Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Виконавчий комітет Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області як органу опіки та піклування, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі наказу начальника служби у справах дітей Приютівської селищної ради №5 від 06.11.2024 року малолітнього [PERSON] , [INFO] влаштовано на виховання в родину дідуся [PERSON] , [INFO] . за адресою [ADDRESS] . Підставами для влаштування дитину в родину дідуся стало ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків. З червня 2024 року остання стала вести аморальний спосіб життя, вихованням та утриманням дитини не займалася, умови для належного виховання дитини за місцем свого проживання не створила. З кінця червня 2024 року відповідачка разом з дитиною проживала у дідуся [PERSON] у с.Нове Місто та вкінці липня 2024 року втекла разом з дитиною з дитячої лікарні та переїхала у м.Олександрія, де проживала без реєстрації разом зі своїм співмешканцем. В період з 21.10.2024 року по 06.11.2024 року дитина проживала в родині прабабусі [PERSON] за адресою [ADDRESS] . В родину прабабусі дитина була передана після вилучення від матері у зв`язку з неналежними умовами проживання за адресою [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвом про народження, батьками малолітнього [PERSON] записані - мати [PERSON] , батько [PERSON] . На даний час у провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області на розгляді перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про виключення запису як батька з актового запису про народження дитини щодо малолітнього [PERSON] . Дитина [PERSON] перебуває на обліку в службі у справах дітей Приютіської селищної ради відповідно до наказу начальника служби №50 від 01.11.2024 року. За період з листопада 2024 року по вересень 2025 року відповідачка до ССД Приютівської селищної ради з приводу повернення дитини не зверталася. За інформацією ССД Монастирищенської міської ради Черкаської області за період з листопада 2024 року по вересень 2025 року звернень від відповідачки стосовно малолітньої дитини також не надходило. Довідками КНП «Монастирищенський центр первинної медико-санітарної допомоги» підтверджується, що лікарню разом з дитиною відвідує дідусь - [PERSON] , щеплення робляться вчасно, претензій від лікарів немає. Відповідачка з 2024 року веде бродяжницький та моральний спосіб життя, не приділяла належної уваги для виховання дитини, неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду від 20.10.2025 року провадження у справі відкрито та призначено підготовчий розгляд справи. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 26.11.2025 року закрито підготовчий розгляд справи та призначено до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до поданої заяви просить справу розглянути без його участі, на позовних вимогах наполягає, у випадку неявки у судове засідання відповідачки не заперечують проти постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, причину неявки суд не повідомила. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Третя особа - [PERSON] , у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до поданої заяви просить суд розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У відповідності до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив справу розглядати заочно. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Наказом начальника служби у справах дітей Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 01.11.224 року №50- [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до довідки-характеристики Протопопівського старостинського округу від 25.08.2025 року №362 [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , за зазначеною адресою не проживає, місцеперебування невідоме. Згідно заяви [PERSON] від 23.09.2024 року, останній звернувся до начальника ССД Монастиріщенської міської ради з проханням вплинути на доньку [PERSON] , яка неналежно піклується про свого малолітнього сина [PERSON] . З хворою дитиною втекла з лікарні у м.Монастирище до м.Олександрія. Листом ССД Олександрійської міської ради від 30.10.2024 року №10/28 повідомлено начальника ССД Приютівської селищної ради, що [PERSON] проживала разом з дитиною без реєстрації у співмешканця [PERSON] за адресою [ADDRESS] . З листа соціальної служби встановлено, що 21.10.2024 року до даної квартири був викликаний нарад поліції . так як дитина перебувала в умовах, які могли завдати шкоди її життю та здоров`ю. Враховуючи, що ситуація в родині несла загрозу малолітньому, дитина була передана до [PERSON] , яка проживає у [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження дитини є батько [PERSON] , який на даний момент проходить військову службу. Станом на 30.10.2024 року [PERSON] до ССД Олександрійської міської ради з заявою щодо повернення дитини не зверталася, її здоров`ям не цікавилася. Згідно доповідної КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Олександрія» від 25.10.2024 року зазначено, що 21.10.2024 року був проведений патронаж на дому за адресою [ADDRESS] разом з медсестрою. У квартирі присутні мама з дитиною та її співмешканець [PERSON] 1994 року народження. При огляді житла санітарні умови незадовільні. Навколо бруд, розкидані брудні дитячі речі. У дитини є ліжечко, коляска, ходунки. В дитячому ліжечку лежала брудна бутила із залишками суміші, дитина одягнута в чисті речі. Мати дитини поводила себе неадекватно, була заторможена, більше мовчала. Готової їжі немає. Житло обігрівається ввімкненими газовими конфорками. Під час відвідування прибула бригада поліції з прабабусею дитини [PERSON] , з їх слів стало відомо, що у квартирі було скоєне фізичне насильство над мамою дитини. В присутності працівників поліції дитина була передана прабабусі [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Згідно наказу начальника ССД Приютівської селищної ради №5 від 06.11.2024 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано в родину дідуся [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] . Підставою є заява [PERSON] про тимчасове влаштування дитини від 04.11.2024 року. Відповідно до акту обстеження умов проживання ССД Монастирищенської міської ради за адресою [ADDRESS] , проживає [PERSON] , малолітній [PERSON] - онук, [PERSON] - дружина [PERSON] , [PERSON] - прабабуся, для виховання та розвитку дитини створені належні житлово-побутові умови. Виділена окрема кімната, в якій облаштоване спальне місце. Куточок для ігор, розвитку та відпочинку. Дитина проживає в родині з листопада 2024 року. Мати дитини за весь час дитиною не цікавилася, матеріальної допомоги не надавала. Згідно листа Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 12.11.2024 року зазначено, що відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП від 03.10.2024 року. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Приютівської селищної ради від 24.09.2025 року зазначено про доцільність позбавлення [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частини другої статті 150 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно з пунктом другим частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до частини сьомої та восьмої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. В силу статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК (2947-14). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи вимоги закону, беручи до увагу факт ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню малолітнього [PERSON] , [INFO] , суд вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно загальної практики на утримання дітей суд призначає : на одну дитину - 1/4 частки доходу платника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; на двох дітей - 1/3 частки доходу платника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; на трьох і більше дітей - 1/2 частки доходу платника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням положень частини 2 статті 183 Сімейного кодексу України, при ухваленні судового рішення, суду належить визначити єдину частку від заробітку (доходу) платника аліментів в розмірі 1/4 частки. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] у розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відтак, оскільки Приютівська селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів 26.09.2025 року, з урахуванням статті 191 Сімейного кодексу України, їх стягнення належить здійснювати саме з дати звернення до суду. Згідно зі статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. за вимогу про позбавлення батьків сих прав та 1211 грн. 20 коп. за вимогу про стягнення аліментів. Враховуючи викладене,

Outcome: approved