Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

18.11.2025 року представник ТОВ « ФК «Гелексі» звернувся до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з вищевказаною позовною заявою. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що між ТОВ «ФК «Гелексі» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір позики № 84537 від 22.06.2019. ТОВ «ФК «Гелексі» було фінансовою установою, яке з метою перерахування коштів позичальникам уклало з надавачем платіжних послуг ТОВ «ФК «Елаенс». ТОВ «ФК «Елаенс» перерахувало кошти у розмірі 5 000,00 грн. на картковий рахунок позичальника. Ці кошти надані позичальнику в якості позики у сумі 5 000,00 грн. на умовах строковості, поворотності та оплатності. За умовами договору стандартна процентна ставка становить 0,01% в день, розмір комісії складає 1,9%, підвищена комісійна винагорода, у випадку прострочення терміну платежу становить 3,0%. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем на день подачі позову складає 25 099,50 грн., з яких 5 000,00 грн. заборгованість за позикою, 20 099,50 грн. заборгованість за процентами та комісії за користування позики. Зважаючи на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 25 099,50 грн. та понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати. Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 24.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Сторонам був наданий час для подання письмових заяв по суті справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання надав заяву про проведення розгляду справи без його участі та без фіксації судового процесу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилом ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Положеннями ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За правилами ч. ч. 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. У п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Судом встановлено, що 22.06.2019 між ТОВ «ФК «Гелексі» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір позики № 84537 в електронній формі (надалі - договір позики), в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «ФК «Гелексі» було фінансовою установою, яке здійснювало діяльність на ринку фінансових послуг. З цією метою, ТОВ «ФК «Гелексі» було організовано сервіс з надання онлайн позик (https://cashinsky.ua), який забезпечував надання грошових коштів у позику з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом укладення з клієнтами електронних договорів позики. Відповідно до умов Договору позики, сума позики становить 5 000,00 грн. (п.1.1.1), стандартна процентна ставка становить 0,01% в день від початкового розміру позики (п.1.1.2.1 Договору), розмір комісії складає 1,1% (п.1.1.2.2 Договору), підвищена комісійна винагорода, у випадку прострочення терміну платежу становить 3,0% в день від суми позики за кожний день прострочення (п.5.3 Договору); строк повернення позики до 21.07.2019. Даний договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором 43665471. Згідно з п. 4.2. Договору сторони домовились, що повернення позики та сплата процентів і комісійна винагорода за користування позикою здійснюватиметься згідно Графіка розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору та розміщується в Особистому кабінеті. [PERSON] пройшов ідентифікацію. Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому суд дійшов до висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Також, у паспорті позики, підписаного позичальником одноразовим ідентифікатором - 43665471, міститься інформація щодо основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача, а також інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, яка становить 6 899,50 грн., з яких: 5 000,00 грн. сума позики, 14,50 грн. проценти за користування позикою, 1 885,00 грн. комісійна винагорода за користування позикою, 0,00 грн. пеня. Факт перерахування відповідачу коштів на належну йому платіжну картку підтверджується листом ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» за вих. № 84537 від 01.09.2025, згідно з якого у результаті платіжної операції, ініційованої ТОВ «ФК «Гелексі» на картковий рахунок отримувача було успішно перераховано грошові кошти, деталі транзакції: платник коштів - ТОВ «ФК «Гелексі» (код ЄДРПОУ 41229318), отримувач коштів - [PERSON] , номер транзакції в системі - 1133300599, номер операції - 152090301, дата проведення платежу - 22.06.2019, сума платежу 5 000,00 грн., валюта платежу - гривня UAN, платіжний засіб (метод) - карта, банк емітент платіжної картки отримувача коштів - FIRST UKRAINIAN INTERNATIONAL BANK, номер банківської картки отримувача коштів: [NUMBER] . Відповідно до п.9-5-9-8 Договору сторони підтверджують, що даний електронний Договір та всі Додатки до нього має таку саму юридичну силу для Сторін, як документи, складені у паперових носіях та скраплені власноручними підписами Сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Укладаючи Договір, Позичальник усвідомлює і підтверджує, що умови Договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними і справедливими. Відповідно до розрахунку, заборгованість відповідача [PERSON] за договором позики № 84537 від 22.06.2019, становить 25 099,50 грн., з яких: 5 000,00 грн. заборгованість за позикою, 20 099,50 грн. заборгованість за процентами та комісії за користування позики. За вказаних обставин судом встановлено, що відповідачем отримано кошти в сумі 5 000,00 грн., які ним не повернуті, а тому кошти у зазначеному розмірі та комісійна винагорода за користування позикою у розмірі 1 885,00 грн. підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Гелексі». Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за договором позики № 84537 укладеним 22.06.2019 з ТОВ «ФК «Гелексі» з 22.07.2019 по 17.11.2019 задоволенню не підлягає, з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між ТОВ « ФК «Гелексі» та відповідачем договору позики, дана фінансова установа надала позичальнику суми позики, а останній зобов`язувався повернути надану позики у повному обсязі до 21.07.2019. Доказів погодження інших строків нарахування процентів за договором позики № 84537 від 22.06.2019 суду не надано. Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування за договором позики № 84537 від 22.06.2019 до 21.07.2019, після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, що узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 року у справі № 910/17048/17. Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначені позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавців відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, то заявлені ТОВ « ФК «Гелексі» вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за період з 22.07.2019 по 17.11.2019, є безпідставними та задоволенню не підлягають. За правилом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків. За правилами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, з урахуванням викладеного, оскільки відповідач умови за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ « ФК «Гелексі» заборгованість за договором позики № 84537 від 22.06.2019 у розмірі 25 099,50 грн., з яких: 5 000,00 грн. заборгованість за позикою, 14,50 грн. заборгованість за процентами, 1 885,00 грн. заборгованість за комісією за користування позики. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат суд доходить наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат. На підтвердження надання правничої допомоги представником позивача суду надано копію договору про надання правничої допомоги, укладеного 09.07.2025 між ТОВ «ФК «Гелексі» та адвокатом Рудзей Юрієм Володимировичем, акт № 84537 наданих послуг правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги від 09 липня 2025 року на суму 5 000,00 гривень, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь ТОВ «ФК «Гелексі» підлягають стягненню витрати на правову допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1 382,00 грн. (27,64%). Крім того, оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Гелексі» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам (27,64%), які в даному випадку складають 669,72 грн.

Outcome: partial