Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 25.07.2019 року [PERSON] уклав з АТ «Кредобанк» кредитний договір № GL-207645. Відповідно до умов кредитного договору, банк надав позичальнику кредит в сумі 200000,00 грн. на строк 60 місяців, терміном до 24.07.2024 року, зі сплатою відсотків за процентною ставкою 36,99% річних. Однак, відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого, станом на 14.07.2025 року, виникла заборгованість за кредитним договором в розмір 249917,11 грн., яка складається з 145901,29 грн. - заборгованості по тілу кредиту та 104015,82 грн. заборгованості за відсотками. Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] в користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором CL-207645 від 25.07.2019 року в розмірі 249917,11 грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3748,76 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24991,71 грн. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.09.2025 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник відповідача - Зуб В.В. подав відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю. Зокрема, представник відповідача вказував на те, що позивачем пропущено строк позовної давності тривалістю 3 роки, у зв`язку з чим просить застосувати до вказаних правовідносин, наслідки, встановлені ст. 267 України. Крім цього, представник відповідача у відзиві вказував, що відповідач є військовослужбовцем, оскільки на початку повномасштабного вторгнення рф у лютому 2022 року вступив до лав ЗСУ, та, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», не має обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом за цей період. Представник відповідача також вказував у своєму відзиві на те, що сума витрат позивача на професійну правничу допомогу є завищеною відповідно до обсягу наданих адвокатом послуг та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, складністю справи. На підставі викладеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, застосувавши наслідки спливу позовної давності щодо заявлених вимог. В подальшому, представником позивача подано до суду відповідь на відзив відповідача, в якій стороною позивача викладені свої спростування обставин, викладених у відзиві. Зокрема, представник позивача зазначив на тому, що строки позовної давності, з врахуванням ЦК України, у вказаних правовідносинах зупиняються на строк дії воєнного стану в Україні. Крім цього, представник позивача вказував, що відповідачем не було надано позивачу доказів перебування відповідача у статусі військовослужбовця. Враховуючи викладене, представник позивача просив позовні вимоги задовольнити повністю. 08.10.2025 року представником відповідача Зуб В.В. подано заперечення на відповідь на відзив в якому представник відповідача, посилаючись на аналогічні заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. 26.01.2026 року представником позивача подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором CL-207645 від 25.07.2019 року в розмірі 150593,91 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Крім цього, у поданій заяві просив задовольнити зменшені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, однак представник відповідача попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку про те, що позов, з урахуванням зменшення позовних вимог, підставний та підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач подав докази, які підтверджують існування між сторонами договірних відносин, докази невиконання умов кредитного договору відповідачем. Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З матеріалів справи встановлено, що, відповідно до укладеного кредитного договору № CL-207645 від 25.07.2019 року, [PERSON] отримав кредит в сумі в сумі 200000,00 грн. на строк 60 місяців, терміном до 24.07.2024 року, зі сплатою відсотків за процентною ставкою 36,99% річних. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором кредиту CL-207645 від 25.07.2019 року, станом на 23.01.2026 року, заборгованість відповідача перед позивачем становить 150593,91 грн., яка складається з: 145901,29 грн. - заборгованості за кредитом (тіло кредиту) та 4692,62 грн. - сума заборгованості за відсотками. Розрахунок суми боргу проведений відповідно до умов договору та заперечень не викликає. Відповідач та його представник не подали суду доказів про те, що вказана заборгованість є іншою. На даний час відповідачем борг по кредитному договору не сплачений, а тому суд визнає зобов`язання по цьому договору не виконаними. Причини невиконання таких зобов`язань правового значення для справи не мають. Будь-яких доказів на спростування вказаних обставин відповідач не подав. Крім цього, згідно п. 19 розділу Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Вказаний розділ доповнено пунктом 19 згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022 в редакції Закону № 3450-IX від 08.11.2023. Вказаний пункт 19 розділу Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України виключено на підставі Закону № 4434-IX від 14.05.2025. Таким чином, твердження представника відповідача про застосування строків позовної давності не відповідає обставинам справи, оскільки такі строки переривались та не становлять більше трьох років. Решта доводів представника відповідача відхиляються судом за безпідставністю. Таким чином суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 150593,91 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, враховуючи результат розгляду даної цивільної справи, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені останнім судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 3028,00 грн. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, з поміж іншого, витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч.ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, стороною позивача подано до суду: Договір надання правової допомоги від 11.02.2019 року; довіреність від 13.12.2024 року; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; посвідчення адвоката України. В той же час, стороною позивача не надано суду документального підтвердження того, що витрати на правову допомогу в розмірі 24991,71,00 грн. було реально сплачено на рахунок адвоката, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача таких судових витрат до задоволення не підлягає, оскільки понесення позивачем таких витрат не підтверджено документально. Крім цього, стороною позивача у поданій до суду 26.01.2026 року заяві про зменшення розміру позовних вимог, позовну вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу не заявлено, а тому судом не встановлено підстав для вирішення питання про стягнення таких витрат.

Outcome: approved