Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

17 червня 2025 року представник позивачів Пирковська О.В. звернулась до суду в інтересах [PERSON] , [PERSON] , в якому просила визнати за позивачами право власності по 7/16 часток у праві власності на земельну ділянку площею 0,1001 га, розташованої у селі Трисвятська Слобода Чернігівського району, кадастровий номер 7425586000:01:000:0047. Вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON] .. За життя померлим було складено заповіт, яким він все своє заповідав позивачам у справі. На день смерті [PERSON] перебував у шлюбі з відповідачем [PERSON] , яка є непрацездатним спадкоємцем та має право на обов`язкову частку у спадщині. Позивачі звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, проте їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку через відсутність у матеріалах спадкової справи оригіналів документів. Ухвалою суду від 24.06.2025 провадження у справі відкрито. 24.09.2025 [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій просила визнати за нею визнати за нею право власності на 1/8 частину земельної ділянки з кадастровим номером 7425586000:01:000:0047, розташованої за адресою : [ADDRESS] , визнати за нею право власності на 9/16 частки земельної ділянки, пропорційно частці у праві власності на житловий будинок, відмовити первісним позивачам у задоволенні їх позову в частині, що суперечить даному зустрічному позову. Позов мотивований тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті її чоловіка відкрилась спадщина, до складу якої увійшла і вказана земельна ділянка. На цій земельній ділянці розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, вона є власником 9/16 частин цього будинку. [PERSON] та [PERSON] належать по 7/32 часток будинку. Частка її права власності на земельну ділянку з врахуванням обов`язкової частки у спадщині може становити 2/16. Частки інших співвласників у будинку та в земельній ділянці не відповідають одна одній, що призводить до порушення її права користування земельною ділянкою відповідно до частки у будинку. Вважає, що розмір її частки у праві власності на земельну ділянку має бути пропорційною частці у будинку. Будинок було побудовано під час шлюбу, що істотно збільшило вартість земельної ділянки та її корисні властивості, що необхідно врахувати при визначенні частки позивача у земельній ділянці. Крім того, 29.09.2025 [PERSON] надано відзив на позовну заяву, в якому остання заперечувала проти задоволення позову, оскільки її частка у праві власності на спірну земельну ділянку повинна визначатись пропорційно її частці у праві власності на житловий будинок, а саме 9/16, зазначаючи, що на спірній земельній ділянці розташований житловий будинок, 9/16 частин якого належить їй. Ухвалою суду від 23.10.2025 прийнято зустрічну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , про визнання права власності на частку земельної ділянки. 10.11.2025 представником позивачів за первісним позовом надано відзив на зустрічну позовну заяву, яким просить відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви в частині визнання прав власності на 9/16 частки земельної ділянки, оскільки земельна ділянка на відміну від житлового будинку, що був об`єктом спільної сумісної власності подружжя, є об`єктом особистої приватної власності померлого [PERSON] , який за життя склав заповіт. Позивачці за зустрічним позовом 9/16 часток у праві власності на житловий будинок, що розташований на спірній земельній ділянці, належить з урахуванням положень ст. 1241 ЦК України та її обов`язкової частки у спадщині. частина будинку належить їй, як власність одного з подружжя, 1/16 як обов`язкова частка у спадщині. Таким чином, позовні вимоги про визнання права власності на 1/8 частки та окремо на 9/16 частки спірної земельної ділянки не мають нормативного обгрунтування. Так само, відсутнє будь-яке обгрунтування збільшення належної позивачу частки у праві власності на земельну ділянку, з урахуванням здійснених нею поліпшень. В судовому засіданні представник позивачів за первісним позовом просила первісний позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Представник відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом в судовому засідання наполягав на задоволенні зустрічного позову в частині визнання права власності на земельну ділянку в розмірі 9/16 частин, відповідно до частки у житловому будинку в задоволенні первісного позову просив відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 24.11.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №3187 (а.с.23). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 15 квітня 1981 року, яким все своє майно заповідав [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному (а.с.21). Згідно копій свідоцтв про народження [NUMBER] та [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] (а.с.10,15). 08.11.2001 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.11). Згідно копії спадкової справи № 1056/15, із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись діти померлого : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та дружина померлого [PERSON] .. З матеріалів спадкової справи слідує, що [PERSON] 03 березня 2016 року видано свідоцтво про право власності на частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Також, [PERSON] має право на обов`язкову частку у спадщині. ( а.с.70-99) [PERSON] та [PERSON] 02 травня 2024 року видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 7/32 частки у праві власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . ( а.с.24,26) Згідно копії Державного акту серії ЧН № 110673, [PERSON] на підставі рішення виконкому Радянсько-Слобідської сільської ради від 27.04.1999 належить земельна ділянка площею 0,1001 га по [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. ( а.с.29-30) Відповідно до постанови від 06 травня 2025 року нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що належала [PERSON] у зв`язку з тим, що не надано оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку на ім`я спадкодавця. ( а.с.33) Як слідує з наявної Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок в [ADDRESS] , за [PERSON] зареєстровано право власності на та 1/6 частину даного житлового будинку, що складає 9/16 частин, за [PERSON] зареєстровано право власності на 7/32 частин даного житлового будинку, за [PERSON] зареєстровано право на 7/32 частин даного житлового будинку. (а.с.136) Положення ст. ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Стаття 1225 ЦК України визначає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. У відповідності до п.п.4.12, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, а саме на нерухоме майно за наявності правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцю, а у разі відсутності відповідних документів нотаріус роз`яснює процедуру вирішення питання в судовому порядку. В даному випадку за відсутності правовстановлюючого документу та наявності спору між учасниками справи щодо розміру часток спір підлягає вирішенню в судовому порядку. За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Відповідний висновок висловлений у постановах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16. У постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 Велика Палата Верховного Суду ще з більшою категоричністю заявила: «принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об?єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об?єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об?єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об?єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності». У разі будівництва подружжям на земельній ділянці будівель і споруд право власності на земельну ділянку відповідно виникає й в учасників спільної власності на ці будівлі та споруди. Аналогічне право в учасників спільної власності на будівлі і споруди виникає при приватизації земельних ділянок, на яких останні знаходяться. Такий підхід запровадив в судову практику конструкцію автоматичного та безкомпенсаційного припинення права приватної власності на земельні ділянки на підставі рішення суду про поділ спільного майна подружжя або про визнання права на частку в праві спільної власності, який неодноразово застосований і в практиці Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 25 лютого 2019 року у справі № 199/2099/17, від 27 січня 2020 року у справі № 150/718/18, від 17 березня 2021 року у справі № 676/5479/18, від 16 жовтня 2023 року у справі № 317/3170/22. Як слідує з матеріалів цивільної справи за [PERSON] зареєстровано право власності на частину житлового будинку в [ADDRESS] як на частку у спільній сумісній власності подружжя та на 1/6 частину як на обов`язкову частку у спадщині. Отже, [PERSON] має у власності 9/16 часток житлового будинку в [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] має право на 9/16 часток земельної ділянки з кадастровим номером 7425586000:01:000:0047, пропорційно частці у праві власності на житловий будинок, розташованої за адресою : [ADDRESS] ), наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі Державного акту серії ЧН № 110673, виданого 10.02.2004 року. Позивачі в свою чергу успадкували по 7/32 частки житлового будинку в [ADDRESS] . За таких підстав позивачі мають відповідно право кожний на 7/32 частки земельної ділянки площею 0,1001 га, розташованої у [ADDRESS] , кадастровий номер 7425586000:01:000:0047, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належної померлому на підставі Державного акту серії ЧН № 110673, виданого 10.02.2004 року. З урахуванням встановлених обставин, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, в частині визнання за кожним позивачем права власності на 7/32 частки земельної ділянки площею 0,1001 га, розташованої у [ADDRESS] , кадастровий номер 7425586000:01:000:0047, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належної померлому на підставі Державного акту серії ЧН № 110673, виданого 10.02.2004 року. Таким чином, інша частина позовних вимог задоволенню не підлягає. Зустрічний позов підлягає частковому задоволенню в частині визнання за [PERSON] права власності на 9/16 частки земельної ділянки з кадастровим номером 7425586000:01:000:0047, пропорційно частці у праві власності на житловий будинок, розташованої за адресою : [ADDRESS] ), наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі Державного акту серії ЧН № 110673, виданого 10.02.2004 року. Інша частина позовних вимог задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial