Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 травня 2024 року, 12 травня 2024 року та 21 травня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і [PERSON] було укладено кредитні договори № 00670-05/2024, № 19506-05/2024 та № 32989-05/2024 відповідно, які підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. 19 вересня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 19092024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстрів боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі: 22 440,00 грн за кредитним договором № 00670-05/2024 від 01 травня 2024 року; 15 750,00 грн за кредитним договором № 19506-05/2024 від 12 травня 2024 року; 8 250,00 грн за кредитним договором № 32989-05/2024 від 21 травня 2024 року. Всупереч умовам вказаних договорів, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, після відступлення права вимоги, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. У зв`язку з вказаними обставинами, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 46 440,00 грн і судові витрати. За ухвалою суду від 03 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; відповідач відзив на позов суду не направив. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 01 травня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 00670-05/2024, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора W0706, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 6 800,00 грн, строком кредитування 120 днів до 28 серпня 2024 року, зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 1,50 % в день (а.с.8-15, 16-18, 19). Також, 12 травня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 19506-05/2024, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора W3446, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5 000,00 грн, строком кредитування 120 днів до 08 вересня 2024 року, зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 1,50 % в день (а.с.36-43, 44-46, 47). 21 травня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 32989-05/2024, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора W3446, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2 500,00 грн, строком кредитування 120 днів до 17 вересня 2024 року, зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 1,50 % в день (а.с. 22-29, 30-32, 33). 19 вересня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 19092024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі: 22 440,00 грн за кредитним договором № 00670-05/2024 від 01 травня 2024 року; 15 750,00 грн за кредитним договором № 19506-05/2024 від 12 травня 2024 року; 8 250,00 грн за кредитним договором № 32989-05/2024 від 21 травня 2024 року (а.с. 50-54, 55, 56, 57). Згідно з розрахунком, заборгованість [PERSON] станом на 19 вересня 2024 року становить: - за кредитним договором № 00670-05/2024 від 01 травня 2024 року у розмірі 22 440,00 грн, з яких: 6 800,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 12 240,00 грн сума заборгованості за відсотками, 3 400,00 грн сума заборгованості за штрафними санкціями (а.с.20); - за кредитним договором № 19506-05/2024 від 12 травня 2024 року у розмірі 15 750,00 грн, з яких: 5 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 250,00 грн сума заборгованості за відсотками, 2 500,00 грн сума заборгованості за штрафними санкціями. З розрахунку вбачається, що відповідач в рахунок погашення заборгованості сплатив грошові кошти в розмірі 750,00 грн (а.с.48). - за кредитним договором № 32989-05/2024 від 21 травня 2024 року у розмірі 8 250,00 грн, з яких: 2 500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 500,00 грн сума заборгованості за відсотками, 1 250,00 грн сума заборгованості за штрафними санкціями (а.с.34). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами договорів досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаних договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними договорами не виконав, у передбачений у договорах строк кошти (суми кредиту) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основними зобов`язаннями, яка складається із тіла кредиту: - за кредитним договором № 00670-05/2024 від 01 травня 2024 року - 6 800,00 грн; - за кредитним договором № 19506-05/2024 від 12 травня 2024 року - 5 000,00 грн; - за кредитним договором № 32989-05/2024 від 21 травня 2024 року - 2 500,00 грн; Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту за договорами № 00670-05/2024, № 19506-05/2024 і № 32989-05/2024 в загальній сумі становить 14 300,00 грн і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за кредитними договорами № 00670-05/2024, № 19506-05/2024 і № 32989-05/2024 суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року. Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Договори № 00670-05/2024, № 19506-05/2024 і № 32989-05/2024 були укладені у 2024 році, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії, передбачений пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний договір. Враховуючи, що Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року, а договори № 00670-05/2024, № 19506-05/2024 і № 32989-05/2024 були укладені у 2024 році, тобто після набрання чинності цим Законом, то суд дійшов висновку про нарахування процентної ставки у відповідності до чинного законодавства, виходячи зі встановленої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки у розмірі 1 %. Встановлені фактичні обставини в справі свідчать про те, що за умовами укладених між фінансовою установою і відповідачем договорів № 00670-05/2024, № 19506-05/2024 і № 32989-05/2024 дана фінансова установа надала позичальнику суму кредиту, а останній зобов`язувалася повернути наданий кредит у повному обсязі у визначений договорами строк до 28 серпня 2024 року, 08 вересня 2028 року і 17 вересня 2025 року відповідно. За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню відсотки: - за кредитним договором № 00670-05/2024 від 01 травня 2024 року у розмірі 8 160, 00 грн, виходячи з розрахунку:6 800,00 грн (сума кредиту) х 120 днів (строк кредитування) х 1%; - за кредитним договором № 32989-05/2024 від 21 травня 2024 року у розмірі 3 000, 00 грн, виходячи з розрахунку:2 500,00 грн (сума кредиту) х 120 днів (строк кредитування) х 1%; - за кредитним договором № 19506-05/2024 від 12 травня 2024 року у розмірі 5 250,00 грн, виходячи з розрахунку: 5 000,00 грн (сума кредиту) х 120 днів (строк кредитування) х 1% - 750 грн (кошти сплачені відповідачем). Таким чином, оскільки відповідач умови кредитних договорів належним чином не виконував, жодних заперечень щодо цього суду не надав, право вимоги за цими договорами перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] заборгованість: - за кредитним договором № 00670-05/2024 від 01 травня 2024 року у розмірі 14 960,00 грн, з яких: 6 800,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 160,00 грн сума заборгованості за відсотками; - за кредитним договором № 19506-05/2024 від 12 травня 2024 року у розмірі 10 250,00 грн, з яких: 5 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 5 250,00 грн сума заборгованості за відсотками; - за кредитним договором № 32989-05/2024 від 21 травня 2024 року у розмірі 5 500,00 грн, з яких: 2 500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 3 000,00 грн сума заборгованості за відсотками; що в загальному розмірі становить 30 710,00 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача штрафних санкцій за кредитними договорами № 00670-05/2024, № 19506-05/2024 і № 32989-05/2024 суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Дію воєнного стану продовжено і він діє в Україні по теперішній час. Згідно з розрахунками позивача, останнім визначено розмір штрафних санкцій у зв`язку із порушенням відповідачем грошового зобов`язання: за кредитним договором № 00670-05/2024 у розмірі - 3 400,00 грн; за кредитним договором № 19506-05/2024 у розмірі - 2 500,00 грн; за кредитним договором № 32989-05/2024 у розмірі 1 250,00 грн. Однак, враховуючи період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, який включає період дії воєнного стану, то суд, враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині. Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 002,37 грн, виходячи з розрахунку: 30 710,00 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 3 028 грн (сума сплаченого судового збору) / 46 440,00 грн (розмір заявлених позовних вимог).

Outcome: partial