2023 року у справі №484/1377/23, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , було розірвано. Після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище « [PERSON] ». Рішення набрало законної сили 07.08.2023 року. Згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.07.2025 року у справі №484/2587/24 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення ним повноліття, починаючи з 16.05.2024 року. З розрахунку наданого 02.09.2025 року Першим відділом Державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області у відповідача [PERSON] у виконавчому провадженні №75982992 рахується заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 42409,46 грн. Фактично з кінця 2022 році позивачка та відповідач повністю припинили шлюбні відносини, сумісне проживання, спілкування та побачення. З цього часу, відповідач змінив місце свого проживання, яке на сьогодні позивачці не відомо. При цьому, позивачка з сином [PERSON] залишились мешкати у спільній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 102 від 15.12.2025 року виданої ТОВ «ЕТАЛОНСЕРВІС» відповідач проживав без реєстрації за адресою [ADDRESS] з липня 2021 року по лишень 2022 рік. Вказане подружжя, в період шлюбу з 2020 року по 2022 рік сумісно купили об`єкт нерухомого майна, яким користувалися разом, але, безпосередньо, під час здійснення набуття зазначеного майна, право власності оформлювали на чоловіка у зв`язку з економією коштів на нотаріальні витрати оформлення майна на двох. Так, за спільні кошти та за спільною згодою було придбано квартиру [ADDRESS] , яку оформлено на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23.06.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Мовчаном А.С. та зареєстровано в реєстрі за №786 за [PERSON] (без по батькові « [PERSON] », оскільки у посвідці на постійне місце проживання в Україні вказано лише прізвище та ім`я відповідача). Характеристика квартири: однокімнатна квартира, загальна площа 29,1 кв.м., житлова площа 16,8 кв.м. Відповідно до умов договору купівлі-продажу квартири, [PERSON] , який діє від імені громадянки [PERSON] (Продавець) продав, а [PERSON] (Покупець) купив вищевказану квартиру. Окрім цього, згідно п. 6.6 цього Договору: «цей договір укладається зі згоди дружини Покупця, [PERSON] , викладеній в заяві, справжність підпису на якій засвідчено Мовчаном А.С., приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області 23 червня 2021 за реєстр. №785». Саме у зазначеній квартирі Сторони по справі проживали майже півтора роки разом. Також, позивачка на сьогоднішній день належно користується вищевказаною квартирою та мешкає в ній разом із спільною дитиною. Отже, оскільки право власності на вказане нерухоме майно виникло в період перебування сторін у шлюбі - квартира є спільною сумісною власністю подружжя, як передбачено ч. 3 ст. 368 ЦК України. Відповідно до частин 1, 6, 9, 10 статті 7 Сімейного Кодексу України (далі - СК України), сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Враховуючи, що квартира була набута відповідачем за час шлюбу, то встановлено, що вона є об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя та кожна із сторін має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном, отже вимоги позову є обґрунтованими. Такий спосіб вирішення майнових спорів подружжя, як визначення частки у спільному майні, хоча і не є поділом майна в натурі у розумінні статті 71 СК України, але не суперечить нормам сімейного законодавства та є самостійним способом захисту майнових прав подружжя. Згідно договору купівлі-продажу оціночна вартість однокімнатної квартири, загальною площею 29,1 кв.м, житловою площею 16,8 кв. м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , становить 90929,00 грн. (1/2 частка дорівнює 50% і становить 45464,50 грн.), що і встановлює ціну позову. На момент звернення до суду між сторонами не досягнуто домовленості щодо поділу спільного сумісного майна подружжя. Досудове врегулювання спору неможливе. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце слухання справи оповіщений відповідно до вимог ст. 128, 130 ЦПК України, в тому числі через оголошення на веб-порталі судової влади України. Заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзив на позов не надав. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. В силу ст. 60 СК України все майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Поділ майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК України. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спір про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Згідно п. 24 тієї ж Постанови Пленуму Верховного Суду України до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, а тому фактично не заперечував придбання вказаного у позові майна під час шлюбу. З огляду на викладене, оскільки добровільної згоди між позивачем та відповідачем щодо поділу спірного майна, набутого за час проживання у шлюбі, не досягнуто, вважаю за доцільне здійснити поділ вище вказаного майна у порядку запропонованому позивачем. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved