Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Заявниця [PERSON] , звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт постійного її проживання разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] . Заява мотивована тим, що заявниця є племінницею [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . За життя спадкодавиці, заявниця здійснювала за нею догляд, відповідно до нотаріально посвідченого Договору довічного утримання від 29.01.2011. Згідно з цим Договором право власності на 1/2 частку житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , перейшло до набувача - [PERSON] з моменту посвідчення такого договору, із одночасним встановленням заборони відчуження зазначеної частки на строк життя відчужувача [PERSON] . Відомості про право власності та обтяження внесені до державних реєстрів у порядку, передбаченому законодавством; відповідні реквізити містяться в матеріалах договору. Натомість набувач за договором зобов`язалася повністю утримувати відчужувача, надаючи щомісячне матеріальне забезпечення з утриманням (доглядом) у розмірі, визначеному сторонами як еквівалент одному мінімальному розміру пенсії за віком; забезпечити відчужувачу довічне безоплатне проживання у відчуженій 1/2 частині житлового будинку з правом користування усіма допоміжними приміщеннями, надвірними будівлями та земельною ділянкою, на якій розташований будинок; надавати харчування у достатній кількості, а у разі потреби - організовувати лікування та придбання лікарських засобів за медичними призначеннями. Зміст указаних обов`язків зумовлював фактичне спільне проживання заявниці зі спадкодавицею, ведення спільного побуту та щоденний догляд за [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, із земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,4394 га, кадастровий номер 6322083000:04:001:0356, а також майна побутового призначення, яке залишилось у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Заявниця вказує, що на момент відкриття спадщини вона постійно проживала разом зі [PERSON] у будинку [ADDRESS] , вела з нею спільний побут, здійснювала догляд, а після смерті організувала поховання та реєстрацію смерті. Так, згідно з відривним талоном для заявника № AEC/2024-000000317-004-03, сформованого 03.01.2024, виданого послуги 04.01.2024, ЦНАП Малоданилівської селищної ради, вбачається, що реєстраційні дії здійснювала саме заявниця [PERSON] . Окремої заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк заявниця не подавала, виходячи з приписів цивільного законодавства щодо презумпції прийняття спадщини особою, яка постійно проживала зі спадкодавцем на час її відкриття. 22.09.2025 заявниця звернулась до Дергачівської державної нотаріальної контори із заявою про реєстрацію спадщини після смерті [PERSON] . За результатом звернення відкрито спадкову справу № 242/2025, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру № 82615698, реєстраційний запис 74622369. Інші спадкоємці відсутні; жодна інша особа із заявами про прийняття спадщини не зверталась. Вказала, що спір про право відсутній. Заявниця та її представник, адвокат Яковлєва Л.І., зверталися до Малоданилівської селищної ради з адвокатськими запитами від 04.08.2025 та 11.08.2025 з метою одержання офіційного підтвердження факту спільного проживання та відомостей про зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] , однак отримати вичерпну інформацію не вдалося. Орган місцевого самоврядування, пославшись на обмеження законодавства про персональні дані, відмовився надавати персоналізовані дані. На прохання обстежити домоволодіння з метою встановлення фактичних обстави проживання разом зі спадкодавицею, депутат Малоданилівської селищної ради обмежився складанням Акта про фактичне проживання за підписами сусідів. Додатково, на запит нотаріуса від 22.09.2025 рада орган місцевого самоврядування підтвердив лише факт реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та її зняття з реєстрації, у зв`язку зі смертю, без надання відомостей про фактично проживаючих у будинку осіб. За таких умов отримати належне документальне підтвердження позасудовим шляхом об`єктивно неможливо, у зв`язку з чим [PERSON] звернулася з такою заявою до суду. Ухвалою Дергачівського районого суду Харківської області відкрито провадження у справі у порядку окремого провадження провадження, призначено судове засідання. У судове засідання заяниця та її представник не з`явилися, представник заявниці надала до суду заяу, в якій просила справу розглянути без неї та заяаниці. Вказала, що заяу підтримує та просила її задовольнити, також додала письмові пояснення заявниці [PERSON] , в яких остання виклала пояснення щодо розгляду справи, а також просила розгляд справи провести за її відсутності, заяву просила задовольнити, з підстав викладених у ній. Заінтересована особа Дергачівська державна нотаріальна контора Харківської області у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за відсутності представника Дергачівської державної нотаріальної контори та прийняти рішення на розсуд суду. Також зазначила, що Дергачівська державна нотаріальна контора у цій справі не може бути заінтересованою особою, а може бути залучена лише у якості третьої особи, оскільки процесуальна заінтересованість нотаріуса відсутня у предметі спору та реалізації прийнятого рішення. На виконання ухвали суду Дергачівська державна нотаріальна контора Харківської області надала до суду копію спадкової справи №242/2025, з якої вбачається, що після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а також вказано, що після її смерті із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася племінниця спадкодавця [PERSON] , якій було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим що нею було пропущено строк для звернення, а також через те, що вона за однією адресою із спадкодавицею зареєстрована не була. Заінтересована особа представник Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області у судове не з`явилася, надала до суду заяву, в якій проти задоволення заяви не заперечувала та просила провести судовий розгляд за відсутності представника Малоданилівської селищної ради. Свідок [PERSON] , у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та заявниці. Знала померлу [PERSON] багато років, стосунки мали дружні. Часто бувала у неї вдома, допомогала по господарству. Пояснила, що [PERSON] проживала з [PERSON] приблизно останні 5-6 років удвох постійно, іноді приходив до них чоловік [PERSON] . Окрім [PERSON] нікого більш не бачила поряд з [PERSON] . Ховали [PERSON] дійсно [PERSON] та її чоловік. Свідок [PERSON] , у судовому засіданні пояснив, що він є сусідом заявниці, підтримують сусідські відносини. Вказав, що знав багато років тітку [PERSON] . Проживає по сусідству 15 років. [PERSON] проживала разом зі своєю тіткою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , постійно аж до самої її смерті. Похованням займалася також [PERSON] . Свідок [PERSON] , у судовому засіданні пояснила, що вона була подругою [PERSON] , яка померла [INFO] вказала, що знає [PERSON] з 1981 року, а з [PERSON] - навчалися у школі. [PERSON] проживала разом зі своєю тіткою [PERSON] постійно, в усьому їй допомогала, піклувалася про неї. Також вказала, що окрім неї у [PERSON] нікого не було. Проживати [PERSON] почала з тіткою приблизно з 2020 року, або раніше. Свідок навідувалася до них у гості раз на тиждень, або через день. Поховання організовувала також [PERSON] . Вислухавши пояснення заявника та свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 03.01.2024 Малоданилівською селищною радою Харківського району Харківської області, Довідкою про причину смерті (форма № 106/о) № 600 від 27.12.2023, виданою КНП «Обласна клінічна лікарня» Харківської обласної ради (а.с. 13-14). Відповідно до нотаріально посвідченого Договору довічного утримання від 29.01.2011 року, укладеного між заявницею [PERSON] , та померлою [PERSON] , право власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , перейшло до набувача [PERSON] з моменту посвідчення договору, з одночасним встановленням заборони відчуження зазначеної частки на строк життя відчужувача [PERSON] . Відомості про право власності та обтяження внесені до державних реєстрів у порядку, передбаченому законодавством; відповідні реквізити містяться у матеріалах договору. [PERSON] за договором зобов`язалася повністю утримувати [PERSON] , надаючи щомісячне матеріальне забезпечення з утриманням (доглядом) у розмірі, визначеному сторонами як еквівалент одному мінімальному розміру пенсії за віком; забезпечити відчужувачу довічне безоплатне проживання у відчуженій 1/2 частині житлового будинку з правом користування всіма допоміжними приміщеннями, надвірними будівлями та земельною ділянкою, на якій розташований будинок; надавати харчування у достатній кількості, а у разі потреби - організовувати лікування та придбання лікарських засобів за медичними призначеннями (а.с. 11-12, 16-18). Згідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 01.08.2025 [PERSON] також належала земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 2,4394 га, за кадастровим №6322083000:04:001:0356, зареєстрована за номером запису про право власності (у державному реєстрі прав) №34835754, яка перебуває у ТОВ Агрофірми «АСТАРТА» (код ЄДРПОУ: 31618993) на праві оренди земельної ділянки від 03.12.2014, номер запису про право у держреєстрі прав -34835810 (а.с. 18). Відповідно до спадкової справи №242/2025, наданої на виконання ухвали суду про витребування, Дергачівська державна нотаріальна контора Харківської області з якої вбачається, що після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а також вказано, що після її смерті із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася племінниця спадкодавця [PERSON] , якій було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим що нею було пропущено строк для звернення, а також через те, що вона за однією адресою із спадкодавицею зареєстрована не була (а.с. 38-60). [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Інших зареєстрованих осіб не значиться (а.с. 59). Заявниця зареєстрована за іншою адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Тобто на час смерті [PERSON] , яка сталася [INFO] , [PERSON] не була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 12 ч. 1, 3; 13 ч. 1; 76 ч. 1; 77 ч.1; 79; 80; 81 ч. 1; 83 ч. 1; 293 ч. 1, ч. 2 п. 5; 315 ч. 2 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає у порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно вимог ст. 1220 ч. 1; 1221 ч. 1; 1268 ч. 1, 3; 1269 ч. 1; 1270 ч. 1 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. частина житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в якому була зареєстрована та проживала [PERSON] , з відповідною частиною надвірних будівель належали [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області 16.11.1989 року за ресстром № 2-3281, зареєстрованого у Дергачівському міжміському бюро технічної інаентарітаації Харківської області 01.12.1989 року за реєстровим № 931 (а.с. 11-12). Той факт, що на час смерті [PERSON] з нею проживала [PERSON] підтверджують допитані у якості свідків сусіди [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - подруга померлої, які пояснили, що вони достовірно знають, що [PERSON] з 2020 року, проживала зі своєю рідною тіткою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , піклувалася про неї. Згідно з п. 4.10. п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. У такому випадку вказані обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Таким чином, законодавець в означеній ситуації висунув вимогу про обов`язковість і постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Підпунктом 4.11 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком. У відповідності до п.п. 3.21, 3.22. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідний висновок викладений у постанові Верховного суд від 12 квітня 2022 року у справі № 175/2730/20 провадження № 61-19265св21). Отже, заявником, після встановлення судом факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, достатньо подати нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, а не заяву про прийняття спадщини (адже вона її фактично прийняла відповідно до норм ст. 1268, 1270 ЦК), тому встановлення їй судом додаткового строку на прийняття спадщини не є необхідним. Відповідний висновок викладений і в постанові Верховний Суду від 14.04.2021 р. у цивільній справі №205/2102/19-ц (провадження № 61-872св21) Згідно частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. У справі встановлено, що заявниця постійно проживала разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини, на підставі наданих доказів і показань свідків але через те, що спадкодавець був зареєстрований за іншою адресою ніж заявниця, вона не змогла підтвердити цей факт у іншому порядку, аніж в судовому, і звернулася до суду із відповідною заявою. Постановою Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 зроблено правовий висновок, що згідно зі статтею 2 і гону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Касаційний цивільний суд погодився з позицією щодо встановлення факту постійного проживання позивача разом із спадкодавцем по день смерті останнього, що підтверджує наявність у позивача можливостей для вирішення його спадкових прав. Аналогічна позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18). Отже, вважаючи встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини, заява підлягає задоволенню, адже після встановлення факту постійного проживання заявника разом із спадкодавцем на день смерті останньої, вона вважатиметься такою, що прийняла спадщину, не обмежена жодними строками для оформлення спадщини, і відповідно, може отримати свідоцтво про право на спадщину. За таких обставин, суд вважає, що заява обгрунтована та підлягає задоволенню. Під час подання заяви заявниками було сплачено судовий збір, але з урахуванням предмету заяви, відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі у порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved