Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] в липні 2025 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому, зокрема, вказав, що перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому 17.09.2005 року. Зазначив, що від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на те, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, постійні сварки, байдужості до спільного життя, шлюбних відносин та проблем кожного.Подружжя втратило почуття любові один до одного, тому просить розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою суду від 10.07.2025 року було відкрито провадження за даною позовною заявою за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 21.08.2025 року подружжю був призначений строк для примирення тривалістю 5 (п`ять) місяців, провадження у справі зупинене до закінчення строку для примирення, визначеного судом. Ухвалою суду від 12.01.2026 року поновлено провадження у справі. Представник позивача - адвокат Остапенко І.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Зазначила, що подружжя живе окремо тривалий час, позивач перебуває у інших відносинах. У відповідача немає намірів зберегти сім`ю, оскільки в наданий строк для примирення вона не довела цієї можливості, ситуація не змінилась. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із свідоцтва про шлюб, що було видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, вбачається, що сторони 17.09.2005 року зареєстрували шлюб, актовий запис №1455 (а.с.3). В судовому засіданні було встановлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Судом, також встановлено, що спір про майно між сторонами відсутній, неповнолітніх дітей у подружжя немає. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, примирення у визначений строк не досягнуто, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема інваліди I та II груп. Згідно пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , позивач є інвалідом ІІ групи та на підставі п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Враховуючи, що позивача як інваліда ІІ групи звільнено від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved