Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Представник позивача адвокат Брусенцова В.О., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Марганецького гірничо-збагачувального комбінату» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23.04.2025 року будучи в трудових відносинах з акціонерним товариством «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», внаслідок групового нещасного випадку донька позивача, [PERSON] отримала поранення не сумісні з життям, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно листа МОЗ України ДСУ «Дніпровське обласне бюро судово медичної експертизи» встановлена причина смерті: смерть наступила від ушкоджень внаслідок вибухової травми у вигляді множинних проникаючих осколкових поранень голови, тулубу та верхніх кінцівок, що є ушкодженнями несумісними з життям. Груповий нещасний випадок, внаслідок якого загинула донька позивача, стався під час руху службового автобусу МАЗ по території промислового майданчика відповідача внаслідок влучання FPV (дрону камікадзе) країни агресора російської федерації. Зазначені факти підтверджуються актом форми Н-1, згідно з п.7 якого висновком комісії встановлено, що нещасний випадок з [PERSON] визнано пов`язаним з виробництвом. Отже, смерть доньки позивача настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки та обумовлена неналежними виконанням відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці. Внаслідок втрати доньки позивачу завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач втратила єдину доньку. Звістка про смерть завдала глибоких моральних та душевних страждань, позивач зазнала сильне емоційне та психологічне потрясіння, яке відчуває по теперішній час і не може відновити свою душевну рівновагу. Після смерті доньки , нормальні життєві зв`язки позивача були знищені. Вона постійно відчуває почуття самотності та туги, постійно перебуває у напруженому психологічному стані. Тому представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 484480 гривень. 11.11.2025 року представник відповідача надав відзив на позов, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що даний нещасний випадок з донькою позивача стався не під час безпосередньо виконання трудових обов`язків на робочому місці, а під час пересування дорогою до роботи. FPV дрон не належить до АТ «Марганецький ГЗК», отже відповідач не несе відповідальності за смерть доньки позивача. Відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок військової агресії держави-окупанта проти України не можуть бути за обставинами цієї справи покладені на відповідач. 04.02.2026 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з акціонерним товариством «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат». Даний факт визнано сторонами, а тому в силу ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. 23.04.2025 року о 07-00 год. в наслідок групового нещасного випадку [PERSON] отримала поранення не сумісні з життям, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Пунктом 7 акту форми Н-1 від 04.08.2025 року висновком комісії встановлено, що нещасний випадок з [PERSON] визнано пов`язаним з виробництвом. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Томаківським відділом реєстрації актів цивільного стану у нікопольському районі Дніпропетровської області від 24.04.2025 року, актовий запис № 152, [PERSON] померла [INFO] у віці 46 років. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про шлюб. Статтею 3 Конституції України передбачається, що [PERSON] , її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров`я або смерть фізичної особи. Позивач ставить питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй смертю фізичної особи, тому право на відшкодування зазначеної шкоди виникло у позивача на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи членам її сім`ї. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). На думку суду відповідач АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди матері померлої, оскільки у зв`язку зі смертю [PERSON] внаслідок групового нещасного випадку при виконанні трудових обов`язків, мати померлої переносить моральні страждання, змінився ритм її життя, зі смертю єдиної доньки вона перенесла та переносить психоемоційний стрес і усвідомлення безповоротності втрати завдає позивачу душевного болю. Позивач втратила близьку людину та залишилася без її турботи, смерть доньки спричиняє їй хвилювання і по теперішній час, оскільки вона втратила єдину доньку. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Так, мати втративла єдину доньку, яка займала важливе місце в її житті. Її смерть спричинила психологічну травму позивачу. ЇЇ смерть однозначно спричинила втрату важливого життєвого зв`язку, який поновлений бути не може та відповідно завдає довготривалих та глибоких душевних страждань. Позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із втратою близької людини, порушено її нормальний спосіб життя, що потребує докладання додаткових зусиль для організації життя і побуту. Враховуючи наведене, а також виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму її життя, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 400 000 гривень, тим самим задовольняючи позов частково. Положенням ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Позивач подав позов про відшкодування моральної шкоди та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Отже, з урахуванням положення, п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року. З огляду, на суму стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 4000,00 грн..

Outcome: partial