Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також додаткові витрати на відпочинок та оздоровлення дітей, у розмірі частини фактично понесених витрат одноразово у розмірі 23 400 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. З 23.10.2010 по 02.03.2021 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Шлюб між ними розірвно рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 02.03.2021. Від подружнього життя вони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що [PERSON] в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей дає час від часу, але у обсязі, який не забезпечує потреби дітей, виходячи з їх віку та фізіологічного розвитку. Вказує, що з червня 2022року, у зв`язку з окупацією м.Бердянська Запорізької області, вона разом з дітьми була вимушена залишити місце постійного проживання та переїхати на підконтрольну територію України, а саме в м.Олександрія Кіровоградської області, де наразі проживає разом з дітьми в орендованій квартирі. Нею для забезпечення навчання були придбані необхідні гаджети (смартфони та планшети). Крім того, щомісяця нею витрачаються чималі кошти на продукти харчування, з урахуванням дієтичних продуктів харчування, які необхідні донці [PERSON] , у зв`язку з підвищенням цукру глюкози в крові. Також діти потребують придбання одягу та взуття за сезоном. Діти відвідують художню студію, послуги якої надаються на платній основі та для занять необхідно купувати матеріали (фарби, папір, фломастери, мольберти та ін.). Крім того, діти беруть додаткові уроки з математики та української літератури, що також потребує коштів. Вказала, що всі ці витрати покладаються лише на неї. Оскільки вона опинилася у скрутному матеріальному становищі, є ВПО та не має можливості самостійно утримувати дітей, а [PERSON] з березня 2021 року надає допомогу на утримання дітей не регулярно та в не достатньому розмірі, при цьому він є працездатним та має можливість їх утримувати, вона вимушена звернутися до суду для стягнення з нього аліментів в примусовому порядку. Крім того, зазначила, що в літній період, діти відпочивали в Карпатах у таборі «Петрос», вартість путівки на дитину склала 21 600 грн (43 200 за двох дітей) і трансфер 3 600 грн за двох дітей. З урахуванням понесених нею витрат на відпочинок та оздоровлення дітей у таборі «Петрос» просить стягнути з [PERSON] одноразово частину цих витрат, що складає 23 400 грн (43 200+3600=46 800/2). Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, а справу слухати за її відсутності. Не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та відзив не подав. Згідно з ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.02.2026, розгляд справи проводиться заочно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 02.03.2021 шлюб між сторонами, укладений 23.10.2010, відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №1030, розірваний. [PERSON] є і записаний батьком малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , відповідно. [PERSON] з доньками є внутрішньо переміщеними особами та їх місце проживання/перебування зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Положеннями статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ч.1 ст.182 СК України має враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи позиції сторін, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] додаткових витрат одноразово, понесених нею на відпочинок та оздоровлення дітей, суд зазначає наступне. Згідно з наданими квитанціями від 11.04.2025, [PERSON] перерахувала на рахунок ФОП [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 13 200 грн, в яких в призначенні платежу зазначено « [PERSON] оплата за туристичні послуги» та « [PERSON] оплата за туристичні послуги». Як вбачається з платіжних інструкцій від 30.04.2025, [PERSON] перерахувала на рахунок ФОП [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 3 600 грн, в яких в призначенні платежу зазначено « [PERSON] оплата за супутні туристичні послуги» та « [PERSON] оплата за супутні туристичні послуги». Ззгідно з платіжними інструкціями від 14.05.2025, [PERSON] перерахувала на рахунок ФОП [PERSON] грошові кошти в загальному розмірі 30 000 грн, в яких в призначенні платежу зазначено « [PERSON] оплата за туристичні послуги» та «Дубровська Серафіми оплата за туристичні послуги». Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 18 звернув увагу судів на те, що до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20 березня 2024 року у справі № 760/6988/22, це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов. Слід звернути увагу, що у кожній справі з подібним предметом спору суд виходить із конкретних обставин справ щодо необхідності стягнення додаткових витрат, в залежності від особистих, індивідуальних особливостей дитини. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. За ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, оплата табору «Петрос» є добровільним вололевиявленням [PERSON] . Позивачкою до позовної заяви не долучено належних та допустимих доказів, які б свідчили про погодження нею з [PERSON] місця відпочинку доньок та його вартість, як і не додано доказів, які б свідчили про потребу такого оздоровлення дітей за станом здоров`я. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вказані витрати понесені позивачкою на власний розсуд, та в силу вимог ст.185 СК України не можуть вважатися додатковими витратами, а тому в даній частині позов задоволенню не підлягає. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд звертає увагу сторін, що ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Судові витрати підлягають розподілу, відповідно до положень си.141 ЦПК України На підставі викладеного, ст.ст.79, 84, 182, 191, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved