Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

19.09.2025 року до суду звернулася представник позивача [PERSON] адвокат Гришко І.Ю. з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилалася на те, що позивач із відповідачем перебувають у шлюбі з 22.08.1992 року. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. З 2022 року позивач та відповідач проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують і взагалі вони за цей час стали чужими людьми. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у позивача та відповідача відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння. До того ж, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у позивача та відповідача різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Позивач вважає, що відсутні підстави для застосування заходів примирення, оскільки спільні відносини між ним та відповідачем повністю припинені, а їх відновлення є неможливим. Ухвалою суду від 29.10.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні. У сьогоднішнє судове засідання сторони не з`явилися, про час та дату розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Представник позивача просила розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, хоча про день та час судового розгляду була належним чином повідомлена, про причини неявки суду не повідомила. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 22.08.1992 року між сторонами Вишнівською сільською радою Покровського району Дніпропетровської області за актовим записом № 14 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Сторони від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом про народження №15 від 03.09.2025 року (а.с.10), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом про народження №7 від 03.09.2025 року ( а.с.12). Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Пунктом 9 статті 7 Сімейного Кодексу України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як зазначено у статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч.2 ст. 104 та ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 111 Сімейного кодексу України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку позивач не вважає за можливе, з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати його прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом також встановлено те, що сім`я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться, сімейних відносин не підтримують, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як між сторонами відсутні взаємопорозуміння та взаємоповага. Враховуючи особливий характер сімейних відносин та з врахуванням норм ст. 112 СК України, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам суспільства, у зв`язку з чим шлюб між ними повинен бути розірваний. На підставі викладеного,

Outcome: approved