Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

18 грудня 2025 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом, у якому зазначив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 25 червня 2024 року. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять дві земельні ділянки, що перебували у спільній частковій власності, а саме: земельна ділянка площею 5,6899 га, кадастровий номер 4821183000:01:000:0219, земельна ділянка площею 5,6899 га, кадастровий номер 4821183000:01:000:0218, які розташовані на території Березнегуватської селищної ради Баштанського району Миколаївської області. За життя померлий заповіту не склав, у зв`язку з чим спадкування відбувається за законом. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом він звернувся до Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку встановленого для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду. Він не зміг звернутися до нотаріуса у встановлений законом строк, оскільки внаслідок військової агресії російської федерації перебував на службі у лавах Збройних Сил України та понад три роки перебував у полоні. Посилаючись на викладене та вважаючи причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, позивач просив суд визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання подав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення (а.с.20). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи вбачається, що позивач є братом померлого [PERSON] що підтверджується витягом №00054714110 від 12.11.2025 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] та копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] виданого повторно Березнегуватським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в яких їх батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6, 7). [INFO] [PERSON] помер у місті Лубни Лубенського району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25 червня 2024 року Березнегуватським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на частки земельних ділянок розташованих в межах території Мурахівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, а саме: на 1/3 частку земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва що перебувала у спільній частковій власності, площею 5,6899 га, кадастровий номер 4821183000:01:000:0219, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину, зареєстрованого за №549, виданого 09 вересня 2016 року приватним нотаріусом Березнегуватського районного нотаріального округу Миколаївської області Бондар Н.В., та на 1/2 частки земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,6899 га, кадастровий номер 4821183000:01:000:0218, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину зареєстрованого в реєстрі за №550, виданого 09 вересня 2016 року приватним нотаріусом Березнегуватського районного нотаріального округу Миколаївської області Бондар Н.В. (а.с.10, 12). За інформацією Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області, спадкова справа відносно [PERSON] не заводилась (а.с.26) Згідно з інформацією, наданою Березнегуватським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, у відділі відсутні актові записи про реєстрацію шлюбу [PERSON] , як і актові записи про народження дітей, у яких батьком було зазначено [PERSON] , [INFO] (а.с. 28). Також з матеріалів справи убачається, що батько [PERSON] , [PERSON] , помер [INFO] , а мати [PERSON] - [INFO] . За інформацією Березнегуватської селищної ради від 24.12.2025 року №3439/06-19 за адресою реєстрації місця проживання [PERSON] , [ADDRESS] з 25.11.1995 року по 09 червня 2024 року не має постійно проживаючих та зареєстрованих осіб ( а.с.19). 21 листопада 2025 року завідувачем Березнегуватською державною нотаріальною конторою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] та рекомендовано звернутись до суду ( а.с. 3). Відповідно до статті 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За частина 1,2 ст.1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з положеннями статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В обґрунтування поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач зазначив, що не зміг звернутися до нотаріуса у встановлений законом строк, оскільки внаслідок військової агресії російської федерації перебував на службі у лавах Збройних Сил України та понад три роки перебував у полоні.З огляду на викладене вище суд доходить висновку про поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини. Відповідно позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved