Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

ТОВ «Українські Фінансові Операції» через свого представника Дідуха Євгена Олександровича звернулося до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] , в якому представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість загальною сумою 84562,71 грн, яка складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу 14967,17 грн, суми заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором 53431,00 грн, суми заборгованості за процентами, нарахованими ТОВ «Українські Фінансові Операції» 16164,54 грн. Також представник позивача просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Українські Фінансові Операції» судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Крім цього, представник позивача просив у порядку ч. 10-11 ст. 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, нараховувати інфляційні втрати та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості та стягнути із [PERSON] отриману суму інфляційних втрат і 3% річних на користь ТОВ «Українські Фінансові Операції». Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 19 серпня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» було укладено електронний договір № 4901732 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За умовами договору ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сторони погодили, що сума кредиту складає 15000,00 грн, строк кредиту 360 днів з 19.08.2024 по 14.08.2025, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладення договору. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит у сумі 15000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. 02 червня 2025 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу № 02-1/06/2025 за плату відступило, а ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло право грошової вимоги до відповідача. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Лінеура Україна» повідомило відповідача шляхом направлення відповідного текстового повідомлення. Станом на момент відступлення права вимоги загальна сума заборгованості відповідача за договором № 4901732 від 19.08.2024 склала 74210,67 грн з яких: 14967,17 грн заборгованість за основним боргом; 53431,00 грн заборгованість за відсотками, 5812,50 грн штрафні санкції. Оскільки за умовами договору № 4901732 від 19.08.2024 строк кредиту становить 360 днів, з 19.08.2024 по 14.08.2025, станом на дату укладення договору факторингу № № 02-1/06/2025 строк дії договору № 4901732 від 19.08.2024 не закінчився, а тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські Фінансові Операції» у період з 03.06.2015 по 13.08.2025 (72 календарні дні) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у розмірі 1,5 % в день, у розмірі 16164,5436 грн. Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «Українські Фінансові Операції», ані на рахунки первісного кредитора. Отже, відповідач має перед позивачем заборгованість за договором № 4901732 від 19.08.2024 у розмірі 84562,71 грн, яка складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу 14967,17 грн, суми заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором 53431,00 грн, суми заборгованості за процентами, нарахованими позивачем - 16164,5436 грн. Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду. Ухвалою судді від 13 листопада 2025 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи позивач повідомлений належним чином. 29.12.2025 через систему «Електронний суд» представник позивача подав заяву, у якій просив справу розглянути за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення (а. с. 217-218). Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за адресою місця його реєстрації згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1997404 від 11.11.2025: [ADDRESS] (а. с. 211). Згідно із відмітками поштового відділення поштове відправлення з судовою повісткою про виклик в судове засідання на 29.12.2025 отримано адресатом, а поштове відправлення з судовою повісткою про виклик в судове засідання на 16.01.2026 не отримано адресатом, наявні відмітки, що адресат відсутній за вказаною адресою (а. с. 216, 227). У тому випадку, якщо зазначено, що «адресат відмовився» чи «адресат відсутній за вказаною адресою», то відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та правової позиції ВП ВС, викладеною у постановах від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18; від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, КЦС ВС від 21 грудня 2022 у справі № 757/15603/19 судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою. Від відповідача відзиву на позов не надійшло, про поважні причини неявки суд не повідомлений. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] в розумінні ст. 130 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, не подав відзиву на позов, представник позивача не заперечує протии проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась за відсутності всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору,

Outcome: partial