Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Корюківської міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Менська державна нотаріальна контора, в якому просить суд визнати за ним у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] померлої [INFO] , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що після смерті його двоюрідної баби позивач прийняв спадщину, однак через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове нерухоме майно. Ухвалою суду від 01.12.2025 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до слухання у відкритому підготовчому судовому засіданні. Цією ухвалою учасникам справи визначено строк для подачі заяв по суті справи. Від відповідача до суду надійшла заява, в якій Корюківська міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог. Отже, відповідач визнав позовні вимоги [PERSON] . Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позивач в судове засідання не з`явився, в позові просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у заяві просив розглянути справу без участі представника Корюківської міської ради. Представник третьої особи, Менської державної нотаріальної контори в підготовче засідання не з`явилась, надала до суду заяву про слухання справи без участі представника нотаріальної контори. Неявка в судове засідання третьої особи відповідно до положень ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] в с. Білошицька Слобода, Корюківського району, Чернігівської області, де є зареєстрованим, але фактично проживає в [ADDRESS] , що підтверджується паспортом серії [NUMBER] , виданого 04.01.2006 Корюківським РВ УМВС в Чернігівській області. У житловому будинку [ADDRESS] проживала сестра його діда (двоюрідна баба позивача) [PERSON] , [INFO] , яка проживала одна, у шлюбі не перебувала, дітей не мала, сама побудувала вищевказаний житловий будинок, на який Білошицько-Слобідська сільська рада Корюківського району Чернігівської області відкрила особовий рахунок в погосподарській книзі, де головою господарства була записана [PERSON] , остання таку реєстрацію житлового будинку в погосподарській книзі сільської ради вважала законною, бо згідно діючого на той час законодавства право власності на житловий будинок в сільській місцевості реєструвалось саме так. Двоюрідна баба позивача [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] виданим 16.11.2015 року Білошицько-Слобідською сільською радою Корюківського району Чернігівської області Україна. На майно померлої баби, яке складається з житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки на якій розташований житловий будинок, відкрилась спадщина. Саме на дане майно після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. [PERSON] за життя розпорядилась своїм майном, склала заповіт відповідно до якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона матиме право і що буде належати їй на момент смерті, вона заповідає [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчено 17.10.2020 [PERSON] секретарем Білошицько-Слобідської сільської ради. Зареєстровано в реєстрі № 50. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно померлої баби позивач у 2017 звернувся до Корюківської районної державної нотаріальної контори, державний нотаріус оглянув надані ним документи і 01.09.2017 видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства на якій розташований спадковий житловий будинок, але такого свідоцтва на спадковий житловий будинок [ADDRESS] не видав, в зв`язку з відсутністю на спадковий житловий будинок правовстановлюючого документа. У 2025 році позивач знову звернувся вже до Менської державної нотаріальної контори, де позивачу також відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, повідомивши, що загальновідомим фактом є те, що нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, роз`яснили, що це може бути вирішено в судовому порядку, письмової відмови в нотаріальній конторі позивачу не видали, бо спадкова справа знаходиться у нотаріальному архіві. Згідно довідки Корюківського районного комунального підприємства «Рампа» житловий будинок з надвірними будівлями розташований в [ADDRESS] . Житловий будинок А дерев`яний 100% готовності, 20% зносу. Загальна площа будинку становить 58,8 м.кв., житлова 23,5 м.кв. З надвірних будівель сарай Б дерев`яний. Загальна інвентарна вартість майна становить 137327 грн. По даним Корюківського РБТІ станом на 31.12.2012 власність не зареєстровано. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно із ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 Цивільного кодексу України). Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. [PERSON] належним чином прийняв спадщину за [PERSON] , яка померла [INFO] . До складу спадщини входить зокрема будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] , право власності на який не було зареєстровано відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що позивач вважається таким, що прийняв спадщину за [PERSON] , інші спадкоємці відсутні, однак за умови відсутності реєстрації права власності на будинок відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», але за умови визнання державою речових прав, які були зареєстровані в порядку до набрання чинності вказаним законом, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог при визнання за позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору в розмірі 605,60 грн. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved