Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

ТОВ «СВЕА ФІНАНС», в особі представника Паладич А.О., яка діє на підставі довіреності від 26.03.2025р. та довіреності у порядку передоручення від 10.09.2025р., звернулось до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №2343059 від 09.09.2021 року в розмірі 21 927,42 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 09.09.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачкою був укладений Кредитний договір №2343059 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», на підставі якого відповідачка отримала кредитні кошти. Відповідно до Додатку № 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу №2-15072022 від 15.07.2022 року, укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (яке в подальшому змінило назву на ТОВ «СВЕА ФІНАНС»), до останнього перейшло право грошової вимоги за Договором про надання фінансового кредиту № 2343059 від 09.09.2021 року на загальну суму 21 927,42 грн., з яких: 8 324,80 грн. - заборгованість по тілу кредиту та 13 602,62 грн. - заборгованість за відсотками. Оскільки відповідачка не виконала своїх грошових зобов`язань з повернення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з даним позовом. 29.12.2025р. суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси Скляренко В.М. відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від відповідачки заперечень проти позову не надходило. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача Паладич А. в позовній заяві просила розглянути справу без участі представника позивача на підставі наявних у справі доказів, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] про час і місце розгляду справи повідомлялася шляхом надсилання судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання. Натомість судова повістка-повідомлення повернулась до суду без вручення відповідачу з причин відсутності останньої за вказаною адресою, що в контексті положень п. 3, 4 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК України суд вважає належним повідомленням. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідачки шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на веб-сайті суду. Отже, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, відповідачка не з`явилася в судове засідання та не повідомила про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 09.09.2021р. між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (кредитор) та відповідачкою [PERSON] (позичальник) було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2343059 від 09.09.2021р. (далі - Договір кредиту), відповідно до якого відповідачка отримала кредит в розмірі 8 800 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, і зобов`язувалася повернути кредит та сплатити проценти за його користування /а.с. 9-15/. Договір кредиту укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписання договору здійснювалось відповідачкою електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором H088 з використанням каналу мобільного зв`язку з абонентським номером [NUMBER] (який було зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), тобто який належить відповідачці. Умовами договору передбачено, що кредит надається строком на 30 днів, тобто до 09.10.2021. За користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти у розмірі 1,90% на добу (п. 1.4 договору). Пунктом 1.3 Кредитного договору передбачено, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 13 816 грн. (п. 1.6 договору). Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту (п. 2.1 договору). Разом з підписанням Кредитного договору відповідачка була ознайомлена з паспортом споживчого кредиту та графіком платежів /а.с. 16-17, 18/. Відповідно до графіку платежів повернення тіла кредиту разом з нарахованими процентами мало бути здійснено 09.10.2021р. шляхом одноразового платежу в розмірі 13 816 грн., з яких 8 800 грн. на погашення заборгованості по тілу кредиту та 5 016 грн. - проценти /а.с. 18/. На виконання умов договору, 09.09.2021р., на підставі договору №ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019р., ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» кредитні кошти в сумі 8 800 грн. були зараховані на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» №15868-0403 від 04.03.2024р. /а.с. 25/. В зв`язку із неналежним невиконанням відповідачкою [PERSON] зобов`язань за договором №2343059 від 09.09.2021 року в неї, станом на дату відступлення права вимоги, утворилася заборгованість в загальній сумі 21 927,42 грн., що стверджується розрахунком заборгованості за кредитом, складеним ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», з яких: 8 324,80 грн. - заборгованість за кредитом, 13 602,62 грн. - заборгованість за процентами /а.с. 26-28/. Відповідно до Договору факторингу №2-15072022 від 15.07.2022 року та Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу №2-15072022 від 15.07.2022 року, укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (клієнт) та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (фактор), позивач набув та прийняв за плату належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі № 1 прав вимоги, що є додатком до Договору, в тому числі і право грошової вимоги до [PERSON] за Договором № 2343059 від 09.09.2021р. на загальну суму 21 927,42 грн., з яких: 8 324,80 грн. - заборгованість по тілу кредиту та 13 602,62 грн. - заборгованість за відсотками /а.с. 29-30, 32/. 25.03.2024р. позивачем внесено зміни в ідентифікаційні дані юридичної особи, а саме змінено назву (найменування) Товариства з «Товариство обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на «Товариство обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», що підтверджується копією нотаріально засвідченого рішення учасників Товариства №1 від 25.03.2024р. /а.с. 35/. Отже, ТОВ «ФК «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» змінило найменування і на момент розгляду справи має назву юридично особи «СВЕА ФІНАНС», що є загальновідомою обставиною, оскільки відповідна інформація наявна в публічному доступі у реєстрі ЄДРПОУ, а відтак не потребує доказування. Оскільки до теперішнього часу відповідачкою не виконане в добровільному порядку її грошове зобов`язання за Кредитним договором, то позивач звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами глави 71, 73 Цивільного кодексу України (далі - ЦК). Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною третьою статті 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі статтею 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачкою були отримані кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені Договором про надання фінансового кредиту № №2343059 від 09.09.2021 року і вона користувалася цими кредитними коштами. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачкою допущене порушення її зобов`язань в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. При цьому, варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачкою не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставини спірних правовідносин. Враховуючи ту обставину, що в порушення умов договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2343059 від 09.09.2021р. відповідачка, фактично отримані та використані кошти, у добровільному порядку не повернула, чим порушила права кредитора, то позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються із судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 2422,40грн. /а.с. 4/. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, то на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України позивачу за рахунок відповідачки необхідно відшкодувати витрати, пов`язані з оплатою судового збору. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved