Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

[PERSON] 19 грудня 2026 року звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і відповідачем. У обґрунтування заявлених вимог зазначила, що сторони уклали шлюб 30 квітня 2009 року та є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , З 2020 року позивачка разом з дитиною мешкає у Німеччині, повертатися до України не планує, подружні відносини з відповідачем припинено. Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 26 грудня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матерілами; запропоновано відповідачці протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та (або) відзив на позовну заяву, до якого додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Позивачка копію ухвали про відкриття провадження у справі отримала 06 січня 2026 року, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, та у встановлений судом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін не надала (а.с.22). Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами отримав 10 січня 2026 року, про що свідчить зворотнє повідомлення поштового відправлення з підписом відповідача, та у встановлений судом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін не надав (а.с.23). Судом на підставі ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України розглянуто справу в порядку письмового провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. З матеріалів справи вбачається, що сторони уклали шлюб 30 квітня 2009 року (а.с.12), разом не проживають, мають від шлюбу спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Статтями 51 Конституції України та 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки, чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Тому, зважаючи на взаємні відносини подружжя, та що в подальшому позивачка не має наміру зберегти подружні відносини, тобто подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, суд вважає, що вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Згідно зі ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved