Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник ТютюнниковаВ.В. звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 08.04.2023 позивач уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 274. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спору з відповідачем про місце проживання дітей немає. Протягом останнього часу подружні стосунки безповоротно погіршились, подружжя втратило почуття любові один до одного та має різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства та побуту. На даний час шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, не ведуть спільного господарства. Тривалий проміжок часу кожен з подружжя живе окремим життям та має свої інтереси. Фактично сім`я припинила своє існування, шлюб зруйнувався та має лише формальний характер. Були неодноразові спроби налагодити стосунки, примиритись, зберегти шлюб, але всі вони безуспішні. Позивач та відповідач спільно прийняли рішення про розірвання шлюбу. Відновлення шлюбних відносин між позивачем та відповідачем неможливе, а подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, примирення між сторонами також неможливе і є недоцільним. Майнових спорів між позивачем та відповідачем немає. Просить суд, розірвати шлюб між позивачем та відповідачем зареєстрований 08.04.2023 року Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 274. Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, при цьому, повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Від представника позивача в матеріалах справи міститься заява з проханням розглядати справу без її участі та участі позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Вислухавши пояснення відповідача, проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 08.04.2023 уклали шлюб, який було зареєстровано Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 274. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки подружжя не підтримують протягом тривалого часу, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо один від одного, подальше спільне життя та збереження сім`ї, на думку позивача, неможливі. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями частини 2 статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Також, згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Таким чином, у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї неможливі, сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Вирішуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом було сплачено 1211,20 грн. судового збору. У зв`язку із цим, враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд доходить до висновку про можливість повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду із даним позовом, що становить 605,60 грн. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позов задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню залишкові 50% понесених нею судових витрат в сумі 605,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved