Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути із відповідача на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованість за Кредитним договором №0339/980/1419925/20 від 14.02.2020 у розмірі 11971.12 грн. та судові витрати пов`язані з розглядом даної справи у сумі 2422,40 грн., а також витрати на правову допомогу у сумі 5000 грн.. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 14.02.2020 між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено Кредитний договір №0339/980/1419925/20 на умовах якого, АТ «ОТП БАНК» зобов`язується надати позичальнику споживчий кредит, на умовах строковості зворотності і платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати обов`язки, передбачені договором. Позивач вказує, що відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням законодавства України в частині виконання договірних відносин ст.526 та ст.527 ЦК України. Внаслідок чого, 24.03.2023 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» укладений договір факторингу №24/03/23, згідно якого АТ «ОТП БАНК» відступив на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» права вимоги за Кредитним договором №0339/980/1419925/20 від 14.02.2020, продукт (BANK CARD), укладеним між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] , разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами. Отже, згідно договору факторингу сума боргу перед ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» є обґрунтованою та підтвердженою та становить 11971.12 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 6000 грн.; заборгованість по відсотках 5971.12 грн. На даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, тому, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом. 30 грудня 2025 року відповідно до ухвали судді відкрито спрощене позовне провадження у цій справі. Призначено судове засідання для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (однак без виклику) сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися. Про проведення судового засідання повідомлялися належним чином рекомендованими повідомленнями. Представник позивача в проханій частині позовної заяви просив справу розглянути у відсутність представника позивача. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином рекомендованим повідомленням вих..№R067072458491, яке повернулося із відміткою «вручено особисто 06.01.2026» (а.с.68). Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: заява представника позивача про розгляд справи без його участі, а також не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.5 на зворотній стороні), клопотання представника позивача про долучення доказів (а.с.62). Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.59-61), про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів: анкети-заяви про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК», паспорту споживчого кредиту, виписки з рахунку приватного клієнта №0339/980/1419925/20 з 14.02.2020 по 24.03.2023, розрахунку заборгованості за договором станом на 24.03.2023, вимоги про погашення кредитної заборгованості та копії паспорта [PERSON] судом встановлено, що між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було власноруч підписано Анкету-заяву про надання банківських послуг, згідно якої банк зобов`язувався та надав відповідачеві кредитні кошти, а відповідач зобов`язався повернути надані кошти та відсотки за користування кредитом, однак свого зобов`язання за договором не виконав в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 14.03.2023 за наданим кредитом у сумі 11971.12 грн., про що відповідача повідомлено і зобов`язано погасити борг на рахунок ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ». Із копії договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2023, платіжної інструкції №46 від 24.03.2023, Акту приймання-передачі реєстру боржників №2 від 24.03.2023 та витягу з додатку №1 до договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2023, судом встановлено, що АТ «ОТП БАНК» згідно умов договору відступило право вимоги за кредитним договором №0339/980/1419925/20 на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», а відповідно ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» набуло права вимоги до відповідача. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано, відтак розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом. Дослідивши усі докази в їх сукупності та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими відповідачу були надані грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, відповідач зобов`язався повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак, у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконав. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно дост.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №751/861/17 (провадження №61-28582ск18). Матеріали справи містять виписку з рахунку приватного клієнта за період з 14.02.2020 по 24.03.2023 (а.с.10-14), з якої встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами з 24.02.2020 по 14.03.2023. Тобто, суду позивачем надано докази користування відповідачем кредитними коштами та часткове їх погашення. Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Подібні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц. Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по кредиту у сумі 11971.12 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені платіжним дорученням №3652 від 17.12.2025 (а.с.7), за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 2422.40 грн., а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 2422.40 грн. Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн. позивач надав суду: договір про надання правової допомоги №43115064 від 24.03.2023, укладений між замовником - ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» та виконавцем адвокатським бюро «Ольги Клещ»; детального опису робіт від 25.12.2025; Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом №0339/980/1419925/20 від 25.12.2025; додаткову угоду №0339/980/1419925/20 від 25.12.2025; платіжну інструкцію №4039 від 25.12.2025; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, на загальну грошову суму, що підлягає оплаті за проведення правового аналізу та надання правових консультації, складення позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, формування додатків до позовної заяви, складає 5000 грн. Оскільки позивачем ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» в передбаченому ЦПК України порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу у сумі 5000 грн., суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн.

Outcome: approved