Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

11.02.2025 року [PERSON] звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з даним позовом до [PERSON] про встановлення батьківства та стягнення аліментів, посилаючись на наступні обставини. З 2014 року [PERSON] вступила у фактичні шлюбні відносини з [PERSON] . Вони зустрічались, відповідач пропонував позивачці одружитись. У вересні 2014 року вона завагітніла, про що повідомила відповідача. Дізнавшись про вагітність, [PERSON] заявив, що одружений та припинив будь-яке спілкування з нею. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , запис про батька був вчинений з її слів на підставі ст. 135 СК України. Тривалий час позивач виховувала дитину одна. Однак, останнім часом син все частіше почав запитувати про батька, виявляти бажання з ним спілкуватись. Крім того, позивачці матеріально важко забезпечувати всі потреби дитини. [PERSON] відмовляється в добровільному порядку подати заяву до органів ДРАЦС для реєстрації батьківства, і не надає матеріальної допомоги на утримання сина. На підставі викладеного вище позивачка просить визнати [PERSON] батьком її сина [PERSON] , внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини, прізвище просить залишити « [PERSON] », а також просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, починаючи з моменту подачі позову і до повноліття сина, судові витрати просить покласти на відповідача. 06.11.2025 року позивач уточнила свої позовні вимоги, та просила стягнути з відповідача аліменти за 10 років, що передують даті звернення з позовом до суду. Ухвалою суду від 18.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачу роз`яснено його право на подання відзиву на позовну заяву (а.с.17-18). Ухвалою суду від 01.05.2025 року задоволено клопотання позивача та звільнено її від сплати судового збору (а.с.23-24). Ухвалою суду від 05.06.2025 року по справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, яку доручено експертам Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи Дніпропетровської обласної ради», на час її проведення провадження зупинено (а.с.36-37). Ухвалою суду від 19.08.2025 року поновлено провадження по справі (а.с. 48). 14.05.2025 року начальник Нікопольського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Катерина Баранова направила до суду повідомлення, що їх представник в судове засідання не прибуде (а.с.74). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] підтримала позицію своєї довірительниці, наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти визнання його батьком малолітнього [PERSON] , але не погодився з обраним позивачкою розміром аліментів, просив зменшити його до 1/6 частини від його доходів щомісяця, посилаючись на свій вік та поганий стан здоров`я, який потребує медикаментозного лікування. Крім того, на його утриманні перебуває дружина, яка має ІІІ групу інвалідності. Просив стягувати аліменти з моменту визнання його батьком дитини. Зауважив, що позивачка тривалий час ніде не працює, хоча є працездатною, а обов`язок по утриманню сина полягає на обох батьків. Інші заперечення проти позовних виклав у письмовому відзиві (а.с.70-71). Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи та дослідивши інші докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] народився [INFO] в м. Нікополі Дніпропетровської області, його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.3) Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України №00048961079 від 24.01.2025 року (а.с.4). Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, відповідно до частини першої статті 122 СК України, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою регулюється статтею 126 СК України. Відповідно до частин першої, третьої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені. Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України. Згідно зі статтею 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. Доказами у справах про визнання батьківства можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial