Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором № 3858361 від 09.08.2021 у розмірі 25059,50 грн, суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13000. Позов обґрунтований тим, що 09.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та [PERSON] укладено договір № 3858361. За умовами даного договору відповідач отримала кредит у розмірі 3000 грн. Позивач зазначає, що кредитодавцем свої зобов`язання за договоромвиконані у повному обсязі шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок, вказаний відповідачем при укладенні договору. У подальшому позивач набув право вимоги до відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором внаслідок укладення низки договорів факторингу. Позивач зазначає, що відповідач взяті на себе зобов`язання за умовами договору не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість 25059 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 3000.00 грн; - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 22059 грн. Виходячи з викладеного, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Позивач разом з позовом подав заяву в якій просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судові засідання не з`являється, про дату та час судового розгляду повідомлялась судом завчасно та належним чином. Відзиву щодо заявлених позовних вимог або будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило. В подальшому, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України судом розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду, однак остання в судове засідання на вказану в оголошенні дату не з`явилась, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без її участі до суду не надіслала, про причини неявки суд не повідомила. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 09.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та [PERSON] укладено договір № 3858361, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 3000 грн. Договір укладено в електронному вигляді та підписано позичальником із застосування одноразового ідентифікатора F92638. Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Умовами кредитного договору передбачена видача кредитних коштів позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на картковий рахунок. Факт перерахування коштів за кредитним договором № 3858361 підтверджується квитанцією № 1729300449 від 09.08.2021. Позивач зазначає, що відповідач взяті на себе зобов`язання за умовами договору не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість 25059 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 3000.00 грн; - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 22059 грн. Виходячи з викладеного, а також з урахуванням того, що відповідачем не надано суду доказів того, що нею хоч у якомусь обсязі виконано свої зобов`язання за кредитним договором, не спростовано розміру заборгованості належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що твердження позивача про наявність заборгованості відповідача за кредитним договором є обґрунтованими. 29.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 29-11-21, відповідно до якого останнє набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3858361, укладеним із [PERSON] 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитним договором до позичальників, в тому числі за договором № 3858361, укладеним із [PERSON] . На підтвердження факту передання права вимоги за кредитними договорами із відповідачем позивачем надано суду копії договорів факторингу № 29-11-102 від 29.11.2021, № 10-01/2023 від 10.01.2023, витяги з реєстрів боржників, платіжні доручення та акт про зарахування зустрічних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позивач набув права вимоги до відповідача за вказаними вище кредитним договором. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. З урахуванням положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн, на підтвердження чого надає копію Договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 та витяг з акту № 13 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025. Частиною 4 статті 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). З одного боку, згідно вимог ст. 137 ЦПК України, прийняти рішення про зменшення витрат на правову допомогу суд може виключно за клопотанням відповідача, але з іншого, перевірка обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення судових витрат, у тому числі і витрат на правову допомогу, є обов`язком суду. Виходячи з викладеного, а також враховуючи обсяг отриманої позивачем правової допомоги в межах даної справи, оцінюючи заявлений представником позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді, дотримуючись принципу диспозитивності, а також з урахуванням складності справи, співмірності, доцільності та необхідності понесених позивачем витрат, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Outcome: approved