Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

У грудні 2025 року позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Заборський О.В., звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі ПАТ «АМКР») моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров?я. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона з 15.07.1997 по 20.01.1999 працювала учнем машиніста конвеєра, машиністом конвеєра ДФС-1 шахти імені Артема рудоуправління імені Кірова, правонаступником якого є відповідач. Зазначає, що виконувала трудову функцію у шкідливих умовах праці. 16.10.2025 складений Акт розслідування хронічного професійного захворювання (форми П-4), а саме хронічний (пиловий) бронхіт першої стадії, радикулопатія поперекова-крижова. Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, номер витягу 125/25/2152/В від 08.12.2025 року позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності, третю групу інвалідності. Позивач вважає, що позивач не забезпечуючи її безпечними умовами праці повинен нести відповідальність за заподіяну їй стійкою втратою працездатністю моральну шкоду. Вказує, що моральна шкода полягає у порушенні нормальних життєвих зв?язків, неможливості реалізовувати свої звички та бажання, а також постійному фізичному дискомфорті. Враховуючи викладене позивач оцінює розмір заподіяної роботодавцем моральної шкоди в розмірі 400000,00 грн, які просить суд стягнути з відповідача на її користь. 02 січня 2026 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. Відповідач скористався правом надання до суду відзиву та подав його до суду, у якому зазначив, що покладаючи обов`язок відшкодовувати моральну шкоду на ПАТ «АМКР» за період роботи [PERSON] з 15.07.1997 по 20.01.1999 року за професією ученик машиніста конвеєра ДСФ -1 шахта Артема Рудоуправління імені Кірова не надає переконливих доказів, що цей період роботи відноситься до роботи з шкідливими умовами праці та повпливав на виникнення професійного захворювання позивача. Позивач не надав жодного належного та допустимого доказу того, що ПАТ «АМКР» є правонаступником прав та обов`язків шахти Артема Рудоуправління імені Кірова. Враховуючи викладене відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з 15.07.1997 по 20.01.1999 працювала учнем машиніста конвеєра, машиністом конвеєра ДФС-1 шахти імені Артема рудоуправління імені Кірова. В п. 9 Інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання, що видана Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці від 01.07.2024 року (вих № ПС/3.1/11908-24) (далі за текстом- Інформаційна довідка) складеної щодо працівника [PERSON] визначено кількісні показники кожного фактора виробничого середовища та трудового процесу за відповідний період роботи. Водночас оцінка умов праці за період з 01.02.1999 по 09.02.2021 проведена виключно щодо роботи Позивача на посаді машиніста конвеєра ПрАТ «Центральний ГЗК», за результатами якої умови праці на відповідній посаді віднесено до 4 класу «Небезпечні» та 3 класу «Шкідливі». Будь-які дані щодо визнання шкідливих або небезпечних умов праці під час роботи Позивача у на інших підприємствах - відсутні. У пункті 12 Інформаційної довідки вказано, що при підготовці Інформаційної довідки відсутні дані умов праці за період роботи позивача у професіях: 23.04.1976-20.05.1978 санітарка НБугской ЦРБ; 18.06.1978-28.11.1978 няня детсада колхоза; 29.11.1978-11.03.1979 ученик школи магазин, 12.03.1979-08.08.1979 продавець магазина «Молоко»; 13.11.1979-10.08.1982 молодший продавець магазина №39;01.08.1985 23.07.1986 няня яслі сада №106 м. Кривий Ріг;19.02.1995 24.06.1985 молодший продавець магазина №36 ОРС РУ ім. ХХ партз`їзду; 01.08.1985-23.07.1986 няня дитячий сад №74;26.09.1986- 01.11.1987 почтальйон 63 відділення зв`язку Жовтневого районного вузла зв`язку; 01.11.1987-30.06.1988 почтальйон 63 відділення зв`язку Жовтневого районного вузла зв`язку; 01.09.1989- 11.08.1994 почтальйон 63 відділення зв`язку Жовтневого районного вузла зв`язку; 25.08.1994-30.11.1996 формоукладчик кн «Чарівниця»; 01.12.1996-03.02.1998 формовщик ковбасного цеху АТ «Прип`ять»; 15.07.1997-20.01.1999 учень машиніста конвеєра ДСФ-1 шахта Артема Рудоуправління імені Кірова по назві професій та при відсутності характеристик факторів виробничого середовища і трудового процесу зробити висновок про умови праці та використати дані по аналогічним робочим місцям неможливо. 16.10.2025 складений Акт розслідування хронічного професійного захворювання (форми П-4) хворого [PERSON] , а саме хронічний (пиловий) бронхіт першої стадії, радикулопатія поперекова-крижова. У пункті 12 вказаного Акту зазначені відомості про хвору [PERSON] , зокрема, вказаний стаж роботи: загальний 41 рік 03 місяці, з них в умовах впливу шкідливих факторів -22 роки. У пункті 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання зазначено, що [PERSON] працюючи машиністом конвеєра дробильної фабрики (ПрАТ «Центральний ГЗК») (01.02.1999-09.02.2021) виконувала роботи з керування, обслуговування конвеєрів при транспортування гірничої маси. Через порушення в роботі систем пилоподавлення, аспірації та режимів експлуатації гірничозбагачувального устаткування протягом тривалої дії підпадала під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Внаслідок недосконалості робочого місця під час обслуговування технологічного обладнання умови праці характеризувались фізичним перевантаженням. Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, номер витягу 125/25/2152/В від 08.12.2025 року [PERSON] встановлено 40% втрати професійної працездатності, третю групу інвалідності. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з частинами першою та п`ятою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац 2 частини третьої статті 23 ЦК). Відповідно до частини першої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. У частині першій та другій статті 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України). Статтею 4 Закону України «Про охорону праці» визначено, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Так, позивач [PERSON] , посилаючись на період роботи з 15.07.1997 по 20.01.1999 року за професією ученик машиніста конвеєра та машиніст конвеєра ДСФ -1 шахта Артема Рудоуправління імені Кірова у шкідливих умовах праці вважає за необхідне покласти на відповідача обов`язок з відшкодування моральної шкоди. Водночас в Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання зазначено лише 22 роки роботи [PERSON] у у шкідливих умовах праці, який безпосередньо охоплює період її роботи машиністом конвеєра дробильної фабрики ПрАТ «Центральний ГЗК» з 01.02.1999 по 09.02.2021. Враховуючи викладене вбачається, що відсутній встановлений причинно-наслідковий зв`язок між заявленими шкідливими умовами праці позивача та діяльністю відповідача, оскільки матеріали справи не містять належної, повної та достовірної інформації, яка б встановлювала такий зв`язок, зокрема щодо характеристик умов праці та підтвердження впливу відповідних факторів саме у період роботи у відповідача, а запис у трудовій книжці не є належним доказом у такій категорії справ. Враховуючи викладене у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «АМКР» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я слід відмовити через їх недоведеність.

Outcome: dismissed