Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

[PERSON] у грудні 2025 року звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 07.01.2007 по 13.01.2009 вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, з яким має спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду з відповідача були стягнуті аліменти на утримання доньки до її повноліття. [INFO] доньці виповнилося 18 років у зв`язку із чим стягнення аліментів на її утримання було припинено. Донька навчається на першому курсі фізичко-математичного факультету Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренка, на денній формі навчання, на бюджетній основі, отримує стипендію. Строк закінчення навчання 30.06.2029. На даний час вона працює в ліцеї Боромлянської сільської ради технічним працівником, заробітну плату отримує у мінімальному розмірі. За власний кошт та отримувані аліменти вона оплачує всі витрати пов`язані з навчанням дочки, витрати на транспорт, забезпечує доньку одягом, харчуванням, придбання підручників та інших речей необхідних для навчання. Власних коштів їй не буде вистачати на утримання доньки. Позивачка вважає, що відповідач також повинен надавати кошти на утримання доньки, оскільки він є працездатною особою, у лютому 2022 року був призваний на військову службу та по теперішній час проходить службу. Інших осіб на утриманні відповідач не має. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що донька потребує матеріальної допомоги, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову до суду, які стягувати до закінчення донькою навчання 30.06.2029 або до досягнення донькою 23-х років. Ухвалою суду від 12.12.2025 було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивачка подала заяву, в якій вказала, що просить суд справу розглянути без її участі, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але у судове засідання повторно не з`явився та не повідомив про причину неявки і не подав відзив. Згідно вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести по справі заочний розгляд. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом установлено, що позивачка та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Позивачка проживає разом із донькою по [ADDRESS] (а.с. 5-7). Згідно довідки виданої Сумським державним педагогічним університетом імені А.С. Макаренка від 01.12.2025 за № 27/26/2393 [PERSON] навчається на 1 курсі фізико-математичного факультету Сумського державного педагогічного університету імені А.С. Макаренка, на денній формі навчання, на держбюджетній основі. Строк навчання з 01.09.2025 по 30.06.2029 (а.с. 4). Таким чином, судом установлено, що [PERSON] є повнолітньою донькою позивачки та відповідача, продовжує навчання. У зв`язку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги. З довідки про доходи виданої відділом освіти Боромлянської сільської ради від 09.12.2025 за №03-12/11 вбачається, що позивачка працює на посаді прибиральниці службових приміщень у ліцеї Боромлянської сільської ради та її заробітна плата, з урахуванням податків, за період з січня 2024 по грудень 2024 склала 103364,45 грн (а.с. 13). Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення (стаття 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] у зв`язку з навчанням не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги і таку допомогу крім позивачки має надавати також і відповідач, виходячи з рівного обов`язку батьків утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання та у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач не надав суду доказів, на підтвердження незадовільного стану його здоров`я та доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу на навчання доньки. Таким чином, зважаючи на принцип диспозитивності цивільного судочинства, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 1 та 2 статті 199 СК України право на утримання повнолітні дочка, син, які продовжують навчання, мають до досягнення двадцяти трьох років і таке право припиняється у разі припинення навчання. Отже, аліменти з відповідача на утримання повнолітньої доньки підлягають стягненню з 10.12.2025 і до закінчення навчання [PERSON] , але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання судового рішення у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved