Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Представник ТОВ «ФК Європейська Агенція з повернення боргів» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 04.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6785251889. 07.10.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило АТ «ТАСКОМБАНК» належне йому право вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належало ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень». 15.05.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/19-Ф, за умовами якого АТ «ТАСКОМБАНК» відступило ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належало АТ «ТАСКОМБАНК». Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 6785251889 від 04.03.2021 р. не виконував, здійснення платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів не проводив, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка становить 37 588,58 грн. та складається із: суми заборгованості по тілу кредиту в розмірі 23 537,16 грн., суми заборгованості за відсотками в розмірі 2,46 грн. та суми заборгованості за щомісячними процентами в розмірі 14 048,96 грн.. У зв`язку з викладеним просить стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі 37 588,58 грн., а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у резолютивній частині позовної заяви просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно з вимогами ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач повторно в судове засідання не з`явився, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 04.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6785251889 (а.с. 5). Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з п. 1.2 Кредитного договору та п. 4-5 Паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5251889 позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 25 579,32 гривень; строк користування 36 місяців, річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти 3,00 % від суми кредиту. Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (а.с.5-6). Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до Паспорту кредиту № 5251889. Згідно з п 3.3 Кредитного договору всі інші умови кредитного договору зазначені в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (публічна частина), які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 30.08.2021. Відповідно до п 2.1 Кредитного договору цей договір, Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 04.05.2020 складають єдиний кредитний договір. ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» умови кредитного договору № 6785251889 від 04.03.2021 р. виконало та надало відповідачу грошові кошти у сумі 25 579,32 грн., що підтверджується випискою по особовим рахункам кредитного договору № [NUMBER] [PERSON] за період з 04.03.2021 по 15.05.2024 (а.с. 10-17). 07.10.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило АТ «ТАСКОМБАНК» належне йому право вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належало ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (а.с. 18-19). 15.05.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/19-Ф, за умовами якого АТ «ТАСКОМБАНК» відступило ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача (а.с. 20-25). Згідно з реєстром прав вимог до договору факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 р. позивач набув право вимоги до відповідача у розмірі 37 588,58 грн. (а.с. 28). Відповідач своїх зобов`язання за вказаним договором не виконав та не здійснив погашення суми заборгованості за основним богом та суми заборгованості за відсотками, внаслідок чого утворилася заборгованість на загальну суму боргу яка становить 37 588,58 грн. та складається із: суми заборгованості по тілу кредиту в розмірі 23 537,16 грн., суми заборгованості за відсотками в розмірі 2,46 грн. та суми заборгованості за щомісячними процентами в розмірі 14 048,96 грн. (а.с. 9). Правовою підставою заявлених ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вимог є положення цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні правовідношення. Відповідно до ст. ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Статті 527, 530 ЦК України зазначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з статтею 599 Цивільного Кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 Цивільного Кодексу України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Наявність вищевказаної заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунками, які перевірені судом на предмет їх правильності та повноти. Тому, згідно з ст. 611 ЦК України вимоги позивача, про стягнення коштів, підлягають до задоволення, оскільки відповідачем були порушені умови зобов`язання, обумовлені договором. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Відповідач відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подавав. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості у заявленому позивачем розмірі, що виникла внаслідок порушення кредитних зобов`язань відповідачем. Згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 3 028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved