Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

ПАТ «Страхова компанія «Граве Україна» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача витрати із виплати страхового відшкодування у розмірі 50740 гривень 50 копійок, а також судовий збір у розмірі 3028 гривень та судові витрати, пов`язані із оплатою професійної правової допомоги, у розмірі 6000 гривень. На обґрунтування позову покликається на те, що 06 листопада 2023 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» та Приватним підприємством «Паливна група «Оператор» укладено договір добровільного страхування «Граве КАСКО» №101096060 майнових інтересів власника транспортного засобу напівпричіпу «Everlast», н.з. [NUMBER] . 27 березня 2024 року о 13 год. 03хв. на А/Д М-10 Львів-Краковець, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Daf», н.з. [NUMBER] , який перебував у зчепленні з застрахованим транспортним засобом - напівпричіпом «Everlast», н.з. [NUMBER] (поліс ОСЦПВНТЗ ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» №АР/5803977; договір добровільного страхування «Граве КАСКО» №101096060), під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Kia Sportage », реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідно до постанови Яворівського районного суду Львівської області від 10 травня 2024 року по справі №944/2076/24 дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] . У результаті цієї пригоди був пошкоджений транспортний засіб страхувальника. Відповідно до Звіту №54 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу напівпричіпу «Everlast», н.з. [NUMBER] , становить 60682,50 гривень, а відповідно до рахунку на оплату №5/160 від 01 квітня 2024 року, рахунку на оплату №397 від 09 квітня 2024 року загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу напівпричіпу «Everlast», н.з. [NUMBER] становила 60440,00 гривень. Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 16 квітня 2024 року фахівцями ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» було складено страховий акт № 11.98034390.1/KOS, відповідно до якого загальний розмір страхового відшкодування становив 50740,50 гривень (60440,00 гривень 9699,50 гривень безумовної франшизи за договором каско = 50740,50 гривень). Відповідно до платіжної інструкції №0417126404 від 22 квітня 2024 року, платіжної інструкції №0417126405 від 22 квітня 2024 року ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу напівпричіпу «Everlast», н.з. [NUMBER] , в загальному розмірі 50740,50 гривень . Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» намагалося здійснити досудове врегулювання даного спору шляхом направлення претензії вих. № 1080-101096060 від 06 листопада 2024 року (копія додається) на адресу відповідача. Однак відповідач не сплатив суму боргу, жодної відповіді на претензію не надав. Таким чином, ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» не вдалося врегулювати даний спір самостійно, тому звернулося до суду з даним позовом. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 07 липня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не прибув, однак подав заяву про розгляд справи за відсутності представника, просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. 22 жовтня 2025 року від представника [PERSON] адвоката Домашовця В.С. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не прибули, про розгляд справи повідомлялися належним чином, а саме шляхом надсилання судової повістки смс повідомленням представнику відповідача на номер телефону, зазначений у клопотанні. Також про причини неявки суд не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності сторін. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 26 січня 2026 року, є дата складення повного судового рішення 02 льютого 2026 року. Оцінивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке. Суд встановив, що 06 листопада 2023 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» та Приватним підприємством «Паливна група «Оператор» укладено договір добровільного страхування «Граве КАСКО» №101096060 майнових інтересів власника транспортного засобу напівпричіпу «Everlast», номерний знак [NUMBER] . 27 березня 2024 року, о 13 год 03 хв на автодорозі М-10 Львів-Краковець, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Daf», номерний знак [NUMBER] , який перебував у зчепленні з застрахованим транспортним засобом - напівпричіпом «Everlast», номерний знак [NUMBER] (поліс ОСЦПВНТЗ ПрАТ «СК «ГРАВЕ Україна» №АР/5803977; договір добровільного страхування «Граве КАСКО» №101096060) під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Kia Sportage», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідно до постанови Яворівського районного суду Львівської області від 10 травня 2024 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні даної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. 16.04.2024 представник ПП "ПТ "Оператор" Кравець Ф.І. звернувся до СК «Гаве Україна» із відповідною заявою про страхове відшкодування, а також повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. За результатами Висновку експерта №54 від 10 квітня 2024 року вартість відновлювального ремонту напівпричіпа «Everlast ST3-12A102-391L03AS2W0», номерний знак [NUMBER] , на момент дослідження складає 60 682,50 грн, що підтверджується рахунками на оплату №5/160 від 01 квітня 2024 року та №397 від 09 квітня 2024 року. Ринкова вартість напівпричіпа «Everlast ST3-12A102-391L03AS2W0», номерний знак [NUMBER] , в цінах на 27.03.2024 року (без врахування пошкоджень отриманих внаслідок ДТП) становила 1829449, 50 грн. 16 квітня 2024 року СК «Граве Україна» було складено страховий акт №11.98034390.1/КОS, згідно з яким визначений розмір страхового відшкодування 50740, 50 грн (60440 грн - 9699, 50 грн безумовної франшизи за договором каско = 50740, 50 грн). 22 квітня 2024 року, СК «Граве Україна» здійснила виплати страхового відшкодування ТОВ «Львівська автобаза №1» у розмірі 4 420,02 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0417126404; на рахунок ТОВ «Еверласт» у розмірі 46 420, 50 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0417126405. 06.11.2024 [PERSON] була надіслана Претензія про відшкодування шкоди, у якій представник ПрАТ «СК «Граве Україна» просив відшкодувати у добровільному порядку страхове відшкодування у розмірі 50 740, 50 грн. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована і відповідних доказів відповідач суду не надав. Отже, ПрАТ «СК «Граве Україна» виплатило кошти ПП «ПГ» ОПЕРАТОР», яке є власником напівпричіпа «Everlast ST3-12A102-391L03AS2W0», номерний знак [NUMBER] та звернулось до суду з вимогою щодо відшкодування за рахунок відповідача в порядку регресу виплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 50 740 гривень 50 копійок, що підтверджено відповідними платіжними документами. Наведені вище суми не оспорювалися відповідачем у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно з ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). У п. 70 постанови ВП ВС від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц вказано, що згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника напівпричіпа «Everlast ST3-12A102-391L03AS2W0», номерний знак [NUMBER] , на час ДТП була застрахована ПАТ «СК «Граве Україна», тому після виконання страховиком покладеного на нього обов`язку з виплати страхувальнику страхового відшкодування, за наведених вище обставин, у страховика виникло право подати регресний позов до винної особи (відповідача), яким він і скористався. Таким чином, суд вважає, що позивачем доведені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 50 740 гривень 50 копійок. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача на користь ПАТ «СК «Граве Україна», суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 50 740 гривень 50 копійок, яка виплачена як страхове відшкодування на підставі договору добровільного страхування, а тому позов слід задовольнити. Вирішуючи питання судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви ПАТ «СК «Граве Україна» сплатило судовий збір в розмірі 3028, 00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 18 червня 2025 року. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому статтею 4 Закону України «Про судовий збір». Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 3028, 00 гривні. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 24 липня 2025 року представник ПАТ «СК «Граве Україна» адвокат Синюк С.Л. надіслав на адресу суду заяву про стягнення понесених судових витрат, у якій просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «СК «Граве Україна» понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. На підтвердження суми понесених судових витрат долучив договір про надання правничої допомоги №27 від 22 липня 2024 року, укладений між ПАТ «СК «Граве Україна» та Адвокатським Бюро «Синюк та партнери»; рахунок-фактуру №21 від липня 2025 року; патіжну інструкцію №1 за оплату юридичних послуг; Акт виконаних робіт від 09 липня 2025 року; детальний опис робіт, виконаних для надання правової допомоги від 09 липня 2025 року. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Таким чином, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача у розмірі 6 000 грн.

Outcome: approved