Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Салтівського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] про зміну способу та розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) починаючи стягнення від дня пред`явлення заяви до суду і до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення нею (донькою) повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 13 червня 2009 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем .В шлюбі народилася дитина (донька) - [PERSON] [INFO] . З 2011 року шлюб було розірвано, а донька [PERSON] проживає разом зі мною - [PERSON] . У другому шлюбі в неї народилася друга дитина - донька - [PERSON] , [INFO] , яка теж потребує забезпечення і таке забезпечення має бути достатнім. На підставі виконавчого листа № 2-4389/11, виданого 19.08.2011 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] , [INFO] аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 07.06.2011 року і до досягнення дитиною повноліття, начальником відділу державної виконавчої служби Печенізького районного управління юстиції Харківської області Макогон Г.В. відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Відповідач іншої матеріальної допомоги окрім визначених судом аліментів не надає, тривалий час ухиляється від утримання дитини, хоча має таку можливість, так як є працездатною особою, може працювати та отримувати дохід. Наразі Відповідач є військовослужбовцем, працевлаштований та отримує дохід. Домовленості щодо способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати дитину неодноразово обговорювалися, але відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дитину та не надає матеріальної підтримки належним чином. Через суттєві зміни здоров`я, матеріального та сімейного стану, позивачка звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 11.11.2025 позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків. 12.11.2025 на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків з доданими документами та уточненою позовною заявою. Ухвалою суду від 13.11.2025 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою суду від 12.01.2026 здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу та розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали. В судовому засіданні відповідач позов визнав, повідомив, що останні три місяці добровільно сплачує 1/4 частину доходу на утримання доньки. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , та [PERSON] перебували у зареєстрованому 13 червня 2009 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву,Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області шлюбі, актовий запис № 87. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Борщівської сільської ради Печенізького району Харківської області 10 жовтня 2015 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб актовий запис №2. [PERSON] , [INFO] після реєстрації шлюбу обрала прізвище « [PERSON] ». Згідно з рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19.08.2011, винесеним у цивільній справі № 2-4389/2011, стягнуто з [PERSON] , [INFO] аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 07.06.2011 і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 300 (триста) гривень щомісячно, до досягнення [PERSON] трирічного віку, тобто [INFO] починаючи з 07.06.2011. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, з положень ст.192 СК України слідує, що можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів можлива лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Відтак, особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, відповідно до положень ст.192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014року у справі № 6-143цс-13,відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182,184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15 травня 2006 року№ 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1ст.182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено у 2026 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2026 року становить 3512 гривень. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Позивач, як одержувач, довела свої вимоги щодо необхідності зміни способу стягнення аліментів, які відповідач визнав, суд погоджується з тим, що розмір, присуджених до стягнення аліментів, на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки на даний час збільшилися потреби у забезпеченні, розвитку, навчанні та вихованні дитини. Також судом враховуються зміни, внесені до Сімейного кодексу України з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, а тому визначений рішенням суду розмір аліментів на теперішній час є нижчим, ніж встановлено законом. Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, з урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд доходить висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать матеріального становища відповідача і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Відтак, позовна заява підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати у розмірі 1211 грн. 20 коп. підлягають стягненню в дохід держави з відповідача, оскільки позивач, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved