Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

У липні 2025 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до довідки, виданої Драганівським старостинським округом Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 08 квітня 2025 року № 14-05/4-61, головою колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] , була [PERSON] . Членами цього ж колгоспного двору станом на 1991 рік були: дочка - [PERSON] , 1959 року народження; внучка - [PERSON] , 1980 року народження; [PERSON] , 1957 року народження, яка вказана як племінниця. Матір позивачки - [PERSON] померла [INFO] , спадщину прийняли позивач (донька померлої), як спадкоємець першої черги за законом. Баба позивачки - [PERSON] померла [INFO] , але за життя спадкодавець склала заповіт на користь позивачки. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка звернулася в нотаріальну контору. Однак, 03 червня 2025 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою було винесено постанову № 94/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме, у видачі свідоцтва про право на спадщину на 3/4 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Постанову мотивовано тим, що відсутні належні правовстановлюючі документи на колгоспний двір та про смерть одного зі спадкодавців до [INFO] . У зв`язку з тим, що позивачка не має можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] і за заповітом після смерті баби [PERSON] , та відповідно зареєструвати своє право власності на житловий будинок, тому за захистом своїх прав вона змушена звернутися до суду. З огляду на вказане, [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на: 3/4 (три четвертих) частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що належить до колгоспного двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, та заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді від 28 липня 2025 року позовну заяву [PERSON] до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування залишено без руху. 13 серпня 2025 року судом зареєстровано заяву на усунення недоліків [PERSON] із долученням квитанції про сплату судового збору на виконання ухвали суду від 28 липня 2025 року. Ухвалою судді від 14 серпня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі №607/15268/25; постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду, постановленою без оформлення окремого документа у судовому засіданні 12 вересня 2025 року, витребувано від Тернопільської районної державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 35/2018, заведену після померлої [INFO] [PERSON] . На виконання протокольної ухвали суду від 12 вересня 2025 року про витребування копій матеріалів спадкових справ, 19 вересня 2025 року від Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 35/2018, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] . У судовому засіданні, яке відбулося 14 жовтня 2025 року суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті. Ухвалою суду, постановленою без оформлення окремого документа у судовому засіданні 14 листопада 2025 року, витребувано від Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області належним чином засвідчені витяги з погосподарської книги № 06 Драганівської сільської ради за 1991-1995 рр., станом на 15 квітня 1991 року, стосовно будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , а також відомості про зареєстрованих мешканців (повідомити чи належало вище вказане будинковолодіння до колгоспного двору). На виконання цієї ухвали суду від 14 листопада 2025 року про витребування матеріалів, 16 грудня 2025 року від Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області надійшла запитувана інформація. 29 січня 2026 року позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності долучивши довідку про членів колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року, стосовно будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Згідно ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тернопільської районної державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву у якій просить справу розглядати без його присутності. У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого повторно 06 травня 1972 року, в графі батько зазначено [PERSON] , у графі мати [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 08 березня 1980 року, в графі батько зазначено [PERSON] , у графі мати [PERSON] . 25 серпня 2015 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] , виданого 25 серпня 2015 року Драганівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України. Відповідно до Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30 червня 1988 року, на підставі рішення виконкому № 143 від 30 червня 1988 року, та записано в реєстрову книгу № 3 за реєстровим № 317, право власності будинок в [ADDRESS] , належить колгоспному двору головою якого є [PERSON] . [INFO] , у віці 41 рік, померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , виданим 01 липня 2000 року Драганівською сільською радою Тернопільського району. [INFO] , у віці 80 років, померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , виданим 20 серпня 2016 року Драганівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України. [PERSON] було складено заповіт, посвідчений Тернопільською районною державною нотаріальною конторою 28 квітня 2004 року, зареєстрований в реєстрі за № 819, згідно якого вона заповіла все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, в користь [PERSON] . Згідно довідки № 14-05/4-61, виданої 08 квітня 2025 року старостою Драганівськрого старостинського округу Підгородянської сільської ради Марії Піговської, станом на 15 квітня 1991 року по [ADDRESS] числиться колгоспний двір за головою двору [PERSON] , 1936 року народження; дочкою [PERSON] , 1959 року народження; онукою [PERSON] , 1980 року народження; племінницею - [PERSON] , 1957 року народження. Згідно довідки № 14-05/4-56, виданої 03 квітня 2025 року старостою Драганівського старостинського округу Підгородянської сільської ради Марії Піговської, [PERSON] , яка померла [INFO] на час смерті була зареєстрована та проживала в житловому будинку по [ADDRESS] . У вищевказаному житловому будинку разом з померлою [PERSON] на час її смерті були зареєстровані та проживали: онука [PERSON] , [INFO] ; правнук [PERSON] [INFO] ; правнучка [PERSON] [INFO] . Згідно інформаційної довідки, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації № 131 від 10 лютого 2017 року, станом на 01 січня 2013 року житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30 червня 1988 року на підставі рішення виконкому № 143 від 30 червня 1988 року та записано в реєстрову книгу № 3 за реєстровим № 317. Зі змісту інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 10 лютого 2017 року з вих. № 132, державна реєстрація права власності на житловий будинок, який розташований [ADDRESS] , рахується за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В будинковолодінні самочинних добудов та перебудов не виявлено. 09 лютого 2017 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення [PERSON] виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Згідно Висновку про ринкову вартість майна від 07 серпня 2025 року, складеного СОД ФОП [PERSON] , вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , становить 205 300,00 грн, без урахування ПДВ. 19 вересня 2025 року на запит суду від Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 35/2018, заведена після померлої [INFO] [PERSON] . Із цих матеріалів встановлено, що 03 червня 2025 року, державним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Осадчук В. Ю., розглянуто подані [PERSON] документи для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] , після смерті бабусі - [PERSON] , померлої [INFO] , частка якої належала померлій особисто; інша частка належала [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої була її мати [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Відповідно до матеріалів спадкової справи [PERSON] було складено заповіт, посвідчений Тернопільською районною державною нотаріальною конторою 28 квітня 2004 року, зареєстрований в реєстрі за № 819, згідно якого вона заповіла все майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, в користь [PERSON] . Інших спадкоємців за вищевказаним заповітом, а також тих, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, немає. Житловий будинок належав [PERSON] (померла [INFO] ) на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30 червня 1988 року на підставі рішення виконкому № 143 від 30 червня 1988 року та записано в реєстрову книгу № 3 за реєстровим № 317, що підтверджується інформаційною довідкою, виданою Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації від 10 лютого 2017 року за № 131. Також згідно довідки виданої Драганівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області від 02 січня 2018 року за № 01, вказаний житловий будинок рахується: 1/3 за [PERSON] (померла [INFO] ), 1/3 - за [PERSON] (померла [INFO] ) та 1/3 - за [PERSON] . Проте, згідно довідки виданої Підгороднянською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області від 08 квітня 2025 року за № 14-05/4-61, вказаний житловий будинок належав колгоспному двору, який складався з чотирьох членів, головою якого була [PERSON] (померла [INFO] ) та інші члени: [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] та [PERSON] . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 08 квітня 2025 року за № 80753968 та Інформаційної довідки, виданої Державним нотаріальним архівом Тернопільської області від 15 травня 2025 року за № 447/01-21, спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилася. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину за фактом спільної реєстрації разом з померлою на день смерті, була її мати - [PERSON] (померла [INFO] ), у зв`язку з тим, що дочка померлої, [PERSON] , подала заяву про те, що вона спадщини не прийняла, в управління спадковим майном не вступала та спадкувати після своєї матері не бажає. Також згідно інформаційної довідки, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації від 06 березня 2017 року за № 217, за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація вказаного житлового будинку за [PERSON] в бюро не проведена. [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] , після смерті бабусі - [PERSON] , померлої [INFO] , частка якої належала померлій особисто, інша частка належала [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої була її мати [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно та державної реєстрації права власності, що вбачається з постанови державного нотаріуса № 911/02-31 від 03 червня 2025 року. [PERSON] 03 червня 2025 року звернулася із заявою до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, в якій повідомила, що свідомо не реалізувала своє право на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , спадкувати не бажає. 16 грудня 2025 року на запит суду від Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області надійшов витяг з погосподарської книги № 06 за 1991-1995 роки. Із наданих матеріалів встановлено, що станом на 01 січня 1991 року у будинковолодінні були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] вибув у 1986 році, що вбачається з погосподарської книги № 06 за 1991-1995 роки. Рішенням Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області восьмого скликання двадцять восьма сесія сільської ради № 717 «Про перейменування вулиць в населених пунктах Підгороднянської сільської ради». вирішено перейменувати в с. Драганівка вул. Карпенка на вул. В. Івасюка. Вказане рішення наявне у вільному доступі в мережі Інтернет. Перейменування вулиці також підтверджується і Витягом з реєстру Підгороднянської територіальної громади № 2024/009224231 від 02 серпня 2024 року, з якого слідує, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] . Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. При вирішенні спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, ще регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору по [ADDRESS] були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а тому право власності на вказаний будинок належало їм по 1/4 частки кожному. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, на 1/4 частки житлового будинку [ADDRESS] . Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Абзацами 23 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що: «Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року». Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі № 24753/0/413 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлює, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Таким чином, до відносин щодо прийняття спадщини після [PERSON] , яка померла [INFO] , застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно змінено заповітом. За змістом частини 1 статті 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Частина 1 статті 548 ЦК УРСР встановлює, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Пункт 1 частини 1 статті 549 ЦК УРСР встановлює, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14 червня 1994 року «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», у редакції чинній на момент виникнення відносин спадкування після [PERSON] , у пункті 113 встановлюється, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, серед іншого, довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. Відповідно до частини 2 статті 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Враховуючи наведене, спадщину після смерті [PERSON] прийняли мати спадкодавця - [PERSON] та донька - [PERSON] , оскільки вони на момент смерті цього спадкодавця проживали та були зареєстрований разом з нею. Ці спадкоємці успадкували 1/4 (по 1/8 кожен) частки житлового будинку [ADDRESS] , що належала [PERSON] . Також судом було встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася. Факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] та дочкою [PERSON] , було встановлено шляхом дослідження письмових доказів, які суд описав вище. Отож, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадщину за законом прийняли мати спадкодавця - [PERSON] та донька - [PERSON] , оскільки проживали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Суд звертає увагу, що [PERSON] проживала і була зареєстрована із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі статтею 553 ЦК УРСР, яка діяла на момент відкриття спадщини, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Заяву [PERSON] від 03 червня 2025 року про те, що вона спадщини вона не прийняла, в управління спадковим майном не вступала та спадкувати після своєї матері [PERSON] не бажає, яка міститься у матеріалах спадкової справи № 35/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] , суд не бере до уваги, вважає її нікчемною, адже позивачка в силу закону прийняла спадщину після смерті матері, що описано вище. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, на 3/8 (1/4+1/8) частки житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Частина 3 ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, оскільки в користь позивачки складено заповіт, [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, нею за заповітом після смерті [PERSON] успадковано 3/8 частки будинковолодіння за вищевказаною адресою, яка належала померлій [INFO] [PERSON] . Позивачка просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, однак у вчиненні нотаріальної дії та оформленні спадкових прав їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу, державної реєстрації права власності на 1/4 частки, яка належала померлій особисто, як члену колгоспного двору; 1/8 частка - належала [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої була її мати [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, що разом складає частку - 3/8 (1/4+1/8) та 1/8 частки після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , яку позивачка прийняла за законом. Отож, у зв`язку з тим, що державна реєстрація права власності на будинковолодіння з вищевказаною адресою спадкодавцями не проведена (виникнення права власності на будинки не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року та Законом від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), та через суперечності (неточності щодо кількості членів колгоспного двору), нотаріус відмовила позивачці [PERSON] в оформленні спадкових прав видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та заповітом, а тому вказана спадкоємиця звернулася до суду. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права. Щодо правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно, то суд виходить з наступного. Пунктом 18 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, погодженої заступником Голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 року, яка була чинною на час набуття сторонами по справі та спадкодавцем у власність майна колгоспного двору, передбачено процедуру отримання правовстановлюючого свідоцтва на право власності. Зокрема, у разі будівництва будинку на колгоспній землі, розташованій у смузі міста або селища міського типу, виконком місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це. В свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору. Померла [PERSON] була головою колгоспного двору та отримувала свідоцтво на право особистої власності на будинок за адресою: [ADDRESS] , проте у цьому свідоцтві не вказано кількість членів колгоспного двору, що суперечить інформації, яка надана органом місцевого самоврядування з погосподарських книг, яку суд описав вище, та матеріалам справи. Отож, право [PERSON] на спадкове майно не визнається, а тому є підстави для застосування ст. 392 ЦК України до виниклих між сторонами правовідносин. За змістом п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №227/3750/19 від 22 вересня 2021 року. Врахувавши встановлені обставини, в сукупності із нормами матеріального права, суд виснує, що позовні вимоги [PERSON] до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування підлягають до задоволення частково, шляхом визнання за позивачкою права власності на: 2/4 (3/8+1/8) частки житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , яка померла [INFO] , та за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У зв`язку з тим, що позивачка не заявила вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується. На підставі наведеного,

Outcome: partial