Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

У вересні 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до Білгородської селищної об`єднаної територіальної громади в особі Білгородської сільської ради Бучанського району Київської про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно - 1/5 частки квартири під [ADDRESS] . За життя матір не складала заповіту, тому спадкування відбувається за законом. Після смерті матері [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Вишневої державної нотаріальної контори Філатової Іванни Іванівни із заявою про прийняття спадщини. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] було відмовлено та надане роз`яснення про необхідність підтвердження родинних відносин із матір`ю та спільного місця проживання на день її смерті в судовому порядку. На підставі викладеного, просила встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка народилася [INFO] є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] в селі Білогородка Бучанського району Київської області та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 1/5 частки у праві власності на квартиру під [ADDRESS] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 жовтня 2024 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 27 січня 2025 року о 10 год. 00 хв. та вирішено витребувати у державного нотаріуса Вишневої державної нотаріальної контори Філатової Іванни Іванівни належним чином засвідчену копію спадкової справи № 88/2024 після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 19.12.2024 року на адресу Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку виконання ухвали від Вишневої державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 88/2024 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . 27.01.2025 року протокольною ухвалою судом задоволено клопотання позивача та вирішено викликати і допитати у судовому засіданні свідків. 07.04.2025 року протокольною ухвалою відкладено судове засідання на 02.07.2025 року о 12 год. 20 хв. Білгородською селищною об`єднаною територіальною громадою в особі Білгородської сільської ради Бучанського району Київської 29.04.2025 року подано відзив на позовну заяву, за змістом якого у відповідача відсутні заперечення щодо доводів позивача, просять справу розглядати в межах чинного законодавства без участі представника відповідача. Ухвалою суду від 02.07.2025 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. 10.12.2025 року у судовому засіданні позивачка [PERSON] просила задовольнити позов з підстав, зазначених у ньому. Представник позивача адвокат Яцюк Н.М. у судовому засіданні наполягала на задоволенні позову, вказавши, що наявні усі підстави для встановлення факту, що позивач [PERSON] є донькою померлої [PERSON] та визнання права власності у порядку спадкування за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] за позивачкою. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву від 29.04.2025, у якій зазначив про відсутність заперечень щодо позову, просив суд проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 10.12.2025 року пояснила суду, що є дружиною покійного сина позивачки [PERSON] , з яким перебувала у шлюбі з 1986 року. Вказала, що перші три роки проживали спільно з позивачкою у квартирі по [ADDRESS] , потім переїхали. Спілкувались часто, достеменно знають, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Похованням [PERSON] займались гуртом - вона, її дочка, дочка свекрухи. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є донькою позивача та онукою померлої [PERSON] . Свідок підтвердила, що [PERSON] тривалий час проживала удвох з її мамою позивачем у справі, яка піклувалася про неї та доглядала її до смерті , між ними завжди були гарні стосунки, Свідок [PERSON] повідомила суду, що є донькою [PERSON] та [PERSON] , отже онукою позивача по батьківській лінії. Померла [PERSON] є її прабабусею. Скільки вона себе пам`ятає, то її бабуся та прабабуся проживали спільно у квартирі [ADDRESS] . Повідомила, що за звичкою прабабусю називали [PERSON] , хоча по документах вона була [PERSON] . Після смерті баби [PERSON] проживає спільно з позивачем у вищевказаній квартирі. Представник позивача та позивач в судове засідання 27.01.2026 року не з`явилися, представник надав заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримали. Представник Білгородської селищної об`єднаної територіальної громади в особі Білгородської сільської ради Бучанського району Київської області в судове засідання 27.01.2026 року не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність представника відповідача. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Згідно з Постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року № 761/38266/14 (61-1091св21) якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку. При розгляді справи судом встановлено, що відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, [PERSON] померла [INFO] у віці 87 років в селі Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, про що у книзі реєстрації актів про смерть 19 вересня 2003 року Виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області було складено актовий запис про смерть № 69. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03 грудня 1965 року, [PERSON] народилась [INFO] в селі Вільня Коростишівського району Житомирської області, про що 30 грудня 1937 року складено актовий запис № 60. Батьком особи зазначено [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Архівною довідкою Державного архіву Житомирської області № К-4552/01 від 03.09.2024 року по Вільнянській сільській раді Брусилівського району Житомирської області за 1937 рік, 30 грудня 1937 року був складений актовий запис № 60 про народження [INFO] [PERSON] , батьком вказаний - [PERSON] (так у документі), 24 роки, за національністю українець; а матір`ю [PERSON] (так у документі) 22 роки, за національністю українка. Архівною довідкою Державного архіву Житомирської області № К- 5104/01 від 05.12.2019 року, що в метричній книзі реєстрації народжень по церкві Святого Архистратига Михаїла с. Вільня Радомишльського повіту Київської губернії за 1915 рік зазначено, що « [PERSON] » (в документі - російською мовою) [PERSON] народилась [INFO] на Хуторі. Дата хрещення 23.11.1915 року. Запис реєстрації № 110. Батько [PERSON] , матір [PERSON] (в документі зазначено російською мовою). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 23 червня 1970 року, [PERSON] народилась [INFO] в селі Вільнянка Коростишівського району Житомирської області, про що 29 листопада 1915 року складено актовий запис № 110. Батьком особи зазначено [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Даним свідоцтвом про народження, записи якого узгоджуються із записами в метричній книзі, підтверджуються дані щодо запису прізвища покійної матері позивачки при її народженні - російською мовою « [PERSON] », тоді як і у свідоцтві про народження, і у актовому записі позивача прізвище її матері вказано як « [PERSON] », а ім`я [PERSON] , які унеможливлюють встановлення родинних відносин та, відповідно, і підтвердити її право на спадкування після матері. Крім того, судом були досліджені наступні документи: - копія паспорта громадянина України, на ім`я [PERSON] , яка народилася [INFO] в с. Вільня Коростишівського району Житомирської області, виданого 26.01.2000 року Києво-Святошинським РВ ГУМВС України в Київській області; - копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 01.01.1961 року, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] 01 січня 1961 року уклали шлюб, актовий запис № 1, складений 01.01.1961 року Романівською сульською радою Брусилівського району Житомирської області. При реєстрації одруження присвоєно чоловіку та дружині спільне прізвище [PERSON] ; - копія свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого органом приватизації сільськогосподарського кооперативу «Білогородка» від 13.11.2000 року, яким посвідчується право власності на квартиру [ADDRESS] з реєстраційним написом КС БТІ право власності на квартиру було зареєстровано в реєстрову книгу БТІ за № 36/2 від 18 квітня 2001 року; - копія технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] , виготовленого 19.12.2018 року КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області»; - копія довідки № 63, видана [PERSON] Білогородською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області від 19.09.2003 року про те, що вона прописана і проживає в [ADDRESS] поховала [PERSON] за власний рахунок та спільно з нею проживала з 1991 року; - е-Довідка про оціночну вартість об`єкта нерухомості за № 201-20240909-0008379880 від 09.09.2024 року вартість частки у квартирі за [ADDRESS] становить 404623.27 грн.; - копія спадкової справи № 88/2024 року щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , - копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 983/02-14/02-31, видана державним нотаріусом Вишневої державної нотаріальної контори Філатовою Іванною Іванівною 26 червня 2024 року, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частку квартири під номером [ADDRESS] з тих підстав, що прізвище померлої відмінне від прізвища, яке зазначене в свідоцтві про народження спадкоємиці, відтак неможливо встановити безспірний факт наявності родинних відносин між ними що вони є рідними матір`ю та донькою та до спадкової справи не подана довідка з останнього місця реєстрації померлої, яка підтверджувала б фактичне прийняття спадщини іншими спадкоємцями. Щодо вимоги про встановлення факту родинних відносин суд зазначає наступне. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника тощо. Суд не може відмовити у розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо. Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, що відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками). Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, підтвердження факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] має юридичне значення для реалізації спадкових прав позивача. Як убачається з матеріалів справи, у поданих до суду свідоцтвах про народження та архівних довідках про реєстрацію актових записів про народження позивача та її матері зазначені ідентичні дані щодо дати народження, місця реєстрації та інших обставин, що свідчить про їх спорідненість, незважаючи на неточності та помилки в правописі прізвища та імені матері позивачки, які допущені, ймовірно через орфографічну помилку при їх перекладі з російської на українську мову. Факт родинних відносин також підтверджується показами свідків, які належать до родини позивача та її матері і тривалий час проживали поруч та безпосередньо знали [PERSON] та [PERSON] , що узгоджується з іншими доказами у справі. Оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вони є належними, допустимими та взаємопов`язаними, об`єктивно узгоджуються між собою і дають підстави вважати доведеним факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, суд дійшов висновку, що вимога про встановлення факту родинних відносин є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо вимоги про визнання права на 1/5 частку квартири в порядку спадкування суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 13 листопада 2000 року Органом приватизації сільськогосподарського кооперативу «Білогородка» було видане Свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передано у спільну сумісну власність [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/5 частці кожному нерухоме майно квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказану квартиру зареєстровано в Києво-Святошинському бюро технічної інвентаризації та записане в реєстрову книгу № 36/2 від 18.04.2001 року. Як вже було встановлено судом, [INFO] у віці 87 років померла мати позивача [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на 1/5 частку квартири в [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 76389505 від 28 березня 2024 року. Спадкова справа № 88/2024 після смерті [PERSON] була заведена 28 березня 2024 року Вишневою державною нотаріальною конторою, номер у спадковому реєстрі 72215919, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 76391022 від 28 березня 2024 року на підставі заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Поте постановою державного нотаріуса Філатової І.І. від 26 червня 2024 року за вих. № 983/02-14/02-31 їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій з тих підстав, що за поданими документами неможливо встановити родинні відносини та не подана довідка з останнього місця реєстрації померлої, неможливо встановити факт прийняття спадщини шляхом реєстрації з померлим за однією адресою на день його смерті іншими спадкоємцями. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особа, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, у визначений ст. 1270 ЦК України строк, позивач [PERSON] , яка є спадкоємицею першої черги, а також інші спадкоємці, із заявами про прийняття спадщини або відмову від її прийняття після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , до нотаріальної контори не звертались. Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, статтею 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно зі спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Як вбачається з відповіді на запит нотаріуса Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області за вих. № 04-19/686 від 28.03.2024 року щодо реєстрації за адресою [ADDRESS] місця проживання померлої [PERSON] у відділі така інформація відсутня. При цьому, відповідно до довідки Білогородської сільської ради № 63 від 19.09.2003 року, станом на дату смерті [INFO] [PERSON] спільно проживала, починаючи з 1991 року, без реєстрації місця проживання з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зазначену обставину також підтвердили і свідки під час їх допиту в залі суду 10.12.2025 року. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що останнім місцем проживання [PERSON] станом на день її смерті [INFO] є: . [ADDRESS] . Відповідно до п. 3.20 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (у редакції, чинній станом на день відкриття спадщини та звернення позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом), у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Як вбачається з паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Києво-Святошинським РВ УМВС України в Київській області 26.01.2000 року на ім`я позивача [PERSON] , остання з 28.08.1973 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Доказів зняття позивача [PERSON] з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] до дня смерті [PERSON] , тобто до [INFO] , матеріали справи не містять. Таким чином, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги, яка постійно проживала разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] . Отже, вона відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , до складу якої входить 1/5 частка квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Надаючи оцінку, враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивач позбавлена об`єктивної можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєструвати право власності на спадкове майно у позасудовому порядку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, приймаючи до уваги, що позивач з вимогами щодо розподілу судових витрат не зверталася, суд вважає за недоцільне на даний час вирішувати питання щодо їх покладення на відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved