Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Позивач, [PERSON] , 10.10.2025 звернулася до суду з позовом до Виробничого управління Житлово-комунального господарства Затоківської селищної ради про стягнення заробітної плати, у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду по справі № 495/5063/23 за період з 14 липня 2025 року по 10 жовтня 2025 року включно у розмірі 41 954,90 грн., а також витрати на сплату судового збору у розмірі 968,96 грн. Стислий виклад позиції позивача В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 липня 2024 року у справі № 495/5063/23 за цивільним позовом позивача до Виробничого управління Житлово-комунального господарства Затоківської селищної ради визнано протиправним та скасовано наказ начальника Затоківського ВУЖКГ від 02 травня 2023 року № 6-к «Про звільнення [PERSON] », поновлено її на роботі в Затоківському ВУЖКГ на посаді юрисконсульта, стягнуто із Затоківського ВУЖКГ на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 04 травня 2023 року по день поновлення на роботі. Під час проголошення рішення в судовому засіданні був присутній адвокат Мацко В.В., який позиціонував себе представником Відповідача, отже, Відповідачу відомо про прийняте 12 липня 2024 року по даній справі рішення. Для можливості приступити до виконання обов`язків на посаді юрисконсульта в Затоківському ВУЖКГ, 15 липня 2024 року (у перший робочий день після проголошення рішення) позивач прибула за адресою Відповідача [ADDRESS] . На територію Відповідача позивача не дозволив увійти охоронник. За його словами, він працює за змінним графіком, керівник Затоківського ВУЖКГ Васільєв О.В. за вказаною адресою з`являється час від часу, інші працівники Відповідача нібито працюють дистанційно, їх телефонів у охоронника немає. На дзвінки позивача [PERSON] не відповів, з чого вона зробила висновок, що він її уникає. Інформація про інших працівників, які працюють у Затоківському ВУЖКГ та могли би надати яку небудь інформацію з приводу поновлення позивача на посаді, в неї відсутня. 17.07.2024 року позивачем, на адресу Відповідача, направлено рекомендованим листом з описом вкладення заяву з проханням направити на її адресу засвідчені належним чином копії наказу про внесення змін до штатного розпису Затоківського ВУЖКГ та уведення скороченої посади юрисконсульта; копії наказу начальника Затоківського ВУЖКГ про скасування наказу від 02 травня 2023 року за № 6-к «Про звільнення [PERSON] » і поновлення позивача на посаді юрисконсульта; її трудової книжки із записом про її поновлення на роботі в Затоківськом ВУЖКГ на посаді юрисконсульта із дати її звільнення. У зв`язку із тим, що ніякої інформації щодо належного виконання Відповідачем рішення суду про поновлення на роботі позивач не отримала, нею був направлений виконавчий лист Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області про її поновлення в Затоківському ВУЖКГ на посаді юрисконсульта по справі № 495/5063/23 на примусове виконання до Білгород-Дністровського відділу Державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 08 серпня 2024 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження. 24 вересня 2024 року позивач ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження. Як позивач дізналася, останній раз державним виконавцем складався Акт державного виконавця 26 серпня 2024 року, зі змісту якого вбачається, що начальником Затоківського ВУЖКГ Васільєвим О.В. рішення суду не виконано. 17.10.2024 року виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого документу державним виконавцем закінчено з підстав, передбачених п.11 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме через те, що боржником, тобто Відповідачем, рішення суду не виконано, і направлено повідомлення до органу досудового розслідування про вчинення боржником кримінального правопорушення згідно ст. 63, 75 ЗУ «Про виконавче провадження». Заявою від 13.02.2025 позивач звернулась до Білгород-Дністровського відділу Державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з проханням повідомити, чи надсилалось до органу досудового розслідування повідомлення по ВП № 75741699 про вчинення боржником кримінального правопорушення за ознаками, передбаченими частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України, через невиконання боржником рішення суду; про результати розгляду такого повідомлення органом досудового розслідування (надати копію відповіді). 06.03.2025 позивач отримала відповідь Білгород-Дністровського відділу Державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06.03.2025 за вих. № 22391/21.3, з якої вбачається наступне: «27.09.2024 року до Білгород Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області було направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення в порядку ч. 1 ст. 382 КК України щодо невиконання судового рішення боржником - юридичною особою Виробничим Управлінням Житлово-комунального господарства Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, код ЄДРПОУ: 05445480, розташованої за адресою: 67772, Одеська область, м. Білгород Дністровський, смт. Затока, вул. Піонерська, 4. 28.02.2025 року державним виконавцем направлено лист-нагадування до Білгород Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області з проханням надати інформацію про стан розгляду звернення та вжиті заходи. Станом на 06.03.2025 року відповідь на зазначене повідомлення не надходила». 07.03.2025 позивач звернулась до Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській області із заявою про вчинення начальником Затоківського ВУЖКГ Васільєвим О.В. злочину за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частинами першою та другою статті 382 КК України через невиконання [PERSON] рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.07.2024 року по справі № 495/5063/23 в частині поновлення позивача на посаді юрисконсульта в Затоківському ВУЖКГ. 10.03.2025 Білгород-Дністровським РВП ГУ НП в Одеській області повідомленням від 10.03.2025 за вих № 63/А-245 позивача поінформовано про початок досудового розслідування та надано Витяг з ЄРДР про внесення до нього 07.03.2025 відомостей про кримінальне правопорушення за № 12025162240000349 за її заявою. 04.04.2025 позивач отримала пам`ятку про права та обов`язки потерпілого у даному кримінальному провадженні. Таким чином, позивачем здійснено усі можливі заходи щодо спонукання Відповідача до виконання рішення суду у справі № 495/5063/23 в частині поновлення на посаді юрисконсульта, хоча діюче законодавство не встановлює такого обов`язку для позивача в цій категорії справ. Натомість Відповідач не надав жодного підтвердження про сумлінне виконання рішення суду по справі № 495/5063/23 в частині поновлення позивача на посаді юрисконсульта ані її, ані Білгород-Дністровському відділу Державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ані Білгород Дністровському РВП ГУ НП в Одеській області. Процесуальні дії у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.10.2025 по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено дату судового засідання. Підстави розгляду справи за відсутності сторін Позивач заявила клопотання, згідно з яким просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги до відповідача підтримала, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов, заяву про розгляд справи за його відсутності, суду не надав. Виходячи з чинного процесуального законодавства України, зокрема положень ч. 5 ст. 4, ст. 12, 13, п. 2 ч. 1 ст. 43, ч. 1, 3 ст. 223, ч. 4 ст. 268 ЦПК, участь в судовому засіданні є правом сторони, яким вона розпоряджається на власний розсуд. Ураховуючи необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності її учасників. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи зазначене, з метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 12.07.2024 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було ухвалено рішення, згідно з яким позовну заяву [PERSON] до Виробничого управління житлово-комунального господарства Затоківської селищної ради про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було задоволено: - визнано протиправним та скасовано наказ начальника Виробничого управління житлово-комунального господарства Затоківської селищної ради від 02 травня 2023 року № 6-к про звільнення [PERSON] ; - поновлено [PERSON] на посаді юрисконсульта у Виробничому управлінні житлово-комунального господарства Затоківської селищної ради. - стягнуто з Виробничого управління житлово-комунального господарства Затоківської селищної ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.05.2023 року по день ухвалення рішення 12.07.2024 року, у розмірі 202 674 (двісті дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривень 44 (сорок чотири) копійки. - стягнуто з Виробничого управління житлово-комунального господарства Затоківської селищної ради на користь держави судовий збір за розгляд позовної заяви в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок. - відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допущено негайне виконання рішення в частині поновлення [PERSON] на посаді на посаді юрисконсульта у Виробничому управлінні житлово-комунального господарства Затоківської селищної ради. Як зазначає позивач в своїх позовних вимогах, для можливості приступити до виконання обов`язків на посаді юрисконсульта в Затоківському ВУЖКГ, 15 липня 2024 року вона прибула за адресою відповідача. На територію відповідача їй не дозволив увійти охоронник. За його словами, він працює за змінним графіком, керівник Затоківського ВУЖКГ [PERSON] за вказаною адресою заявляється час від часу, нібито інші працівники відповідача працюють дистанційно, їх телефонів у охоронника немає. На її дзвінки [PERSON] не відповів, з чого вона зробила висновок, що він її уникає. 17 липня 2024 року [PERSON] направила Начальнику Виробничого управління житлово-комунального господарства Затоківської селищної ради заяву рекомендованим листом з описом вкладання з проханням направлення ним їй завірених належним чином копій наступних документів: Наказу начальника Затоківського ВУЖКГ про внесення змін до штатного розпису Затоківської ВУЖКГ та уведення скороченої посади юрисконсульта; Наказу начальника Затоківського ВУЖКГ про скасування наказу від 02 травня 2023 року за № 6-к «Про звільнення [PERSON] » і поновлення її на посаді юрисконсульта з дати її звільнення; трудової книжки [PERSON] із записом про її поновлення на роботі в Затоківському ВУЖКГ на посаді юристконсультанта. У зв`язку із тим, що ніякої інформації позивач не отримала, позивач направила виконавчий лист, виданий Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про її поновлення в Затоківській ВУЖКГ на посаді юрисконсульта по справі № 495/5063/23 на примусове виконання до Білгород-Дністровського відділу Державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 08 серпня 2024 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження (ВП № 75741699). З Акту державного виконавця від 26 серпня 2024 року, вбачається, що на момент перевірки виконання боржником ВУ ЖКГ Затоківської селищної ради вимог виданого виконавчого листа щодо поновлення [PERSON] на посаді юристконсультанта у ВУ ЖКГ Затоківської с/р, встановлено, що станом на 26.08.2024 боржником не виконано вимоги виконавчого документа, підтверджуючих документів не надано. Відповідно до Постанови державного виконавця від 26.08.2024 (ВП № 75741699), за невиконання без поважних причин рішення суду, що зобов`язує боржника вчинити певні дії накладено на Виробниче управління житлово-комунального господарства Затоківської селищної ради штраф на користь держави у розмірі 5 100 грн. та зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попередити про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. Постановою державного виконавця від 10.09.2024 (ВП № 75741699) на боржника накладено штраф на користь держави у розмірі 10 200 грн. Відповідно до Постанови державного виконавця від 17.10.2024 (ВП № 75741699) боржником рішення суду не виконано, за невиконання рішення суду на боржника накладені штрафи та направлено повідомлення до органу досудового розслідування про вчинення боржником кримінального правопорушення згідно ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження». 07.03.2025 [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення начальником Затоківського ВУЖКГ Васільєвим О.В. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частинами першою та другою статті 382 КК України через невиконання [PERSON] рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 липня 2024 року по справі № 495/5063/23 в частині поновлення її на посаді юрисконсульта в Затоківському ВУЖКГ. 10.03.2025 Білгород-Дністровським РВП ГУНП в Одеській області повідомленням про початок досудового розслідування від 10.03.2025 за вих. № 63/А-245 проінформовано [PERSON] про початок досудового розслідування та надано витяг з ЄРДР про внесення до нього 07.03.2025 відомостей про кримінальне правопорушення за № 12025162240000349 за її заявою. 04.04.2025 позивач отримала пам`ятку про права та обов`язки потерпілого у даному кримінальному провадженні. На час звернення позивача до суду, рішення суду від 12 липня 2024 року не виконано. Нормативно-правове обґрунтування, релевантна судова практика та висновки суду Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 1291 Конституції України). Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню (стаття 235 КЗпП України, стаття 430 ЦПК України). Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно, з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків (аналогічний висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 501/4019/21-ц, провадження № 61-9103св22). Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частина друга статті 14 ЦПК України). Згідно зі статтею 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Згідно з частиною п`ятою статті 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. У статті 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Враховуючи лексичне значення (тлумачення) поняття «затримка» як «зволікання», затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. У разі невиконання цього обов`язку добровільно рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку. Зазначена правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-435цс15, у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 243/2748/16-ц. Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно з якою виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі. Як було зазначено вище, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.07.2024 в частині поновлення на посаді позивача підлягало негайному виконанню та набрало законної сили. Вказане рішення суду залишається невиконаним з боку відповідача без поважних причин, адже наказ, що дає можливість позивачу приступити до виконання своїх трудових обов`язків, не виданий (доказів протилежного суду не надано). Поважних причин невидання вказаного наказу судом під час розгляду справи не встановлено. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи, що передує події, з якою пов`язана відповідна виплата. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (100-95-п) (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року № 348, від 24 лютого 1997 року № 185; від 30 липня 1999 року № 1398, від 26 вересня 2001 року № 1266; від 30 листопада 2005 року № 1132; від 25 січня 2012 року № 35; від 29 липня 2015 року № 542; від 27 травня 2020 року № 410; від 9 грудня 2020 року № 1213; від 18 серпня 2021 року № 875; від 1 вересня 2021 року № 917; від 26 квітня 2022 року № 486, від 8 вересня 2023 року № 957). Позивач зазначає, що відповідач не виплачував їй заробітну плату протягом двох місяці, які передували її звільненню, тому для розрахунку належних сум за період вимушеного прогулу вона обрала згідно з Порядком 100 (пункт 2 розділу ІІ) останні два календарні місяці роботи, що передували місяцю, в якому відбулася подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Це січень та лютий 2023 року. За даними Індивідуальної відомості про застраховану особу, зокрема за звітний 2023 рік, вбачається, що у січні 2023 року та у лютому 2023 року сума фактичного заробітку/доходу позивача у відповідача становить 13 554,71 грн. у кожному місяці відповідно. 13 554,71 грн. х 2 місяці = 27 109,42 грн. 27 109,42 грн. : 42 дні (кількість робочих днів у січні та лютому 2023 року) = 645,46 грн./роб день. 645,46 грн. х 65 днів (кількість робочих днів затримки виконання рішення суду Відповідачем в період з 14 липня 2025 року по 10 жовтня 2025 року включно) = 41 954,90 грн. Отже, відповідач повинен сплатити позивачу за затримку виконання рішення суду в період з 14 липня 2025 року по 10 жовтня 2025 року включно середнього заробітку на загальну суму 41 954,90 грн. без урахування обов`язкових виплат до бюджету, які утримуються із заробітної плати. Суд погоджується з таким підрахунком позивача, викладеним у позовних вимогах. Вказаний розрахунок стороною відповідача не спростовано. З урахування усього вищевикладеного, на основі повно та всебічно досліджених доказів, із урахуванням вимог чинного законодавства, та фактичних правовідносин, що виникли між сторонами, того, що дійсно відповідач без законної підстави затримує виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 липня 2024 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи обґрунтованість позовних вимог позивача, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн.

Outcome: approved