Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Хустської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] . Після смерті бабусі залишилося спадкове майно за адресою [ADDRESS] . Позивач вважав, що автоматично прийняв спадщину, оскільки був переконаним, що адреса реєстрації у них із спадкодавцем одна. Він вступив в управління майном, однак документально оформити свої спадкові права не мав можливості так як часто виїжджав за кордон. Звернувшись до приватного нотаріуса, йому роз`яснено, що у нього і спадкодавця різняться адреси реєстрації місця проживання та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку для її прийняття. Він у встановлений строк не звертався до нотаріуса, оскільки вважав, що спадщину прийняв автоматично і не зав про різну реєстрацію місця проживання спадкодавця. Також він періодично виїжджав за кордон на сезонні заробітки. Посилаючись на приписи ст. 1272 ЦК України просить суд визначити йому додатковий строк тривалістю 2 місяці для прийняття спадщини після смерті бабусі. Відзив на позов відповідачем Хустською міською радою не подавався. У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності. У судове засідання представник відповідача не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги залишає на розсуд суду. Перевіривши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні докази, суд констатує наступне. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.8). Як убачається з витягу із спадкового реєстру (а.с.18), спадкова справа після смерті останньої не заводилася. Позивач [PERSON] є внуком померлої (а.с.5-7), а отже спадкоємцем п`ятої черги після її смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. А згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За правилами статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може призначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7, роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом 5 черги. Відомостей про існування інших спадкоємців які прийняли спадщину немає, спадкова справа не заводилася. Суд бере до уваги твердження позивача про те, що пропуск строку на подання заяви про прийняття спадщини ним пропущено так як він вважав себе таким, що прийняв спадщину внаслідок проживання із спадкодавцем, і не знав про різну реєстрацію місця проживання спадкодавця. Також позивачем підтверджено, що він періодично виїжджав за кордон на сезонні заробітки (а.с.11-15). Вказане свідчить про наявність поважних причини пропуску позивачем шестимісячного строку для подання вказаної заяви. Враховуючи наведене, а також зважаючи на відсутність заперечень щодо задоволення позову від відповідача, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судові витрати слід покласти на позивача. За таких обставин,

Outcome: approved