Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Позивач 29.10.2021 року звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 31.05.2007 року державним нотаріусом Другої Херсонської державною нотаріальною конторою Васильковою О.В. Крім позивача, у вказаному спірному приміщення також зареєстровані: син - [PERSON] , [INFO] ; невістка - [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] ; донька [PERSON] , [INFO] ; онук - [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] не проживає у будинку без поважних причин і не користується житлом, не оплачує комунальних послуг та не бере участі в утриманні будинку, станом домоволодіння не цікавиться. В добровільному порядку відповідач знятися з реєстрації не бажає, оскільки на даний час знаходиться за межами України, а наявність зареєстрованої сторонньої особи створює для позивача певні незручності, зокрема вона не може оформити субсидію на опалення. У зв`язку з чим, позивач вважає, що відповідач втратив право користування вказаним житловим будинком, оскільки не проживає у будинку тривалий час. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.11.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. З 24.02.2022 року по 12.06.2023 року справи, що перебували у провадженні Херсонського міського суду Херсонської області, не розглядалися у зв`язку з припиненням роботи Херсонського міського суду Херсонської області через військову агресію РФ та відновленням процесуальної діяльності Херсонського міського суду Херсонської області з 12.06.2023 року (на підставі рішення ВРП від 30.05.2023 року). В ході інвентаризації справ Херсонського міського суду Херсонської області зазначена справа була знайдена та продовжено судовий розгляд. Ухвалою суду від 02.02.2026 року постановлено провести заочний розгляд справи. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а також не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не подавав. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст.280,281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером 3525306 від 16.05.2013 року, житловий будинок [ADDRESS] , у цілому, налужить на праві власності [PERSON] , на підставі свідоцтва про прав на спадщину, виданого 31.05.2007 року держаним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Васильковою О.В.. Право власності зареєстровано реєстраційною службою Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні 06.05.2013 року за № 3525306. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб Виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради за № 211 від 26.10.2020 року у житловому приміщення за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані особи, які входять до складу сім`ї [PERSON] , син - [PERSON] , [INFO] ; невістка - [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] ; донька [PERSON] , [INFO] ; онук - [PERSON] , [INFO] ; двоюрідний брат - [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що відповідач не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] ,понад один рік, без поважних причин, не користується житлом, не оплачує комунальних послуг та не бере участі в утриманні будинку, станом домоволодіння не цікавиться. В добровільному порядку відповідач знятися з реєстрації не бажає. Досліджені судом докази підтверджують даний факт. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. За ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На спростування доказів позивача, відповідачем не подано жодного доказу. Відсутність відповідача за місцем реєстрація понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному житловому приміщенні понад один рік, втратив право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку, та суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved