Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Представник позивача адвокат Марченко Руслан Григорович в інтересах позивача [PERSON] пред`явив до суду позов до відповідача, Фермерського господарства «Лосьове», про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі, в якому представник позивача просив: «1. Прийняти позовну заяву до розгляду. 2. Розірвати Договір оренди землі, укладений між [PERSON] та Фермерським господарством «ЛОСЬОВЕ» від 28 грудня 2019 року; 3. Стягнути з Фермерського господарства «ЛОСЬОВЕ», код ЄДРПОУ 40627689 на користь [PERSON] заборгованість по виплаті орендної плати за 2023 та 2024 роки в розмірі 7 000,00 грн. (сім тисяч гривень 00 коп.), пеню за несвоєчасне внесення орендної плати в розмірі 1 673,00 (одна тисяча шістсот сімдесят три грн. 00 коп.) інфляційні втрати у розмірі 508,34 грн. (п`ятсот вісім гривень 34 коп.) та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 137,22 грн. (сто тридцять сім гривень 22 коп.); 4. Стягнути з Фермерського господарства «ЛОСЬОВЕ», код ЄДРПОУ 40627689 на користь [PERSON] понесені судові витрати у розмірі 2 422,00 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 00 коп.)». В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача у позовній заяві зазначив про те, що відповідно до рішення 24-ї сесії 7-го скликання Семенівської міської ради Чернігівської області «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» 510 виданого 01 серпня 2019 року [PERSON] належить на праві приватної власності, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельна ділянка площею 2,0 га, яка розташована на території Семенівського району Чернігівської області. Вищевказану земельну ділянку з кадастровим номером 7424785000:07:001:1516, [PERSON] згідно договору оренди землі укладеного 28 грудня 2019 року (надалі-Договір), передала в оренду строком на десять років Фермерському господарству «Лосьове» (далі - Відповідач). 27 травня 2020 державним реєстратором Семенівської міської ради Чернігівської області Кайдаш А.А. в державному реєстрі речових прав за ФГ «ЛОСЬОВЕ» було зареєстровано інше речове право, а саме право оренди земельної ділянки строком до 28 грудня 2029 року. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі ЦКУ) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Укладений між Сторонами Договір передбачав ряд прав та обов`язків, як для орендодавця так і для орендаря. Так, п. 4.1. Сторони чітко визначили, що орендна плата вноситься у грошовій формі та розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок на рік, готівкою через касу орендаря або шляхом її перерахування на рахунок вказаний орендодавцем, з письмовим підтвердженням орендодавцем факту одержання коштів. Пунктом 4.2. Договору сторони визначили, що орендна плата вноситься у строк до 31 грудня кожного року оренди. Пунктом 4.6. Договору сторони також передбачили, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором справляється пеня у розмірі 0,1 % від несплаченої суми за кожний день прострочення. Також відповідно до підпункту 2 п. 9.4 Договору на орендаря покладався обов`язок своєчасно вносити орендну плату за користування земельною ділянкою. Нормами ст. 792 ЦКУ передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Відповідно до п. 4.1. та 4.2. Договору відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати орендодавцю 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, не пізніше 31 грудня кожного року. Однак відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою в 2023, 2024 роках та відповідно нехтує терміном зазначеним в п. 4.2. Договору оренди землі, який є його істотною умовою та своїм обов`язком своєчасно вносити орендну плату за користування земельною ділянкою визначеним підпунктом 2 п. 9.4 Договору. Станом на лютий 2025 року відповідачем, в рахунок погашення заборгованості за користування в 2023 та 2024 роках належною [PERSON] на праві приватної власності земельною ділянкою, не сплачено останній жодних грошових коштів. На неодноразові звернення [PERSON] до відповідача про здійснення повного розрахунку за Договором оренди останній відповідав відмовою. Стаття 629 ЦКУ встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦКУ зобов`язання мають виконуватися належним чином, належними Сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Вказані умови є істотними для зобов`язальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов договору. Земельним Кодексом України (далі ЗКУ), а саме статтею 96, встановлений обов`язок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма ЗКУ кореспондується відповідно зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі» (далі ЗУ «Про оренду землі»), яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в Договорі, а саме в підпункті 2 п. 9.1 Договору «Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати» та підпункті 2 п. 9.4 Договору «Орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату». Але, незважаючи на приписи чинного законодавства України та на умови Договору оренди, Відповідач не виявив доброї волі для вирішення цього спору у позасудовому порядку. На момент пред`явлення позову зобов`язання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків є невиконаними. заборгованість по орендній платі за використання земельної ділянки у 2023 та 2024 складає 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок. На підставі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірвано за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. ст. 24, 25 Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Можливість дострокового розірвання Договору за рішенням суду також передбачена і умовами самого Договору (п.12.4.). Підпунктом 2 пункту 9.4. Договору встановлено обов`язок відповідача своєчасно сплачувати оренду плату, тобто до 31 грудня року оренди. В зв`язку з цим, прострочення виплати орендної плати за користування земельною ділянкою в 2023 та 2024 роках є невиконанням обов`язків Фермерським господарством «Лосьове», передбачених Договором, що відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для розірвання Договору оренди землі від 28 грудня 2019 року. Відповідно до ч. 1. ст. 2 Закону України «Про оренду землі» до інших законодавчих актів, що регулюють відносини щодо оренди земельної ділянки відносяться положення Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушення зобов`язань, а саме його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є підставою для розірвання договору. Загальною умовою виконання цивільно правових зобов`язань, відповідно до ст. 526 ЦК України, встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як вже було зазначено, умовами розрахунків по Договору, укладеним між [PERSON] та Фермерським господарством «Лосьове» було визначено виплату орендної плати в строк до 31 грудня кожного року оренди. А отже, порушення орендарем строків виплати орендної плати за користування земельною ділянкою в 2023 та 2024 роках є порушенням ст. 526 ЦК України, що відповідно до ст. 610, 611 ЦК України є також підставою для розірвання договору оренди від 28 грудня 2019 року. Згідно п. 2 ст. 651 ЦК України, Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. При погоджені з відповідачем строку сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, який відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» є істотною умовою договору оренди землі, [PERSON] розраховувала на отримання необхідних їй обігових грошових коштів. А отже в зв`язку з порушенням строку сплати орендної плати, [PERSON] була позбавлена можливості отримання матеріальних благ, на які вона розраховувала при укладені Договору. Відповідно до правової позиції викладеної Верховним судом у постанові від 01.04.2020 р. у справі N 623/3443/16-ц згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена надалі заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Доводи касаційної скарги про те, що позивач не звертався до ТОВ з вимогами щодо сплати орендної плати та не надав реквізитів, на які повинна перераховуватись орендна плата за користування земельною ділянкою, є необґрунтованими, оскільки відповідно до частини першої статті 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора. У відповідності зі ст. 611 ЦК України, та п. 4.6. Договору за несвоєчасне внесення орендної плати, відповідач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,1 % несплаченої суми за кожен день прострочення, що при сумі основного боргу 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок станом на 25 лютого 2025 року складає 1 673 (одна тисяча шістсот сімдесят три) гривні 00 копійок. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В зв`язку з цим відповідач зобов`язаний сплатити інфляційні втрати у розмірі 508 (п`ятсот вісім) гривень 34 копійки та 3 % річних від простроченої суми, що складає 137 (сто тридцять сім) гривень 22 копійки. Ухвалою судді від 04 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 30 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, доручила представляти свої інтереси в суді адвокату Марченку Руслану Григоровичу. У судове засідання представник позивача - адвокат Марченко Руслан Григорович не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду подав письмову заяву, згідно відомостей якої просив провести розгляд цивільної справи за відсутності позивача та його представника за наявними у справі матеріалами та винести заочне рішення. Представник відповідача, Фермерського господарства «Лосьове», у судове засідання не з`явився. Відповідач належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання через кабінет «Електронного суду», про поважні причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд вважає за необхідне розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного підприємство «Стара Гутка», у судове засідання не з`явився. Третя особа належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання через кабінет «Електронного суду», про поважні причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, тому суд вважає за необхідне розглянути справу без її участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за наступних встановлених судом обставин. У справі встановлено, що відповідно до рішення 24-ї сесії 7-го скликання Семенівської міської ради Чернігівської області «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» № 510 виданого 01 серпня 2019 року [PERSON] належить на праві приватної власності, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельна ділянка площею 2,0 га, яка розташована на території Семенівського району Чернігівської області. Вищевказану земельну ділянку з кадастровим номером 7424785000:07:001:1516, [PERSON] згідно договору оренди землі укладеного 28 грудня 2019 року (надалі-Договір), передала в оренду строком на десять років Фермерському господарству «Лосьове» (далі - Відповідач). 27 травня 2020 державним реєстратором Семенівської міської ради Чернігівської області Кайдаш А.А. в державному реєстрі речових прав за ФГ «ЛОСЬОВЕ» було зареєстровано інше речове право, а саме право оренди земельної ділянки строком до 28 грудня 2029 року. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі ЦКУ) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Укладений між Сторонами Договір передбачав ряд прав та обов`язків, як для орендодавця так і для орендаря. Так, п. 4.1. Сторони чітко визначили, що орендна плата вноситься у грошовій формі та розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок на рік, готівкою через касу орендаря або шляхом її перерахування на рахунок вказаний орендодавцем, з письмовим підтвердженням орендодавцем факту одержання коштів. Пунктом 4.2. Договору сторони визначили, що орендна плата вноситься у строк до 31 грудня кожного року оренди. Пунктом 4.6. Договору сторони також передбачили, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором справляється пеня у розмірі 0,1 % від несплаченої суми за кожний день прострочення. Також відповідно до підпункту 2 п. 9.4 Договору на орендаря покладався обов`язок своєчасно вносити орендну плату за користування земельною ділянкою. Нормами ст. 792 ЦКУ передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Відповідно до п. 4.1. та 4.2. Договору відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати орендодавцю 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, не пізніше 31 грудня кожного року. Однак відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою в 2023, 2024 роках та відповідно нехтує терміном зазначеним в п. 4.2. Договору оренди землі, який є його істотною умовою та своїм обов`язком своєчасно вносити орендну плату за користування земельною ділянкою визначеним підпунктом 2 п. 9.4 Договору. Станом на лютий 2025 року відповідачем, в рахунок погашення заборгованості за користування в 2023 та 2024 роках належною [PERSON] на праві приватної власності земельною ділянкою, не сплачено останній жодних грошових коштів. На неодноразові звернення [PERSON] до відповідача про здійснення повного розрахунку за Договором оренди останній відповідав відмовою. Стаття 629 ЦКУ встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦКУ зобов`язання мають виконуватися належним чином, належними Сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Вказані умови є істотними для зобов`язальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов договору. Земельним Кодексом України (далі ЗКУ), а саме статтею 96, встановлений обов`язок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма ЗКУ кореспондується відповідно зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі» (далі ЗУ «Про оренду землі»), яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в Договорі, а саме в підпункті 2 п. 9.1 Договору «Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати» та підпункті 2 п. 9.4 Договору «Орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату». Але, незважаючи на приписи чинного законодавства України та на умови Договору оренди, Відповідач не виявив доброї волі для вирішення цього спору у позасудовому порядку. На момент пред`явлення позову зобов`язання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків є невиконаними. заборгованість по орендній платі за використання земельної ділянки у 2023 та 2024 складає 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок. На підставі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірвано за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. ст. 24, 25 Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Можливість дострокового розірвання Договору за рішенням суду також передбачена і умовами самого Договору (п.12.4.). Підпунктом 2 пункту 9.4. Договору встановлено обов`язок відповідача своєчасно сплачувати оренду плату, тобто до 31 грудня року оренди. В зв`язку з цим, прострочення виплати орендної плати за користування земельною ділянкою в 2023 та 2024 роках є невиконанням обов`язків Фермерським господарством «Лосьове», передбачених Договором, що відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для розірвання Договору оренди землі від 28 грудня 2019 року. Відповідно до ч. 1. ст. 2 Закону України «Про оренду землі» до інших законодавчих актів, що регулюють відносини щодо оренди земельної ділянки відносяться положення Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушення зобов`язань, а саме його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є підставою для розірвання договору. Загальною умовою виконання цивільно правових зобов`язань, відповідно до ст. 526 ЦК України, встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як вже було зазначено, умовами розрахунків по Договору, укладеним між [PERSON] та Фермерським господарством «Лосьове» було визначено виплату орендної плати в строк до 31 грудня кожного року оренди. А отже, порушення орендарем строків виплати орендної плати за користування земельною ділянкою в 2023 та 2024 роках є порушенням ст. 526 ЦК України, що відповідно до ст. 610, 611 ЦК України є також підставою для розірвання договору оренди від 28 грудня 2019 року. Згідно п. 2 ст. 651 ЦК України, Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. При погоджені з відповідачем строку сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, який відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» є істотною умовою договору оренди землі, [PERSON] розраховувала на отримання необхідних їй обігових грошових коштів. А отже в зв`язку з порушенням строку сплати орендної плати, [PERSON] була позбавлена можливості отримання матеріальних благ, на які вона розраховувала при укладені Договору. Відповідно до правової позиції викладеної Верховним судом у постанові від 01.04.2020 р. у справі N 623/3443/16-ц згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена надалі заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Доводи касаційної скарги про те, що позивач не звертався до ТОВ з вимогами щодо сплати орендної плати та не надав реквізитів, на які повинна перераховуватись орендна плата за користування земельною ділянкою, є необґрунтованими, оскільки відповідно до частини першої статті 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора. У відповідності зі ст. 611 ЦК України, та п. 4.6. Договору за несвоєчасне внесення орендної плати, відповідач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,1 % несплаченої суми за кожен день прострочення, що при сумі основного боргу 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок станом на 25 лютого 2025 року складає 1 673 (одна тисяча шістсот сімдесят три) гривні 00 копійок. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В зв`язку з цим відповідач зобов`язаний сплатити інфляційні втрати у розмірі 508 (п`ятсот вісім) гривень 34 копійки та 3 % річних від простроченої суми, що складає 137 (сто тридцять сім) гривень 22 копійки. Згідно п. 2 ст. 651 ЦК України, Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. При погоджені з Відповідачем строку сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, який відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» є істотною умовою договору оренди землі, [PERSON] розраховувала на отримання необхідних їй обігових грошових коштів. А отже в зв`язку з порушенням строку сплати орендної плати, [PERSON] була позбавлена можливості отримання матеріальних благ, на які вона розраховувала при укладені Договору. Відповідно до правової позиції викладеної Верховним судом у постанові від 01.04.2020 р. у справі N 623/3443/16-ц згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена надалі заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Доводи касаційної скарги про те, що позивач не звертався до ТОВ з вимогами щодо сплати орендної плати та не надав реквізитів, на які повинна перераховуватись орендна плата за користування земельною ділянкою, є необґрунтованими, оскільки відповідно до частини першої статті 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора. Таким чином, позов підлягає повному задоволенню. Через те, що позов підлягає повному задоволенню, відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1 937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) гривень 60 копійок, що підтверджується платіжною інструкцією № В6ЗВ-Е91С-7ВХ2-РРС2 від 25 лютого 2025 року (а. с. 1), та судові витрати на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved