Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.04.2021 між ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» (далі ТОВ «Служба Миттєвого кредитування») та [PERSON] укладено Договір № 2109951169101. Згідно умов вказаного договору сума кредиту складає 4400 грн, дата видачі кредиту 09.04.2021, термін користування кредитом 1 рік. ТОВ «Служба Миттєвого кредитування» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало у повному обсязі, натомість останній ухиляється від виконання зобов`язання щодо повернення коштів. 01.12.2021 було укладено договір № 1-12 відповідно до якого ТОВ «Служба Миттєвого кредитування» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2109951169101. 10.01.2023 було укладено договори №10-01/2023 відповідно до яких ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2109951169101. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 2109951169101 від 09.04.2021, що підлягає стягнення з позичальника станом на день формування позовної заяви, становить 78294,92 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності просить стягнути заборгованість у розмірі 55683,76 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням у розмірі 4400 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 51283,76 грн. Просить позов задовольнити, стягнути витрати на правову допомогу та сплачений судовий збір. Судом вжито усіх заходів для повідомлення відповідача, однак відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву чи заперечень на позовну заяву. 2. Заяви та клопотання сторін. При зверненні до суду з позовною заявою представник позивача звернувся з клопотанням про розгляд справи у відсутності представника позивача, просив позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 30.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. За правилами п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив проводити заочний розгляд справи. Оскільки учасники розгляду справи не з`явилися у судове засідання, суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін за наявними матеріалами справи. Згідно з ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд протокольною ухвалою від 27.01.2026 ухвалив провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та відповідача, ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 09.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг № 2109951169101 /арк. справи 40-44/. Зазначений договір підписаний позичальником електронним одноразовим ідентифікатором F9. Відповідно до положень пункту 1.1 договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 4400 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно до умов цього договору, його додатків та правил. Згідно п.п. 1.2., 1.3., 1.4., орієнтовний строк повернення кредиту - 18 днів з моменту отримання кредиту, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту, та збільшенням процентної ставки, починаючи з першого дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, наступне нарахування відсотків збільшено. Пунктом 1.9 договору сторони передбачили граничний строк кредитування, строк дії кредитного договору 1 рік. Згідно з п.4.2 цього ж договору про надання фінансових послуг, сторони узгодили річну процентну ставку при нарахуванні відсотків за різний період кредитування за умови сплати чи несплати всіх нарахованих відсотків позичальником в межах орієнтованого строку кредиту та поза його межами (підпункти а, б, в, г п.1.4). Також сторони договору збільшили за п.4.12 строк позовної давності - 10 років. 20.03.2021 на підставі укладеного договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» надало відповідачу грошові кошти в сумі 4400,00 грн, перерахунок яких здійснило ТОВ ФК «Вей фор пей» згідно договору про організацію переказів грошових коштів, укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ ФК «Вей фор пей» /арк. справи 113/. 01.12.2021 було укладено договір №1-12 відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2109951169101 /арк. справи 15-23/. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу 1-12 від 01.12.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором №2109951169101 в сумі 34760 гривень /арк. справи 35-39/. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2109951169101. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 2109951169101 /арк. справи 45-56/. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №10-01/2023/01від 10.01.2023 року ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 2109951169101 в сумі 78294,92 грн. /арк. справи 72-76/. Розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 2109951169101 від 09.04.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 55683,76 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4400 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 51283,76 грн /арк. справи 14/. 5. Оцінка суду. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другої статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19; від 16.12.2020 у справі № 561/77/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до частини третьої статті 11 ЗакономУкраїни «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. З матеріалів справи судом встановлено, що договори про надання фінансових послуг укладено в електронному вигляді, з застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті позикодавців подав заявку на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позики, після чого позикодавець надіслав останньому за допомогою засобів зв`язку на указаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використав для підтвердження підписання договору. Таким чином, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01.11.2021 у справі № 234/8084/20 (провадження №61-2303св21). За умовами договорів відповідач отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на зазначений ним банківський картковий рахунок. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, при укладенні кредитного договору сторонами досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено, серед іншого, суму кредиту, процентну ставку за користування таким та порядок повернення кредиту, строк дії договору, тощо. Таким чином, укладені між кредиторами та позичальником договори є обов`язковим до виконання. При цьому, термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк відповідачем не погашено, доказів належного виконання суду не надано. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача, як нового кредитора, заборгованості за договором від 09.04.2021 № 2109951169101, укладеним між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] . 6. Розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно зі ч. 1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд неодноразово наголошував, що суд не має права зменшувати витрати на правову допомогу за власною ініціативою. Зменшення можливе лише за наявності клопотання іншої сторони, яка має довести їх неспівмірність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, від 25.05.2025). Розмір гонорару визначається договором, а не лише часом роботи. Зокрема, ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості у вказаній справі позивачем до суду подано: копію договору про надання правової допомоги № 04/10-2024 від 04.10.2024, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» /арк. справи 88-90/; тарифи на послуги /арк. справи 94-96/; заявку на надання юридичної допомоги №9 від 28.11.2025 /арк. справи 99/, згідно з якими сума оплати за надані адвокатські послуги (надання усної консультації з вивченням документів, надання письмової документації з вивченням документів, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду) становить 16 000 грн. Суд, дослідивши надані суду докази витрат на професійну правничу допомогу, приходить до переконання, що заявлені вимоги підлягають задоволенню - позивачу слід відшкодувати 16000 грн. Окрім цього, з врахуванням ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2422,40 грн. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved