Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON] з посиланням на те, що вона з відповідачем з 6 серпня 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки через різні погляди на життя відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння їх шлюб фактично припинив існування, вони з 2022 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спільне життя, примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Ухвалою судді Ставищенського районного суду від 2 грудня 2025 року відкрито провадження по даній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 20). Позивач в судове засідання не прибула, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 23, 25, 30), про причини неявки суд не повідомила. Відповідач в судове засідання вдруге не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 22,28), проте, вказані поштові відправлення повернулись з довідками відділення ПАТ «Укрпошта» з відмітками щодо отримання поштового відправлення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 24, 31), тому суд вважає, що відповідач відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України про розгляд справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Крім того, відповідач про розгляд справи повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України (а. с. 29). Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 6 серпня 2005 року уклали шлюб та зареєстрували його у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ставищенського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 51 (а.с. 14). Останні є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Відповідно до позовної заяви позивача (а.с. 2-4), між сторонами через різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, шлюб фактично припинив існування. З 2022 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть і шлюбних стосунків не підтримують. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, ту обставину, що позивач позовні вимоги підтримала, а відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечив, суд вважає, що позов слід задовольнити. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність бажання відповідача примиритися та зберегти сім`ю і відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до змісту ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved