Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

на підставі ухвали Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 11 серпня 2025 року матеріали позовної заяви [PERSON] до Підгаєцької міської ради про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності скеровано до Шевченківського районного суду м. Львова для розгляду за підсудністю. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 16.09.2025 року визначено головуючого суддю Невойта П.С. [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] звернувся до суду з позовом до Підгаєцької міської ради, код ЄДРПОУ-04058462 про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності, в якому просить суд 1) визнати у судовому порядку факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] на момент смерті останньої та 2) визнати право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 2,3067 га, яка знаходиться на території Гнильченської сільської ради Підгаєцької ТГ Тернопільського району Тернопільської області. Ухвалою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 14.07.2025 позовна заява була залишена без руху з підстав незазначення ним ціни позову, яка визначається вартістю майна, право власності на яке позивач просить визнати за собою, що унеможливило правильне вирішення питання про підсудність цієї справи, а також правильне визначення розміру судового збору, який позивач має сплатити при зверненні до суду. Позивачу надано 10 днів з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків позову. 07.08.2025, в межах встановленого строку, від позивача надійшла заява про зміну предмета позову. Оскільки виявлені недоліки стосувалися другої вимоги у позові - визнання права власності на спадкове майно, то позивач бажає змiнити предмет позову та просить суд: 1) встановити у судовому порядку факт спiльного проживання [PERSON] з [PERSON] на момент смерті останньої (часу відкриття спадщини); 2) встановити факт прийняття спадщини на підставі факту фактичного спільного проживання [PERSON] з [PERSON] на час вiдкриття спадщини. В заяві [PERSON] зазначає, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] , яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . До та на момент смерті [PERSON] заявник проживав разом із нею за вказаною адресою, здійснюючи догляд за матір`ю похилого віку та ведучи спільне господарство. У червні 2025 року [PERSON] звернувся до Підгаєцької державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, отримав відмову у видачі такого, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на об`єкти нерухомого майна житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 2,3067га, яка розташована на території Гнильченської сільської ради Підгаєцької територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області. Враховуючи наведене, зважаючи на те, що встановлення вказаних фактів необхідне заявнику для оформлення спадкових прав, просить заяву задовольнити. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Невойта П.С. від 25 вересня 2025 року прийнято заяву до розгляду. У судовому засіданні 21.01.2026 року [PERSON] надав пояснення по суті та підтримав доводи викладені у заяві, просив таку задоволити. Будучи в судовому засіданні свідок [PERSON] дла показання про те, що вона проживає у с.Гнильче та є сусідкою [PERSON] . Мама заявника - [PERSON] померла у 2016 році та за життя потребувала допомоги. Про це їй відомо, оскільки вона працювала фельдшером та відвідувала п.Євгенію. Син [PERSON] в останні роки проживав з мамою, допомогав їй, забезпечував продуктами. Мама померла при [PERSON] і він займався її похоронами. Був ще один син - [PERSON] , який періодично навідував маму, але допомоги не надавав, т.я. постійно шукав привід для вживання алкогольних напоїв. Свідок [PERSON] дала показання про те, що [PERSON] є її сватом, їхні діти одружені. Вона також все життя проживає у с.Гнильче та підтверджує, що [PERSON] в останні роки постійно проживав з мамою, надава їй допомогу та організував поховання після смерті. Представник заінтересованої особи Підгаєцької міської ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи заінтересована особа повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки в електронний кабінет . Вислухавши пояснення заявника, показання свідків, вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів. Заявник [PERSON] народився [INFO] , батьками якого записано [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /арк. спр. 8/. [INFO] померла мати заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Гнильченською сільською радою Підгаєцького району Тернопільської області /арк. спр. 3/. Відповідно до довідки №80 від 17.06.2024 року, виданої старостою Гнильченського старостинського округу [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /арк. спр. 9/. Згідно довідки №36 від 09.06.2025 року, виданої старостою Гнильченського старостинського округу вбачається, що [PERSON] дійсно проживав без реєстрації з матір`ю [PERSON] (померла [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] до дня її смерті /арк.спр.10/. Також, даний факт підтверджується поясненнями заявника та показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до довідки №Ф 2/3218 від 14.08.2024 року виданої Обласним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» станом на 29.12.2012 року незавершений житловий будинок [ADDRESS] не зареєстрований /арк. спр. 13/. Як вбачається з відповіді Підгаєцької державної нотаріальної контори, від [PERSON] надійшло усне звернення про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Однак, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та на земельну ділянку, які належали [PERSON] , видати свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо /арк. спр. 11/. До правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Так, частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення факту. Водночас, нормою частини 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Також, суд зважає на роз`яснення, викладені в пунктах 1,16постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995. Відповідно до положень ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявників зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Факт постійного проживання до смерті матері заявника [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на день смерті [PERSON] (час відкриття спадщини) повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом вищезазначеними письмовими доказами та показаннями свідків, які є логічними та послідовними. Ці докази узгоджуються між собою, доповнюють один одного, містять у собі інформацію щодо предмета доказування, одержані від уповноваженого органу та з дотриманням порядку, встановленого законом, відтак відповідають критеріям належності та допустимості. Підстав сумніватися у достовірності викладеної у письмових доказах та отриманої від свідків інформації, суд не вбачає. Судом встановлено, що заявнику необхідно встановити факт постійного проживання з [PERSON] на момент смерті останньої, для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявника з матір`ю на момент її смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини. Водночас, суд вважає необхідним відмовити [PERSON] в задоволенні заявлених вимог в частині встановлення факту прийняття ним спадщини після [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки встановлений вище судом факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, відповідно ч.3 ст.1268 ЦК України, вже свідчить про факт прийняття спадкоємцем спадщини. Враховуючи викладене, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial