Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, та стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування позову позивач вказує, що 10.11.2002 року між нею та відповідачем у справі було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом з позивачем в орендованій квартирі та продовжує навчатись. Натомість, відповідач відмовляється добровільно приймати участь в утриманні дочки, яка навчається. Так, позивач вказує, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.08.2022 року було вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000,00 грн. та на утримання сина, який продовжує навчання [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 грн. в місяць. Повнолітня дочка сторін - [PERSON] , [INFO] , досягла 18 років, однак продовжує навчатись та перебуває на утриманні позивача. В період навчання дитина потребує матеріальної допомоги, а тієї допомоги, що надає позивач не вистачає для забезпечення нормального харчування та проживання. Розмір заробітної плати позивача становить 6750,00 грн. в місяць, якої не вистачає на оплату навчання дитини та на її основні потреби. На даний час [PERSON] навчається у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут ім. Ігоря Сікорського» на платній формі навчання на 2 курсі. Позивач самостійно оплачувала за її навчання, відповідач участі в оплаті приймати не хотів. Так, за навчання повнолітньої дочки позивач оплатила за 2024-2025 навчальний рік 41900,00 грн., що відповідає умовам договору про надання платної освітньої послуги, а тому позивач вважає за необхідне розділити вказану суму порівну між сторонами. Крім цього, позивач вказує, що спільна дочка сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, однак вона не в змозі самостійно утримувати спільну доньку, у зв`язку з чим разом з дочкою опинилися у скрутному матеріальному становищі. Натомість, відповідач який є здоровим та працездатним, може сплачувати аліменти в розмірі 5000,00 грн. в місяць на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , оскільки позивач несе великі витрати на оренду квартири, де проживає, сплачує близько 4190,00 грн. в місяць за навчання дитини. Крім цього, потрібні кошти на харчування, одяг для дочки, проїзд дочки до місця навчання. Обґрунтовуючи вказаними обставинами свої позовні вимоги, позивач просила суд стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на повнолітню дитину, що продовжує навчання, дочку - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати пред`явлення позову та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох річного віку. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача на її користь, половину вартості додаткових витрат на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , в сумі 20950,00 грн. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.09.2025 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник відповідача адвокат Ткачук О.В. подав відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги визнає частково. Так, представник відповідача вказує на, що позивачем не доведено оплату за навчання дитини в розмірі 41900,00 грн., оскільки долученими до матеріалів справи доказами підтверджено сплату на загальну суму 29330,00 грн., а тому вважає позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат безпідставними та просив в цій частині позовних вимог відмовити. На підставі викладеного, у поданому до суду відзиві на пред`явлений позов, представник відповідача просив позовні вимоги позивача задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на навчання дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000,00 грн. щомісячно до закінчення навчання, або до досягнення двадцяти трьох річного віку. Залежно від того, яка обставина настане першою. Крім цього, в решті позовних вимог просив відмовити. Позивач подала відповідь на відзив відповідача, в якому виклала свої доводи та обґрунтування на спростування позиції відповідача. Зокрема, позивача вказує, що відповідач не надає жодної добровільної допомоги дітям, не бере участі у витратах на навчання та інші потреби дітей, а тому просила відхилити доводи відповідача, викладені у відзиві та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.07.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 10.11.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ковельського міського управління юстиції, актовий запис за № 521, було розірвано. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, [PERSON] народилась [INFO] , а її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», [PERSON] є студенткою 2 курсу, групи СА-42 факультету соціології і права, денної форми навчання та навчається за контрактом. Закінчення університету 30.06.2028 року. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України встановлено, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно вимог ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідач не подав суду доказів того, що він не має ніяких доходів. Докази, подані ним на підтвердження стану його доходів довідки форми ОК-5 та ОК-7 про сплату страхових платежів, не дають підстав для висновку про те, що він не має змоги працювати та отримувати відповідні доходи, в тому числі й для утримання повнолітньої дочки. Таким чином вбачаються підстави для стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі. Відповідач має вік 44 роки, не подав доказів існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, доказів існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчатись, в розмірі 3000 грн. щомісячно. Позивач не довела, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки в запропонованому нею розмірі. При цьому, в обґрунтування заявленого розміру аліментів 5000,00 грн. позивач покликається на ті ж обставини, що й для стягнення додаткових витрат на дитину. Разом з тим, відповідач не довів, що він не має жодних доходів та не спроможний сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. На переконання суду, такий розмір аліментів буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Таким чином, з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на тримання повнолітньої дочки, у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з 27.08.2025 року і до припинення навчання, тобто до 30.06.2028 року, але не довше як до досягнення останньою двадцяти трьох років. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, за змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно . Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Позивач подала суду докази того, що за період навчання в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» Крайнік Марини В`ячеславівни, до повноліття останньої, позивач понесла додаткові витрати і такі витрати склали для позивача 29330,00 грн. Зазначені обставини повністю підтверджуються відповідними платіжними інструкціями. Позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину в розмірі 20950,00 грн., у зв`язку з понесенням таких витрат в розмір 41900,00 грн., не доведено будь-якими доказами, а тому до задоволення не підлягають. Позивач не підтвердила документально понесені нею витрати на оплату навчання дочки в сумі 41900,00 грн. Однак, підтвердженою сумою таких витрат є 29330,00 грн. Твердження представника відповідача про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину у зв`язку з відсутність доказів, є безпідставними, оскільки позивачем надано суду докази оплати таких витрат в розмірі 29330,00 грн. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 1/2 частини додаткових витрат, які були понесені до повноліття дочки та документально підтверджені, що були пов`язані з оплатою навчання, з метою здобуття освіти дочкою - [PERSON] в сумі 14665,00 грн. підлягає до задоволення, оскільки ці витрати відносяться до додаткових в розумінні ст. 185 СК України, так як викликані особливими обставинами. Крім цього, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial