Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

30 грудня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження, в якій просив встановити факт, що гр. [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , перебував на утриманні у [PERSON] , який помер [INFO] , не менше одного року до дня його смерті. Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 05 січня 2026 року відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд на 28 січня 2026 року (а.с. 48-50). Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, але надав до суду заяву від 27.01.2026 року, в якій просить розгляд справи провести без його участі, зазначивши заяву підтримує повністю. Заінтересована особа Котелевська селищна рада Полтавського району Полтавської області у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, але надали до суду заяву від 19.01.2026 року, в якій просять розгляд справи провести без їхньої участі, зазначивши що проти задоволення заяви [PERSON] не заперечують . Суд, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, заслухавши пояснення свідків, приходить до переконання, що заяву [PERSON] слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.7 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до абзацу 2, п. 2 Постанови пленуму ВСУ, №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення прав на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Заявлений факт встановлюється з метою оформлення належним чином спадщини. [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Золотоніським районним відділом ЗАГС Черкаської області 25.12.1992 року. Батьки перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 1991 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Золотоніським районним відділом ЗАГС Черкаської області 27.04.1991 року. [PERSON] , є уродженцем с-ща Котельва Полтавської області. Родина батька підтримувала близькі родинні стосунки із [PERSON] , який був далеким родичем діда по батьківській лінії [PERSON] . [PERSON] , досягнувши 84-річного віку, не мав ні дружини, ні дітей, ні онуків та проживав одиноко. З огляду на це він прагнув мати родину, яка б піклувалася про нього, приділяла увагу та замінила самотність, а також якій він міг би передати у спадок належне йому майно. [PERSON] був власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (на сьогодні [ADDRESS] ), яке належало йому на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого Котелевською селищною радою 20.12.1978 року, та довідки Полтавського МБТІ від 22.01.1992 року. Окрім того, він мав грошові заощадження. 21 січня 1992 року [PERSON] склав заповіт на ім`я [PERSON] , яким заповів йому належний житловий будинок та грошові заощадження. Заповіт посвідчений 21.01.1992 року державним нотаріусом Котелевської державної нотаріальної контори Соломко З.В. та зареєстрований у реєстрі за № 119. У зв`язку з тим, що родина батьків заявника була молодою та планувала переїзд на батьківщину батька до с-ща Котельва, наступного дня, [INFO] , [PERSON] подарував [PERSON] , житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] (на сьогодні [ADDRESS] ), що підтверджується договором дарування, посвідченим 22.01.1992 року державним нотаріусом Котелевської державної нотаріальної контори Соломко З.В. та зареєстрованим у реєстрі за № 131. Після мого народження в місті Золотоноша Черкаської області заявник із батьками переїхав до зазначеного домоволодіння в с-ще Котельва, яке на той час уже належало моєму батькові, де також продовжував проживати [PERSON] . Відповідно до договору дарування нерухоме майно складалося з: житлового будинку (літ. А-1) житловою площею 30,2 кв. м, літньої кухні (літ. Б), сараїв (літ. В та літ. Г), огорожі (літ. № 1) та колодязя (літ. К). 13 квітня 1994 року батько заяника зареєстрував місце проживання у зазначеному будинку. Я та моя мати були зареєстровані за цією ж адресою 13.07.1999 року, що підтверджується даними паспортів громадян України. [INFO] у батьків заявника народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом РАЦС Котелевського районного управління юстиції Полтавської області 12.01.2000 року. У зв`язку з тим, що житловий будинок був невеликим, після народження брата сам заяник [PERSON] фактично проживав у літній кухні разом із [PERSON] , який ставився до нього як до рідного онука, піклувався про нього матеріально допомагав у його утриманні. На той момент він забезпечував його одягом, шкільним приладдям, продуктами харчування, проводжав до школи та опікувався ним щоденно. Такі взаємовідносини були прийнятними та взаємно корисними як для родини [PERSON] , так і для [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Котелевської селищної ради 16.10.2001 року. Батьки заявника здійснили його поховання, а родина до теперішнього часу доглядає за його могилою, встановила пам`ятник та регулярно її відвідує. Згідно з довідкою № 868, виданою виконавчим комітетом Котелевської селищної ради Полтавської області 05.08.2025 року, [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (попередня адреса [ADDRESS] ). При цьому на час відкриття спадщини ( [INFO] ) разом із [PERSON] за вказаною адресою були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За життя [PERSON] був власником земельної ділянки площею 4,04 га, яка надана для сільськогосподарського використання, що розташована на території Котелевської селищної ради Полтавського району Полтавської області та належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії I-ПЛ № 021303 від 13.01.2000 року. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК (2003 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином, оскільки спадщина відкрилась 16 жовтня 2001 року, тобто до 01.01.2004 року, тому до даних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК УРСР у редакції від 18.07.1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 530 ЦК УРСР, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Згідно ст. 531 ЦК УРСР, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Відповідно до ст. 30 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року№ 2262-XII, непрацездатними членами сім`ї вважаються діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Заявник [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпака Віталія Івановича з питанням заведення спадкової справи та видачі свідоцтва на спадщину на вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом згідно ст. 531 ЦК УРСР як непрацездатна особа, що перебувала на утриманні померлого не менше одного року до дня його смерті. Згідно з даними Спадкового реєстру інформація щодо заведення спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] відсутня (інформаційна довідка № 83135036 від 04.11.2025 року). Відповідно до повідомлення Полтавського обласного державного нотаріального архіву № 1674/01-15 від 26.08.2025 року спадкова справа на майно [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася. Згідно підпункту 4.14 п. 4 глави 10 розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Згідно підпункту 4.18 п. 4 глави 10 розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку. Оскільки факт перебування на утриманні померлого [PERSON] не менше одного року до дня смерті не встановлено, тож була неможливою видача свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі ст. 531 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), що і стало причиною звернення до суду. У зв`язку з вищевикладеним, заявнику було рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, про що свідчить лист за № 301/01-16 від 04.11.2025 року, наданий приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпаком В.І. Відсутність у [PERSON] можливості оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, стало підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаних прав. Згідно з п.2 ч.1 ст.315 ЦПК, судом може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», чинної на час відкриття спадщини, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факт перебування на утриманні у [PERSON] не менше одного року до дня його смерті у судовому засіданні підтвердили свідки: [PERSON] , , [PERSON] , [PERSON] . Крім того, вживалися заходи з метою отримання інформації щодо розміру пенсійних виплат, отриманих [PERSON] у період з січня 2000 року по день його смерті [INFO] , що є прямим і належним доказом наявності у спадкодавця фінансової можливості здійснювати утримання [PERSON] . Встановлення факту перебування на утриманні [PERSON] не менше одного року до дня його смерті є необхідним для можливості закликання заявника [PERSON] до кола спадкоємців за законом відповідно до статті 531 ЦК УРСР. Інші особи, які виявили бажання оформити спадкові права після смерті спадкодавця, відсутні. Згідно з частиною першою статті 549 ЦК УРСР, спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії мають бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року № 18/5, доказами вступу в управління або володіння спадковим майном можуть бути, зокрема, довідки органів місцевого самоврядування про проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем. Також у пункті 3.4 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із видачею свідоцтв про право на спадщину, схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України від 29.01.2009 року, зазначено, що прийняття спадщини може підтверджуватися діями спадкоємця, які за своїм характером свідчать про фактичний вступ у володіння або управління спадковим майном. Доказами такого вступу, зокрема, може бути наявність у спадкоємця документів на майно спадкодавця, у тому числі державного акта на право приватної власності на землю. Оскільки на день смерті [PERSON] [PERSON] постійно проживав разом із ним та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (попередня адреса [ADDRESS] , а також має у своєму розпорядженні оригінал державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, то відповідно до положень статті 549 ЦК УРСР вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. При розгляді справи та винесенні рішення по даній цивільній справі окремого провадження суд, враховував, що звернення заявника до суду в порядку ст. 315 ЦПК України, про встановлення факту перебування на утриманні, в повній мірі відповідає його правомірному очікуванню набуття права власності в порядку спадкування після смерті спадкодавця, що узгоджується і з вимогами Європейської конвенції з прав людини, зокрема із статтею 1 (захист права власності) Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Вирішуючи дану заяву по суті, суд враховує всі обставини і оцінює всі отримані докази з точки зору справедливості, добросовісності закріплених в ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України та неприпустимості позбавлення особи права на судовий захист, відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України шляхом підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення ним особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог ч. 7 ст. ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved