Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

У грудні 2025 року уповноважений представник позивача [PERSON] адвокат Костенко О.М. звернувся до Згурівського районного суду Київської області із вище зазначеною позовною заявою, в якій, просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Просить не стягувати з відповідача понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що збудований у 1987 році на земельній ділянці площею 0,12 га, що була виділена йому під забудову рішенням зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Леніна від 02.07.1985 та на підставі рішення виконавчого комітету Згурівської селищної ради депутатів трудящих № 8 від 27.08.1985. 16 грудня 1985 року [PERSON] отримав свідоцтво на забудову індивідуальної садиби по [ADDRESS] , яке зареєстроване під № [NUMBER] у виконкомі Яготинської районної Ради депутатів трудящих. З початку 1987 року [PERSON] після побудови житлового будинку став його власником, підключив до будинку електроенергію, заключив договір з газопостачальною організацією оформив особисті рахунки на комунальні платежі. 25 жовтня 2025 року позивач звернувся до державного нотаріуса Згурівської державної нотаріальної контори Київської області з приводу оформлення договору купівлі-продажу спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, проте не надав нотаріусу документ, який підтверджує належність цього житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами саме йому. Відповідно до відмітки Яготинського БТІ на першій сторінці будинкової книги, нерухоме майно [ADDRESS] зареєстроване на праві приватної власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, що видане Згурівським ККП від 20.04.1991 і записано в реєстрову книгу під № 8, інвентаризаційна справа № 2047 від 18.01.2006. Свідоцтво про право власності на даний час відсутнє у позивача, отримати дублікат вказаного свідоцтва на даний час неможливо. Оскільки позивач не надав нотаріусу правовстановлюючий документ на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, йому було відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу цього житлового будинку та рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання. Всі спроби вирішити питання в досудовому порядку виявилися марними, тому вважає, що останнім захистом прав позивача є звернення до суду. Суддя Згурівського районного суду Київської області своєю ухвалою від 15.12.2025 прийняла позовну до розгляду та відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначила у справі підготовче засідання, встановила сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті справи, задовольнила клопотання про витребування доказів, витребувала від КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» відповідні докази та документи. На виконання ухвали від 15.12.2025, в частині витребування доказів, 13.01.2026 до суду від КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» надійшла витребовувана інформація та докази. В підготовче засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність, представник позивача Костенко О.М., позовні вимоги підтримав повністю, представник відповідача Згурівської селищної ради Мокронос В.І., позовні вимоги визнав повністю, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі, просив не застосовувати до відповідача положення ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не проводилось. Суд визнав можливим розглядати справу у відсутність учасників справи, оскільки у справі є достатньо даних про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Судом встановлено, що 02 липня 1985 року на Зборах уповноважених колгоспників колгоспу імені Леніна було вирішено наділити [PERSON] (позивача) земельною ділянкою 0,12 га під забудову по [ADDRESS] та на підставі рішення виконавчого комітету Згурівської селищної ради депутатів трудящих № 8 від 27.08.1985 виділено земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку гр. [PERSON] в [ADDRESS] площею 0,12 га. У грудні 1985 року виконавчим комітетом Яготинської районної Ради народних депутатів [PERSON] було видано Свідоцтво на забудову індивідуальної садиби за адресою: Згурівка Згурівської селищної ради Київської області по [ADDRESS] . 24 грудня 1991 року була заведена Будинкова книга для прописки громадян у будинку [ADDRESS] , з якої вбачається, що дана Будинкова книга видана [PERSON] , як власнику з 1991 року, на підставі свідоцтва на право власності від 20.04.1991, виданого Переяслав-Хмельницьким БТІ. Також на першій сторінці вказаної Будинкової книги міститься відмітка про те, що нерухоме майно [ADDRESS] зареєстроване на праві приватної власності за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності, видане Згурівським ККП від 20.04.1991 № 5 і записане за № 8, інвентаризаційна справа № 2047 від 18.01.2006. Із довідки № 936 від 02.10.2025, виданої відділом «Центр надання адміністративних послуг» Згурівської селищної ради вбачається, що рішенням виконавчого комітету селищної ради від 18.03.1994 вулицю Леніна в смт Згурівка перейменовано на вулицю Українська. 15 жовтня 2025 року на замовлення [PERSON] . Фізичною особою-підприємцем [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Із довідки-характеристики від 15.10.2025 № 508 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що будівлі, які відповідно до діючого законодавства вважаються самочинно побудованими, за даною адресою відсутні. 25 жовтня 2025 року позивач [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Згурівської державної нотаріальної контори з приводу оформлення договору купівлі-продажу будинку [ADDRESS] , проте ним не було надано документ, який підтверджує належність йому житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Також державний нотаріус Згурівської ДНК повідомила позивача про те, що в реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація про реєстрацію речових прав на цей будинок. Враховуючи зазначене позивачу було відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання. У грудні 2025 позивач [PERSON] звернувся до Комунального підприємства «Згурівський комбінат комунальних підприємств» із заявою про видачу дубліката свідоцтва про право власності на житло за адресою: [ADDRESS] , на що йому було повідомлено, що у зв`язку із відсутністю документів підприємство не може видати дублікат свідоцтва про право власності на житло, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що було видано на ім`я [PERSON] . Із належним чином завіреної копії Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 20.04.1991, що було надане КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» на виконання ухвали суду від 15.12.2025, вбачається, що таке свідоцтво було видане Згурівським комбінатом комунальних підприємств на підставі рішення виконкому Згурівської селищної ради, і це свідоцтво підтверджує, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] . Також КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» своїм листом від 12.01.2026 № 15 повідомило, що згідно з даними реєстрових книг, в інвентаризаційній справі відсутня інформаційна довідка щодо реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS] . Із довідки № 63 від 11.11.2025, виданої Згурівською селищною радою вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який належить на праві приватної власності [PERSON] в дійсності розташований по [ADDRESS] . Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. В силу положень ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно зі ст. 86 ЦК УРСР 1963 року відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 № 697-ХІІ (в редакції чинній на дату виникнення права власності на житловий будинок), який втратив чинність 20.06.2007 на підставі Закону України від 27.04.2007 № 997-V, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Об`єктами права приватної власності є, зокрема, жилі будинки (ст. 13 Закону України «Про власність»). Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права влодіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В ході судового розгляду встановлено, що позивачу [PERSON] належить на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що у нього відсутній правовстановлюючий документ на спірний житловий будинок Свідоцтво про право власності на житловий будинок, виданий 20 квітня 1991 року Згурівським комбінатом комунальних підприємств, та він немає можливості отримати дублікат такого свідоцтва, позивач позбавлений можливості розпоряджатися належним йому житловим будинком. Позивач [PERSON] позбавлений можливості в позасудовому порядку вирішити дане питання, а тому його право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами підлягає захисту у судовому порядку. З огляду на викладене вище, враховуючи визнання позову відповідачем, яке прийняте судом,

Outcome: approved