Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на будинок [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що будинок належить йому на підставі акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння , затвердженого рішенням виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області за № 143/6 від 20.05.1986. Оскільки право власності на житловий будинок набувалося позивачем до введення в дію Державного реєстру речових прав, Реєстру прав власності на нерухоме майно, тобто до 2013 року, воно не зареєстровано в цих реєстрах. На цей час у позивача виникла необхідність у отриманні витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим [PERSON] звернувся з відповідною заявою до Департаменту реєстрації Харківської міської ради. Державним реєстратором за результатами розгляду заяви винесено рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій у зв`язку із наявністю суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Вказане рішення мотивовано тим, що під час розгляду заяви та доданих до неї документів державним реєстратором було здійснено консолідований пошук інформації в Державному реєстрі речових прав та реєстрах до 2013 року стосовно реєстрації речових прав на заявлений об`єкт нерухомого майна та встановлено, що інформація про реєстрацію у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутня. У зв`язку з чим, позивач за захистом своїх прав звернувся до суду. Ухвалою судді Демченко І.М. від 25.11.2025 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. 07.01.2026 до суду надійшла заява начальника Куп`янської міської військової адміністрації А.Беседіна за вих № 3.5/5529 від 28.11.2025 про розгляд справи без участі представника адміністрації за наявними в матеріалах справи документами. Позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Суд, з`ясувавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради за № 80650828 від 03.09.2025 [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що подані документи не дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Вперше державна реєстрація права власності на житлові будинки та споруди запроваджена Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56). Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель та споруд, а також державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки та споруди не залежало від їх державної реєстрації. Вищевказаною Інструкцією визначалося, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Об`єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під будинком, як об`єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком № 1. Додатком № 1 до вищевказаної Інструкції визначено Перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, зокрема: нотаріально посвідчені договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затверджений виконкомом місцевої Ради акт про прийняття будинку в експлуатацію. Рішенням виконавчого комітету Куп`янської міської ради № 258/6 від 16.06.1981 за результатами розгляду заяви [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , про перебудову будинку, встановлено, що обстеженням будинку за вказаною адресою, який належить заявнику, констатовано його непридатність для проживання, у зв`язку з чим [PERSON] дозволено на цій земельній ділянці побудувати новий будинок замість старого у відповідності до технічної документації, виданої технічним бюро архітектора м.Куп`янська. Рішенням виконавчого комітету Куп`янської міської ради № 258/10 від 16.06.1981 [PERSON] дозволено будівництво індивідуального житлового будинку по типовому проекту 184-24-14 загальною площею 57,3 кв.м за адресою: [ADDRESS] . 10.07.1981 архітектором м.Куп`янська Харківської області на підставі рішення виконавчого комітету Куп`янської міської ради № 258/10 від 16.06.1981 надано дозвіл на проведення робіт із індивідуального будівництва на земельній ділянці [ADDRESS] . Строк закінчення робіт 16.07.1984. Актом про закінчення будівництва та прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння забудову садиби [PERSON] , яка знаходиться у [ADDRESS] , прийнято в експлуатацію. Рішенням виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області за № 143/6 від 20.05.1986 затверджено вищевказаний акт та визначено, що будинок побудовано відповідно до типового проекту 184-24-14, загальна площа 83, 6 кв.м, житлова площа 57,3 кв.м. Вищевказане домоволодіння 25.03.1986 в цілому на праві особистої приватної власності зареєстроване Куп`янським бюро технічної інвентаризації за [PERSON] . Таким чином, [PERSON] набув право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] . На час створення та набуття у власність вищевказаного домоволодіння виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Частина четверта статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" містить припис стосовно того, що будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом. Частиною третьою статті 3 Закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1.реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2.на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. До 2013 року реєстрація права власності на житлові будинки, квартири проводилася Бюро технічної інвентаризації, із видачею про це документів (Витягів) або проставленням відповідних штампів (відміток) на самому документі. Така реєстрація проводилася БТІ в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (в якому реєструвалися виключно квартири, будинки, приміщення). На даний час КП «Куп`янське БТІ» не здійснює господарську діяльність, його будівля повністю зруйнована, база даних та архівні справи знищені внаслідок збройної агресії рф. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 дійшла висновку, що особа, яка до 01 січня 2013 року придбала нерухоме майно за договором купівлі-продажу, дарування тощо, державну реєстрацію якого було належним чином здійснено, стала власником такого нерухомого майна з моменту державної реєстрації відповідного договору незалежно від того, чи здійснила ця особа в подальшому державну реєстрацію свого права власності. Таким чином, у випадку позивача документ (дозвіл на перебудову індивідуального житлового будинку), що посвідчує набуття такого права та позначка на ньому, яка свідчить про проведення державної реєстрації до 01.01.2013 збережений в оригіналі, та був долучений до пакету документів, з яким останній звертався до державного реєстратора у відповідності до норм чинного законодавства, для проведення державної реєстрації речового права на об`єкт нерухомого майна. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема: 1) визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до статей 2, 318 ЦК України річ (майно) може знаходиться у власності зокрема фізичних осіб. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За положеннями ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ч.1 ст.321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Право власності є непорушним. Частиною першою статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах не заборонених законом, зокрема з правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Велика палата Верховного суду у постанові від 19.05.2020 року у справі № 916/1608/18 дійшла висновку, що це правило за аналогією закону має застосовуватися не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно, але лише за умови, що право на майно не зареєстроване за іншою особою. У пункті 85 постанови Великої палати Верховного суду від 19.05.2020 року у справі № 916/1608/18 зазначено, що за позовом про визнання права власності на будівлю, споруду, право на яку ні за ким не зареєстровано, належним відповідачем є власник земельної ділянки, на якій така будівля, споруда розташована. Таким чином, позов пред`явлено до належного відповідача, оскільки будинок розташований в межах Куп`янської міської територіальної громади. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. З початку повномасштабної війни 24.02.2022 громадяни, які мають у власності об`єкти нерухомого майна на територіях областей, де відбуваються бойові дії, право власності на які оформлене до 2013 року, стикаються з неможливістю провести операції з власною нерухомістю, отримати компенсацію за пошкоджене чи зруйноване майно, зареєструвати право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки значна частина архівів в населених пунктах, які знаходяться в зоні активних бойових дій чи на тимчасово окупованих територіях, на даний час недоступна або знищена, одним із способів підтвердити право власності на таке майно залишається визнання права власності в судовому порядку. Державна реєстрація у цьому випадку здійснюється на підставі рішення суду. На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та підстав позову, оцінивши наявні у справі докази на предмет їх належності, достовірності та достатності, аналізуючи встановлені у справі обставини, беручи до уваги, що у позивача відсутня можливість одержати у КП «Куп`янське БТІ» відповідні документи у зв`язку з його повним знищенням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на домоволодіння,оскільки це не призведе до порушення прав, свобод та інтересів інших осіб і є єдиним можливим способом захисту його прав та законних інтересів.

Outcome: approved