Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

1. Стислий виклад позовних вимог. 30.05.2025 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.02.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредіплюс» та відповідач уклали Договір № 97522 (далі - Договір, Кредитний договір). Відповідно до умов Договору: -типом кредиту є кредитна лінія, -кредит надається з метою задоволення потреб позичальника окремими траншами, -перший транш позичальнику в сумі 10 000,00 грн надається не пізніше наступного дня після укладення Кредитного договору шляхом перерахування на рахунок/карту позичальника. -відсотки за користування першим траншем нараховуються за ставкою 230% річних, -строк кредитування складає 365 днів. 28 січня 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір № 28012025, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 97522. Відповідачем заборгованість за Договором не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 22 977,48 грн, з яких: 10 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 11 977,48 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1000,00 грн заборгованість за комісією. Ураховуючи наведене, ТОВ просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором № 97522 від 12.02.2022 року в розмірі 22 977,48 грн та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 13 000,00 гривень. Позовна заява подана через систему «Електронний суд». 2. Рух справи в суді. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2025 року, справу передано на розгляд головуючому судді Шептицькій Н.В. (ас 104). Ухвалою головуючого судді від 01.09.2025 року позовна заява ТОВ прийнята до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи призначено на 14.10.2025 року (ас 105-106), яке ухвалою від 14.10.2025 року відкладено на 12.11.2025 року (ас 112-113). Ухвалою суду від 12.11.2025 року розгляд справи відкладено на 09.12.2025 року (ас 124-125). В судовому засіданні оголошено перерву на: 13.01.2026 року, 30.01.2026 року. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (ас 148). Відповідач був вчасно і належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, зокрема через неодноразові судові оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (ас 130, 136). Відзиву на позовну заяву не подав. Суд ухвалив: проводити заочний розгляд справи у відсутності учасників справи, згідно ч.ч.8, 11 ст.128, ч.10 ст.130, ч.ч.1, 2 ст.223, ч.1 ст.279 ЦПК України, на підставі ст.280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 30.01.2026 року - дата складення повного судового рішення. 3. Встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази на їх підтвердження. Дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що 09.02.2022 року [PERSON] звернувся до ТОВ «ФК «Кредіплюс» із заявою №100362351 на видачу кредиту, в якій просив ТОВ «ФК «Кредіплюс» на підставі договору встановити ліміт кредитної лінії в сумі 65 556,00 грн та видати йому перший транш кредиту в розмірі 10 000,00 грн під час її підписання на умовах, вказаних в п.5 цієї Заяви та Кредитного договору. В заяві вказав персональні дані та підписав власноручним підписом. 12.02.2022 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №97522. Відповідно до п.2.1. Договору типом кредиту є кредитна лінія. Ліміт кредитної лінії 65556,00 гривень. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника та інші, не заборонені законодавством цілі, окремими траншами (п. 2.2. Договору). Перший транш в сумі 10 000,00 грн надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 10 000,00 грн на рахунок/картку позичальника № [NUMBER] (п. 2.2.2. Договору). Проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 230 % річних (п. 2.3. Договору). Знижений тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 1 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 100,00 гривень. (п. 2.4. Договору). Загальний строк кредитування за цим Договором складає 1097 днів - з 12.02.2022 року (дата надання кредиту) по 12.02.2025 року і складається з строків на які надаються перший та другий транш (п. 2.6. Договору). Строк, на який надається перший транш, складає 365 днів (строк кредитування за першим траншем). Строк, на який надається окрема частина кредиту за першим траншем. встановлюється графіком платежів періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за першим траншем 1 раз на місяць (п. 2.6.1. Договору). Загальні витрати за першим траншем складають: 16 206,08 грн (п. 2.7.1. Договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка за першим траншем складає 743,31% річних (п. 2.8.1. Договору). Орієнтовна загальна вартість першого траншу для позичальника складає 26 206,08 грн (п. 2.9.1. Договору). Вищезазначені умови укладеного Договору передбачені також Паспортом споживчого кредиту . ТОВ «ФК «Кредіплюс» виконало своє грошове зобов`язання та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № CRD_387359 від 12.02.2022 року. Згідно картки обліку виконання Договору, наданою ТОВ «ФК «Кредіплюс», заборгованість відповідача становить 22 977,48 гривень. 28 січня 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладений Договір факторингу № 28012025. Відповідно до п. 1.1., 1.2. вказаного договору ТОВ «ФК «Кредіплюс» передає ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату, а ТОВ «Факторинг Партнерс» приймає належні ТОВ «ФК «Кредіплюс» грошові вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «Кредіплюс» і боржниками (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, ТОВ «Факторинг Партнерс» заміняє ТОВ «ФК «Кредіплюс» у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказаних у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «Кредіплюс» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. До ТОВ «Факторинг Партнерс» переходять права ТОВ «ФК «Кредіплюс», як первісного кредитора за кредитними договорами (договорами про надання споживчого кредиту), в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 28012025 від 28 січня 2025 року заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № 97522 від 12.02.2022 року становить 22 977,48 гривень. Згідно з наданим ТОВ «Факторинг Партнерс» розрахунком, заборгованість відповідача станом на 08 травня 2025 року становить 22 977,48 грн, з яких: 10 000,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 11 977,48 грн - заборгованість за відсотками, 1000,00 грн - комісія. Встановлені обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами: розрахунком заборгованості за договором №97522 від 12.02.2022 року (ас 6), карткою обліку виконання договору №97522 (ас 7-9), Договором факторингу №28012025 від 28.01.2025 року (ас 11-15), платіжною інструкцією кредитового переказу коштів (ас 20), Актами приймання-передачі реєстру боржників від 28.01.2025 року до Договору факторингу №28012025 від 28.01.2025 року (ас 21, 22), Реєстрами боржників до Договору факторингу № 28012025 від 28 січня 2025 року (ас 23-24, 29), Договором про надання споживчого кредиту №97522 від 12.02.2022 року (ас 25-27), Графіком платежів за першим траншем договору №97522 від 12.02.2022 року (ас 42), Паспортом споживчого кредиту (ас 46-47), заявою на видачу кредиту №100362351 від 09.02.2022 року (ас 48), паспортом громадянина України [PERSON] (ас 68), платіжним дорученням № CRD_387359 від 12.02.2022 року (ас 70). 4. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( [PERSON] ) взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем - ТОВ «ФК «Кредіплюс» (правонаступником якого у кредитних взаємовідносинах за Договором є позивач) за Договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. 5. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. За змістом ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4 ст.203 ЦК України). Згідно ст.6, ч.1 ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ч.1 ст.212 ЦК України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч.1 ст.1056-1 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою ст.1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 6. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що 12.02.2022 року між ТОВ «ФК «Кедіплюс» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 97522. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит в розмірі 10 000,00 грн, який він зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ним на визначених у Кредитному договорі умовах (строк кредитування - 365 днів, процентна ставка - 230 % річних, одноразова комісія - 25%). Первісний кредитор ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило своє право грошової вимоги до відповідача - ТОВ «Факторинг Партнерс», згідно Договору факторингу № 28012025 від 28 січня 2025 року. Встановивши, що позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію кредитного Договору, договір факторингу, а також розрахунки, що підтверджують користування відповідачем кредитними коштами, які останнім не повернені, суд доходить висновку, що у відповідача існує заборгованість перед позивачем, як новим кредитором за Договором факторингу. Позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених Договором, презумпція правомірності якого не спростована. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ є підставними, обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Відтак, ТОВ «Факторинг Партнерс», як правонаступник ТОВ «ФК «Кредіплюс» та новий кредитор, вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за укладеним Договором про споживчий кредит № 97522 від 12.02.2022 року. Ураховуючи те, що відповідач отримав кредитні кошти, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів (частини коштів) ні на рахунки ТОВ «Факторинг Партнерс», ні на рахунки попереднього кредитора, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав, суд доходить переконання, що позов необхідно задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 97522 від 12.02.2022 року в розмірі 22 977,48 грн, з яких: 10 000,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 11 977,48 грн - заборгованість за відсотками, 1000,00 грн заборгованість за комісією. 7. Розподіл між сторонами судових витрат. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2422,40 грн). При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн (ас 1). Враховуючи, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 2 422,40 гривень. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України). Згідно ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5, 6 ст.137 ЦПК України). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: Договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року, укладений між ТОВ «Факторинг Партнерс» та адвокатським об`днанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (ас 37-39); прайс-лист АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», затверджений рішенням Загальних зборів № 01-11/2023 від 01 листопада 2023 року (ас 41); заявка на надання юридичної допомоги № 278 від 01.04 2025 року (ас 43); витяг з акту № 9 про надання юридичної допомоги від 30.04.2025 року, згідно з якими АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» надало правову допомогу ТОВ «Факторинг Партнерс» щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за Кредитним договором № 97522 на загальну суму 13 000,00 грн (ас 44). Враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд доходить висновку про задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн, які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, суд звертає увагу, що вимога про стягнення витрат на правничу допомогу не є позовними вимогами в розумінні вимог ст. 4 ЦПК України.

Outcome: approved