Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

04.11.2025 адвокат Панчелюга К.М. в інтересах Позивачки звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою, у якій просила змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми у розмірі 4000 грн. щомісячно на 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 13.11.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; призначив справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 17.10.2009 між [PERSON] та [PERSON] (прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON] ) укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1675. У шлюбі у подружжя народилася спільна донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 24.02.2015. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14.04.2020 у справі №753/3609/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] та [PERSON] 14.02.2020 укладено Договір між батьками про визначення місця проживання дитини, участь у вихованні та утриманні дитини [PERSON] , [INFO] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковою О.Є., номер у реєстрі 197. Згідно з п. 4 вказаного Договору, починаючи з дати укладання цього Договору та до досягнення Дитиною 18 (вісімнадцяти) років Батько зобов`язується щомісячно сплачувати Матері аліменти на утримання Дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 (чотири тисячі) гривень 00 копійок на місяць, але в будь-якому випадку не менше прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України для утримання дитини відповідного віку на день здійснення виплат аліментів. Щомісячна виплата аліментів здійснюватиметься Батьком до 20 (двадцятого) числа кожного місяця. [PERSON] , згідно Свідоцтва про зміну імені від 13.03.2021, на даний час є [PERSON] . Зазначає, що з моменту встановлення поточного розміру аліментів у твердій грошовій сумі матеріальне становище Відповідача суттєво змінилося. У 2022 році Відповідач вступив до лав Збройних Сил України, де по теперішній час проходить військову службу. Станом на сьогодні він є офіцером, отримує стабільне грошове забезпечення як військовослужбовець ЗСУ. 01.12.2025 до суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, згідно з яким відповідач зазначає, що він перебуває на-військовій- службі, що підтверджується Довідкою за формою 5 №35/4492 від 25.11.2025 року. Просить, зважаючи на факт проходження Відповідачем військової служби в період дії воєнного стану, який є об`єктивною обставиною, що перешкоджає його участі в розгляді справи, зупинити провадження у справі справі № 753/23971/25 до моменту закінчення дії воєнного стану або до моменту звільнення [PERSON] з військової служби. Суд відмовляє у задоволенні цього клопотання з таких мотивів. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 251 Цивільного процесуального кодексу України, Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Відповідач вважає за необхідне зупинити провадження у даній справі до моменту його перебування на військовій службі для забезпечення його процесуального права брати участь під час розгляду справи в суді, необхідністю звернутись за правовою допомогою та вивченням правової позиції щодо заявленого позову. Суд враховує висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22, - що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України). З моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення ЗСУ та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан». Упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі. Суд приймає копію Довідки за формою 5 №35/4492 від 25.11.2025 року як належний, допустимий і достовірний доказ щодо перебування Відповідача на військовій службі. Водночас, Суд зауважує, що у справах, які стосуються захисту прав дитини, коли суд вирішує питання щодо зупинення провадження у справі на цій підставі, йому потрібно враховувати не лише волевиявлення Відповідача, але й керуватися найкращими інтересами дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 2 ст.141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частинами 1, 2 ст.155 Сімейного кодексу України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають гуртуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У пункті 54 рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» №2 від 27.11.1992) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, у цій справі суд керується найкращими інтересами дитини, що стосуються задоволення обома батьками її першочергових потреб у забезпеченні їжею, одягом тощо, які переважають над правом Відповідача особисто брати участь під час розгляду справи в суді, у праві звернутись за правовою допомогою та вивченням правової позиції щодо заявленого позову Відповідач не є обмеженим, оскільки обізнаний про розгляд справи, має можливість подавати клопотання поштою з міста Києва - зокрема таким чином він подав своє клопотання про зупинення провадження у справі. Окрім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 передбачено, що в новому розмірі аліменти сплачують із дня набрання рішенням законної сили. Отже, зупинення провадження у справі з таким предметом прозову неминуче призведе до порушення права неповнолітньої дитини на доступ до суду, оскільки новому розмірі аліменти за нормами чинного закону сплачуються із дня набрання рішенням законної сили. Тому Суд, враховуючи обставини саме цієї справи, відмовляє у задоволенні клопотання Відповідача про зупинення провадження у справі і продовжує здійснювати судочинство у відповідному провадженні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову з таких мотивів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України (далі - СК України), за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, прерогатива обрання того чи іншого способу стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі), якщо останні вже визначені початково судовим рішенням, належить одержувачу аліментів. Суд установив такі фактичні обставини у цій справі. 17.10.2009 між [PERSON] та [PERSON] (прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON] ) укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1675. [PERSON] , згідно Свідоцтва про зміну імені від 13.03.2021, на даний час є [PERSON] . У шлюбі у подружжя народилася спільна донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 24.02.2015. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14.04.2020 у справі №753/3609/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] та [PERSON] 14.02.2020 укладено Договір між батьками про визначення місця проживання дитини, участь у вихованні та утриманні дитини [PERSON] , [INFO] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковою О.Є., номер у реєстрі 197. Згідно п.4 вказаного Договору, починаючи з дати укладання цього Договору та до досягнення Дитиною 18 (вісімнадцяти) років Батько зобов`язується щомісячно сплачувати Матері аліменти на утримання Дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 (чотири тисячі) гривень 00 копійок на місяць, але в будь-якому випадку не менше прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України для утримання дитини відповідного віку на день здійснення виплат аліментів. Щомісячна виплата аліментів Установленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України, а саме: Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 181. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину 1. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. 2. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. 3. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 189. Договір між батьками про сплату аліментів на дитину 1. Батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. 2. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд установив, що між сторонами існують договірні правовідносини з утримання їх спільної дитини, а не правовідносини з виконання судового рішення про стягнення аліментів на дитину. Отже, Відповідач добровільно надає допомогу на утримання дитини відповідно до умов Договору між батьками про визначення місця проживання дитини, участь у вихованні та утриманні дитини [PERSON] , [INFO] , посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковою О.Є., номер у реєстрі 197. Цей Договір є чинним. Позивачка не заявляє вимогу до Відповідача про внесення змін до Договору, або про його розірвання. Не викладає обставин і не надає доказів невиконання Відповідачем Договору. Враховуючи установлені обставини справи, норма частини 3 ст. 181 СК України, згідно з якою «Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів», не є застосовною у цій справі. Тому Суд відмовляє у задоволенні позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь Відповідача, а Позивач за подання позову про зміну способу стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141, 142 ЦПК України не стягує з відповідача судовий збір.

Outcome: dismissed