Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, який був уточнений, в якому просить в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею право особистої приватної власності на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності, яке складається з: нежитлового приміщення 13, загальною площею - 61 кв.м., розташоване на першому поверсі, будинку [ADDRESS] , згідно Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 02.03.2020 р.; нежитлового приміщення 1 першого поверху, загальною площею - 36,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 12.04.2019 р; нежитлового приміщення підвалу (літ. А-5), загальною площею - 136,8 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору купівлі-продажу приміщення від 04.12.2012 р.; нежитлового приміщення підвалу (літ. А-5), загальною площею - 2,4 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору купівлі-продажу приміщення від 04.12.2012р.; земельної ділянки площею 0,2110 га, кадастровий № 2321584000:10:004:0261, по [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.11.2019 року; земельної ділянки площею 0,12 га, кадастровий № 2321584000:10:004:0009, по [ADDRESS] , згідно Договору купівлі-продажу від 15.03.2013 р.; житлового будинку з ганком (літ. А), загальною площею 94,0 кв.м, житловою - 40,1 кв.м. цегляний. Господарсько-побутові будівлі та споруди: погріб з шийкою (літ. пг), гараж (літ. Б), літня кухня (літ. В), навіс (літ. Д), фундамент під баню (літ. Г), замощення І, Щ, ворота № 1, паркани № 3, 7, 8, 10, 12, стінка підпірна № 11, хвіртка № 2, 6, 9, зливна яма № 4, водопровід № 5, розташований на земельній ділянці площею 0,12 га (1200 кв.м.), кадастровий № 2321584000:10:004:0009, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору купівлі-продажу від 15.03.2013 р., 1/2 частки житлового будинку, за адресою [ADDRESS] згідно Договору купівлі-продажу від 10.09.2020 р., розташований на земельній ділянці площею 0,0547га, земельна ділянка має кадастровий номер 2321584000:10:004:0331; нежитлового приміщення 41, розташоване у підвальному поверсі, загальною площею 69,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 26.09.2018 року; нежитлового приміщення VIII, розташоване у підвальному поверсі, загальною площею - 85,2 кв.м. розташоване в будинку [ADDRESS] , згідно свідоцтва право власності на нерухоме майно від 18.08.2014 року індексний номер 25687437. Сумарна вартість вище визначених об`єктів нерухомого майна становить 5 979 818,00 грн. За відповідачем [PERSON] , в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнати право власності на наступне майно: нежитлове приміщення XI підвалу (літ. А-4), загальною площею - 94,4 кв. розташоване за адресою: [ADDRESS] , (43/100 частки) згідно Договору купівлі-продажу частки нежитлового приміщення від 17.04.2019 р.; триповерховий житловий будинок, загальною площею 419,3 кв.м, житловою - 124,9 кв.м, з надвірними спорудами та будівлями, розташований на земельній ділянці площею 0,15 та (1500 кв.м.), кадастровий № 2322155300:04:016:0148, за адресою [ADDRESS] , згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.02.2020 р.; земельну ділянку площею 0,15 га (1500 кв.м.), кадастровий № 2322155300:04:016:0148, за адресою [ADDRESS] , згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.02.2020 р.; земельну ділянка площею 0,2000 га, кадастровий №2321584000:10:004:0119, цільове призначення - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.11.2019 р.; земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий №2321584000:10:004:0377, цільове призначення - 01.03 для ведення особистого селянського господарства розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.12.2019 р.; земельну ділянка площею 0,2908 га, кадастровий №2322155300:04:016:0149, цільове призначення - 01.03 для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: Запорізька обл., Запорізький р., Балабинська селищна рада, згідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.02.2020 р. Сумарна вартість вказаних об`єктів нерухомого майна становить 5 977 728,56 грн. (а.с.177-190, т. 1). В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на те, що 03.11.2012 року між нею та відповідачем [PERSON] , було укладено шлюб, який був зареєстрований Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 442, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] , виданим 03.11.2012 року. Від вказаного шлюбу мають двох сумісних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, через відсутність взаєморозуміння. Шлюб між ними було розірвано рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.01.2024 року в межах розгляду цивільної справи № 337/5070/23. Як зазначено позивачем в позові, діти після розірвання шлюбу мешкають з нею, вона одноособово та самостійно їх утримує, намагається забезпечити дітей стабільним житловим середовищем та фінансовою підтримкою, без підтримки колишнього чоловіка. За час вказаних шлюбних відносин вони вели спільне господарство, піклувалися один про одного, мали спільний бюджет та побут, спільно несли витрати, що обумовлені поточним ремонтом житла, утримання житла, а також для придбання необхідної побутової техніки, меблів та інші витрати для створення належних умов подружжя. За час проживання подружнього життя подружжям було придбано майно, що є об`єктом спільної сумісної власності, перелік якого зазначено вище, що є предметом спору. Через те, що угоди про добровільний поділ майна, що є спільною власністю подружжя, між ними не досягнуто і відповідач не бажає визнавати права позивача на володіння, користування та розпорядження їх спільним майном, що є спільно нажитим майном подружжя, то позивач вимушена звернутися до суду із цією позовною заявою про виділу кожному з подружжя по одному з об`єктів права спільної сумісної власності, що буде відповідати рівності часток, оскільки не вбачає іншого ефективного захисту її порушеного права. В судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, не з`явились. Представником позивача - адвокатом Говіною Л.В. до початку судового засідання подано до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.29-т. 2). Відповідач [PERSON] до суду не з`явився за невідомими суду причинами, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності з ч. 6 ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судом кореспонденції засобами поштового зв`язку (а.с.247-т.1, а.с.2,8,28-т.2). Повідомлень щодо поважності причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та відзиву на позов до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважаних причин. Відповідно до ч. 8 ст. 178, ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин на підставі ст. 280 ЦПК України суд розглядає справу в заочному провадженні, без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що 03.11.2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , було укладено шлюб, який було зареєстровано Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 442, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] , виданим 03.11.2012 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.27-т.1). Від вказаного шлюбу сторони мають двох сумісних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с.28,29-т.1). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, через відсутність взаєморозуміння. Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.01.2024 року шлюб між сторонами було розірвано в межах розгляду цивільної справи № 337/5070/23, що підтверджується копією рішення суду, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.32-33, т. 1). Як зазначено позивачем в позові, діти після розірвання шлюбу мешкають з нею, вона одноособово та самостійно їх утримує, намагається забезпечити дітей стабільним житловим середовищем та фінансовою підтримкою, без підтримки колишнього чоловіка. За час вказаних шлюбних відносин вони вели спільне господарство, піклувалися один про одного, мали спільний бюджет та побут, спільно несли витрати, що обумовлені поточним ремонтом житла, утримання житла, а також для придбання необхідної побутової техніки, меблів та інші витрати для створення належних умов подружжя. За час проживання подружнього життя сторонами було придбано наступне майно, що є об`єктом спільної сумісної власності: - нежитлове приміщення 13, загальною площею - 61 кв.м., розташоване на першому поверсі, будинок [ADDRESS] , згідно Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 02.03.2020 р., посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Швецовою О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 528, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.41-44, т.1), право власності на яке зареєстровано за позивачем [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний № 202480079, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.45-т.1). Середньоринкова вартість нежитлового приміщення відповідно до висновку про ринкову вартість нерухомого майна від 15.09.2025, виданої суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] складає 756 766,00 грн., що підтверджується відповідним висновком про ринкову вартість нерухомого майна (а.с.191-т.1); - нежитлове приміщення XI підвалу (літ. А-4), загальною площею - 94,4 кв. розташоване [ADDRESS] , (43/100 частки) згідно Договору купівлі-продажу частки нежитлового приміщення від 17.04.2019 р., посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Швецовою О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 957, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.48-51-т.1), право спільної часткової власності на яке зареєстровано за позивачем [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний № 163864717, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.52-т.1). Середньоринкова вартість (43/100 частки) нежитлового приміщення відповідно до висновку про ринкову вартість нерухомого майна від 15.09.2025, виданої суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] складає 357 412,56 грн., що підтверджується відповідним висновком про ринкову вартість нерухомого майна (а.с.194-т.1); - нежитлове приміщення VIII розташоване у підвальному поверсі, загальною площею - 85.2 кв.м. розташоване в будинку [ADDRESS] , право власності на яке зареєстровано за відповідачем [PERSON] , згідно свідоцтва право власності на нерухоме майно від 18.08.2014 року індексний номер 25687437, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.55-т.1). Середньоринкова вартість нежитлового приміщення відповідно до висновку про ринкову вартість нерухомого майна від 15.09.2025, виданої суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] складає 753 253,00 грн., що підтверджується відповідним висновком про ринкову вартість нерухомого майна (а.с.197-т.1); - нежитлове приміщення 1 першого поверху, загальною площею - 36,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 12.04.2019 р., посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Швецовою О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 917, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.58-т.1), право власності на яке зареєстровано за позивачем [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний № 163345574, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.66-т.1). Середньоринкова вартість нежитлового приміщення відповідно до висновку про ринкову вартість нерухомого майна від 15.09.2025, виданої суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] складає 741 169,00 грн., що підтверджується відповідним висновком про ринкову вартість нерухомого майна (а.с.200-т.1); - нежитлове приміщення підвалу (літ. А-5), загальною площею - 136,8 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору купівлі-продажу приміщення від 04.12.2012 р., посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО Гармашовим Г.М., зареєстрований в реєстрі за № 4623, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.69-71-т.1), право власності на яке зареєстровано за відповідачем [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів № 12222636, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.72-т.1). Середньоринкова вартість нежитлового приміщення відповідно до висновку про ринкову вартість нерухомого майна від 15.09.2025, виданої суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] складає 1 320 120,00 грн., що підтверджується відповідним висновком про ринкову вартість нерухомого майна (а.с.203-т.1); - нежитлове приміщення 41 розташоване у підвальному поверсі, загальною площею 69,2 кв.м. за адресою у [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 26.09.2018 року посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Швецовою О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 2544, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.75-78-т.1), право власності на яке зареєстровано за позивачем [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний № 139210125, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.79-т.1). Середньоринкова вартість нежитлового приміщення відповідно до висновку про ринкову вартість нерухомого майна від 15.09.2025, виданої суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] складає 678 990,00 грн., що підтверджується відповідним висновком про ринкову вартість нерухомого майна (а.с.206-т.1); - земельна ділянка площею 0,2110 га, кадастровий № 232 1584000:10:004:0261 по [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.11.2019 року посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Швецовою О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 2617, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.81-82-т.1), право власності на яку зареєстровано за позивачем [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний № 188715215 та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с.83,84-т.1). Середньоринкова вартість земельної ділянки відповідно до висновку про ринкову вартість земельної ділянки від 15.09.2025, виданої суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] складає 173 041,00 грн., що підтверджується відповідним висновком про ринкову вартість земельної ділянки (а.с.209-т.1); - земельна ділянка площею 0,12 га, кадастровий № 2321584000:10:004:0009, по [ADDRESS] , згідно Договору купівлі-продажу від 15.03.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Вільнянського РНО Запорізької області Тиханською С.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 253, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.91-94-т.1), право власності на яку зареєстровано за позивачем [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний № 1278638, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.95-96-т.1). Середньоринкова вартість земельної ділянки відповідно до висновку про ринкову вартість земельної ділянки від 15.09.2025, виданої суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] складає 101 976,00 грн., що підтверджується відповідним висновком про ринкову вартість земельної ділянки (а.с.212-т.1); - житловий будинок з ганком (літ. А), загальною площею 94,0 кв.м, житловою - 40,1 кв.м. цегляний. Господарсько-побутові будівлі та споруди: погріб з шийкою (літ. пг), гараж (літ. Б), літня кухня (літ. В), навіс (літ. Д), фундамент під баню (літ. Г), замощення І, Щ, ворота № 1, паркани № 3, 7, 8, 10, 12, стінка підпірна № 11, хвіртка № 2, 6, 9, зливна яма № 4, водопровід № 5, розташований на земельній ділянці площею 0,12 га (1200 кв.м.), кадастровий №2321584000:10:004:0009, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору купівлі-продажу від 15.03.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Вільнянського РНО Запорізької області Тиханською С.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 252, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.99-102-т.1), право власності на яке зареєстровано за позивачем [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний № 1278237, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.103-104-т.1). Середньоринкова вартість житлового будинку відповідно до висновку про ринкову вартість нерухомого майна від 15.09.2025, виданої суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] складає 847 377,00 грн., що підтверджується відповідним висновком про ринкову вартість нерухомого майна (а.с.215-т.1); - триповерховий житловий будинок, загальною площею 419,3 кв.м, житловою - 124,9 кв.м, з надвірними спорудами та будівлями, розташований на земельній ділянці площею 0,15 та (1500 кв.м.), кадастровий № 2322155300:04:016:0148, за адресою [ADDRESS] , згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.02.2020 р., посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Швецовою О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 510, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.125-128-т.1), право власності на яке зареєстровано за позивачем [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний № 202330506, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.129-т.1). Середньоринкова вартість триповерхового житлового будинку, загальною площею 419,3 кв.м, житловою - 124,9 кв.м, з надвірними спорудами та будівлями, відповідно до висновку про ринкову вартість нерухомого майна від 15.09.2025, виданої суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] складає 4 868 113,00 грн., що підтверджується відповідним висновком про ринкову вартість нерухомого майна (а.с.218-т.1); - земельна ділянка площею 0,15 га (1500 кв.м.), кадастровий №2322155300:04:016:0148, за адресою [ADDRESS] . згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.02.2020 р., посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Швецовою О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 511, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.132-135-т.1), право власності на яку зареєстровано за позивачем [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний № 202332336, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.136-т.1). Середньоринкова вартість земельної ділянки відповідно до висновку про ринкову вартість земельної ділянки від 15.09.2025, виданої суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] складає 218 310,00 грн., що підтверджується відповідним висновком про ринкову вартість земельної ділянки, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.221-т.1); - земельна ділянка площею 0,2000 га, кадастровий №2321584000:10:004:0119, цільове призначення - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] згідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.11.2019 р., посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Швецовою О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 2616, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.139-142-т.1), право власності на яку зареєстровано за позивачем [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний № 188711627 та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2306520402019, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с.143,144-т.1). Середньоринкова вартість земельної ділянки відповідно до висновку про ринкову вартість земельної ділянки від 15.09.2025, виданої суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] складає 164 900,00 грн., що підтверджується відповідним висновком про ринкову вартість земельної ділянки, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.224-т.1); - земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий №2321584000:10:004:0377, цільове призначення - 01.03 для ведення особистого селянського господарства розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.12.2019 р., посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Швецовою О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 2957, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.151-154-т.1), право власності на яку зареєстровано за позивачем [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний № 193809176, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.155-т.1). Середньоринкова вартість земельної ділянки відповідно до висновку про ринкову вартість земельної ділянки від 15.09.2025, виданої суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] складає 65 660,00 грн., копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.227-т.1); - земельна ділянка площею 0,2908 га, кадастровий №2322155300:04:016:0149, цільове призначення - 01.03 для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: Запорізька обл., Запорізький р., Балабинська селищна рада, згідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.02.2020 р., посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Швецовою О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 512, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.158-161-т.1), право власності на яку зареєстровано за позивачем [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний № 202339465, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.162-т.1). Середньоринкова вартість земельної ділянки відповідно до висновку про ринкову вартість земельної ділянки від 15.09.2025, виданої суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] складає 303 333,00 грн., копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.230-т.1); - нежитлове приміщення підвалу (літ. А-5), загальною площею - 2,4 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору купівлі-продажу приміщення від 04.12.2012р., посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО Гармашовим Г.М., зареєстрований в реєстрі за №4624, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.106-108-т.1), право власності на яке зареєстровано за відповідачем [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний № 11627159, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.109-т.1). Середньоринкова вартість земельної ділянки відповідно до висновку про ринкову вартість нерухомого майна від 15.09.2025, виданої суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] складає 60 552,00 грн., копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.233-т.1); - 1/2 частка житлового будинку, за адресою [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 0.0547 га, земельна ділянка має кадастровий номер 2321584000:10:004:0331. Житловий будинок має розмір загальної площі: 77,8 кв.м., житлової площі: 27,6 кв.м, згідно Договору купівлі-продажу від 10.09.2019 р., посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Туріченко О.М, зареєстрований в реєстрі за № 973, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.112-115-т.1), право спільної часткової власності на яке зареєстровано за позивачем [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний № 180388601, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.116-т.1). Середньоринкова вартість будинку відповідно до висновку про ринкову вартість нерухомого майна від 23.07.2025, виданої суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] складає 546 574,00грн., копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.236-т.1). Також набуття сторонами права власності на об`єкти нерухомого майна підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, копії яких долучені позивачем до позовної заяви та знаходяться в матеріалах справи (а.с.34-40,т.1, а.с.12-27-т.2). Через те, що угоди про добровільний поділ майна, що є спільною власністю подружжя, між ними не досягнуто і відповідач не бажає визнавати права позивача на володіння, користування та розпорядження їх спільним майном, що є спільно нажитим майном подружжя, то позивач вимушена звернутися до суду із цією позовною заявою про виділу кожному з подружжя по одному з об`єктів права спільної сумісної власності, що буде відповідати рівності часток, оскільки не вбачає іншого ефективного захисту її порушеного права. Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України). Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами. Відповідно до статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а та що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Такий правовий висновок викладений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. На противагу цьому, слід зазначити, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, яка знайшла своє вираження у статті 60 СК України, відповідно до положень якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічне положення містить і в статті 368 ЦК України. Тобто, статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. На підтвердження набуття позивачем та відповідачем права власності на майно, придбане за час подружнього життя позивачем долучено договори купівлі-продажу У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у справі № 725/1776/18 від 12.02.2020 також вказано, що за змістом статей 69, 70 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Верховний Суд вказав, що зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. № 11). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. При цьому, варто врахувати правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Суд також підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, згідно приписів законодавства, яке застосовується до правовідносин між сторонами, а також враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] та [PERSON] придбали спірне майно під час шлюбу, то вони є співвласниками і запропонований позивачем варіант поділу майна подружжя, а саме про виділ кожному з подружжя по одному з об`єктів права спільної сумісної власності, сумарна ринкова вартість вказаних об`єктів нерухомого майна буде відповідати рівності часток, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами презумпцію спільності права власності сторін на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 15 140,00 грн. (а.с.176-т.1).

Outcome: approved