Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «Універсал Банк» в жовтні 2025 року звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 14.05.2024 року станом на 08.09.2025 року у розмірі 36 601,7 грн., яка складається з: 23 809,7 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 4 891,46 грн. заборгованість за пенею, 7 900,77 грн. заборгованість за порушення грошового зобов`язання, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. Представник позивача розгляд справи просив проводити без його участі, щодо заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судові засідання не з`являлась, про день та час слухання справи була повідомлена відповідно до вимог закону. Про судове засідання відповідач повідомлена також шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада». Причину неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала. З врахуванням вимог п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України за неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності учасника справи в заочному порядку за згодою позивача, та з врахуванням строків розгляду справи, в т.ч. в порядку спрощеного позовного провадження. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.05.2024 року [PERSON] звернулась до банку, з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 14.05.2024 року. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами. Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складаються договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного Договору відповідач отримала кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, картка № [NUMBER] . Відповідно до пункту 3 Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, підписанням договору, боржник беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку збільшувати/зменшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку, баланс складає (мінус) 26 601,7 грн., тобто заборгованість складає 36 601,7 грн. Ця заборгованість складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту у сумі 10 000 грн. та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить (мінус) 26 601,7 грн. Овердрафт (мінус) 26 601,7 грн. виник наступним чином : якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами. У позовній заяві позивач посилається на те, що станом на 29.04.2025 року у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 5.17 п.5 Розділу ІІ Умов відбулось Істотне порушення Клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 29.40.2025 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, відповідач на контакт не виходив, суму заборгованості не погасив, у зв`язку з чим відповідно до п.5.18, 5.19 кредит став у формі «на вимогу». На підставі вищезазначеного, загальний розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «Універсал Банк» за Договором станом на 08.09.2025 року, яку позивач просить стягнути з відповідача становить 36 601,7 грн., яка складається з: 23 809,7 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 4 891,46 грн. заборгованість за пенею, 7 900,77 грн. заборгованість за порушення грошового зобов`язання Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] правовідносини виникли внаслідок укладеного договору про надання банківських послуг. Так, із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача станом на 08.09.2025 року у розмірі 36 601,7 грн., яка складається з: 23 809,7 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 4 891,46 грн. заборгованість за пенею, 7 900,77 грн. заборгованість за порушення грошового зобов`язання. Щодо стягнення заборгованості за порушення грошового зобов`язання у розмірі 7 900,77 гн. слід зазначити таке. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 червня 2020 року у справі № 922/3578/18 зазначила, що системний аналіз частини другої статті 536, частини другої статті 625 та статті 627 Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку, що законодавцем не обмежено право сторін визначити у договорі розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами. Однак, диспозитивний характер цих норм у цілому обмежується положенням частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, яка зазначає про стягнення трьох процентів річних, що має наслідком визначення таких процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом обчислення процентів за умовами договору. Отже, законодавцем передбачено, що договором може бути встановлено інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення (зокрема, в розмірі певного проценту за кожний день прострочення). Санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань (пункт 8.32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18). В цьому випадку згідно поданих суду розрахунку заборгованості за договором №б/н від 14.05.2024 року, нарахована заборгованість за порушення грошового зобов`язання в розмірі 7 900,77 грн. (тобто 74,4% річних). При цьому позовних вимог про стягнення грошових коштів за прострочення виконання зобов`язання позивач у порядку і розмірі, визначеному ч.2 ст. 625 ЦК України не заявляв, розрахунку заборгованості не надавав. За неповернення кредитних коштів після закінчення строку, на який вони були видані, може настати відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, проте регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16. А тому, в частині стягнення грошового зобов`язання в розмірі 7900,77 грн. слід відмовити. Разом із тим, вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості за пенею, суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Отже, нарахування заборгованості за пенею в сумі 4 891,46 грн., у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги невиконання зобов`язань відповідачкою за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 14.05.2024 року, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» про стягнення заборгованості за цим договором підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 23 809,47 грн. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому із відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1 969,71 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial