Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

05 листопада 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - Товарна біржа «Час», в якій просила визнати дійсним договір № 0057БК1/98 купівлі-продажу квартири укладений на Товарній біржі «Час» 08 вересня 1998 року між [PERSON] - продавцем та [PERSON] - покупцем, згідно якого останній придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] загальною площею 72,31 кв.м., житловою площею 41,8 кв.м.; визнати [PERSON] власником квартири за адресою: [ADDRESS] загальною площею 72,31 кв.м., житловою площею 41,8 кв.м., в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер [PERSON] . [INFO] дружина померлого, позивач [PERSON] - звернулась до Самбірської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про прийняття спадщини за законом. 24 вересня 2025 року державний нотаріус Самбірської державної нотаріальної контори видав свідоцтво про право на спадщину за законом на одне зі спадкового майна [PERSON] , зазначивши, що спадкоємцем всього його майна є дружина - [PERSON] . Одночасно, нотаріус листом № 1705/02-14 від 18 вересня 2025 року повідомив, що не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] на підставі біржового контракту № 0057БК1/98 (купівлі-продажу квартири), так як біржовий контракт не є правовстановлюючим документом відповідно до ст.227 Цивільного кодексу України 1963 року та інформація про державну реєстрацію права власності на дану квартиру відсутня у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності, а тому рекомендовано вирішити питання набуття права власності на вищевказану квартиру в судовому порядку. З біржового контракту № 0057Б1/98 купівлі-продажу квартири укладеного на Товарній біржі «Час» 08 вересня 1998 року між [PERSON] - продавцем, відповідачем у справі, та [PERSON] - покупцем, відомо, що останній придбав за 10 000,00 грн. нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 72,31 кв.м., житловою площею 41,8 кв.м. Оскільки, на час укладання договору купівлі-продажу, правочини зареєстровані на товарній біржі не підлягали подальшому нотаріальному посвідченню, до теперішнього часу ніхто не ставив дану угоду під сумнів, укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу від 08 вересня 1998 року є дійсним, відповідно [PERSON] на день смерті належала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 72,31 кв.м., житловою площею 41,8 кв.м., яка входить в склад спадкового майна, і позивач має право на набуття її у власність в порядку спадкування. У зв`язку з викладеним, позивач вимушена звернутися до суду з позовом для визнання дійсним правочину та визнання за нею права власності на вищевказану квартиру в порядку спадкування за законом, яка належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі біржового контракту № 0057БК1/98, не посвідченого нотаріально, який неможливо зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.68). Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Третя особа Товарна біржа «Час» в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] »), [INFO] , з 28 березня 1987 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим виконкомом Вугледарської сільської ради Петровського району м. Донецька 28 березня 1987 року, актовий запис № 20 (а.с. 20). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 19 квітня 2023 року Відділом запису актів громадянського стану адміністрації Октябрського району міста Ростов-на-Дону, актовий запис № 170239600002700013004. (а.с. 9). 03 червня 2023 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Красовською А.В. засвідчено вірність перекладу вищевказаного свідоцтва про смерть з російської мови на українську мову та зареєстровано за № 4107 (а.с.10). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, в тому числі і на квартиру [ADDRESS] . Вказана квартира належала [PERSON] на підставі договору (біржовий контракт) купівлі-продажу квартири № 0057БК1/98, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , складається з трьох кімнат, загальною площею 72,31 кв.м., в тому числі житловою площею 41,8 кв.м. (а.с. 13). Договір купівлі-продажу зареєстрований Товарною біржею «Час» 08 вересня 1998 року під реєстровим номером 0057БК1/98. Зі змісту договору вбачається, що сторони домовились щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу. Зазначена ціна продажу - 10 000,00 грн., яку відповідач отримав після підписання контракту. В пункті 14 цього Договору зазначено, що угода зареєстрована на біржі не потребує нотаріального посвідчення (а.с.13). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (частина 1 статті 1296 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У частині 1 статті 1261 ЦК України закріплено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , були його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 08 червня 2023 року [PERSON] звернулася в Самбірську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про прийняття спадщини за законом № 733, в якій зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , [INFO] , спадщину вона приймає, у зв`язку з чим просила видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом. Крім того зазначила, що іншим спадкоємцем є дочка померлого [PERSON] , 1994 року народження (а.с. 38). На підставі вищевказаної заяви державним нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори Львівської області Мариняк Н.М. було заведено спадкову справу № 364/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] , копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 37-64). Того ж дня, тобто 08 червня 2023 року, до Самбірської державної нотаріальної контори Львівської області звернулася [PERSON] із заявою про відмову від спадщини за законом № 734, в якій повідомила, що їй відомо про відкриття спадщини після смерті її батька - [PERSON] , який помер [INFO] , на оформлення спадкових справ не претендує та претендувати не буде (а.с. 40). Отже, донька позивача [PERSON] спадщину після смерті свого батька - [PERSON] , не прийняла. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. В подальшому, 18 вересня 2025 року [PERSON] звернулася в Самбірську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом № 1941, після померлого [INFO] [PERSON] , на день смерті якого залишилось спадкове майно: квартира [ADDRESS] та нежитлове приміщення у будівлі побутових приміщень ЗЮ-1, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (зв. бік а.с.54). 24 вересня 2025 державним нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори Львівської області Мариняк Н.М. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на спадщину, яка складається з: нежитлового приміщення у будівлі побутових приміщень ЗЮ-1, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в реєстрі за № 2-1260 ( зв. бік а.с. 62). Однак, листом державного нотаріуса Самбірської державної нотаріальної контори Львівської області Мариняк Н.М. від 18 вересня 2025 року № 1785/0214, адресованого [PERSON] , було повідомлено, що останньою було прийнято спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , яка належала померлому [INFO] чоловіку [PERSON] . Однак, оскільки біржовий контракт не є правовстановлюючим документом відповідно до ст. 227 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року та інформація про державну реєстрацію права власності на ищезазначену квартиру відсутня у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності, який є його складовою частиною, рекомендовано вирішити питання набуття права власності на вищевказану квартиру, в судовому порядку (зв. бік а.с.53-54). Наведена обставина стала підставою для звернення позивача до суду із даним позовом. Згідно з п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Як встановлено судом, договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , був зареєстрований 08 вересня 1998 року Товарною біржею «Час» під реєстровим номером 0057БК1/98. Право приватної власності [PERSON] на зазначену квартиру [ADDRESS] , було зареєстровано Бюро технічної інвентаризації м. Вугледар за реєстраційним номером 487 від 14 вересня 1998 року і записано в реєстрову книгу № 2/1 ДК (1) (зв. бік а.с. 13). Так, відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. З технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , виготовленого 14 вересня 1998 року Державним комунальним підприємством «Архітектурно-планувальне, земельно-кадастрове бюро», вбачається, що квартира складається з 3 житлових кімнат: 1 кімната 11,50 кв.м. , 2 кімната 12,0 кв.м., 3 кімната 18,30 кв.м., загальною площею 72,31 кв.м., житловою площею 41,80 кв.м. (а.с. 14-15). Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. На момент купівлі-продажу квартири 08 вересня 1998 року правовідносини сторін були врегульовані діючим на той час Цивільним Кодексом УРСР у редакції 1963 року. Згідно зі ст. 153 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Положеннями ст. 227 ЦК УРСР 1963 року було визначено договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР 1963 року нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Зміст біржової угоди (за винятком найменування товару кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ, арбітражному суду та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За змістом ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази судом встановлено, що між сторонами договору були виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу спірної квартири. Так, за умовами договору [PERSON] сплатив обумовлену сторонами вартість квартири, а продавці звільнили квартиру та передали її покупцю. Зазначений правочин був зареєстрований на товарній біржі і право власності [PERSON] на цю квартиру пройшло державну реєстрацію в БТІ м. Вугледар, у встановленому на час реєстрації порядку. Проте сторони не посвідчили його нотаріально,

Outcome: approved