Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником 5/25 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу № 1-1036, посвідченого державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори. Домоволодіння складається з житлових будинків з господарськими та побутовими будовами та спорудами: літера «А-1» житловий будинок, загальною площею 80,9 кв. м., житловою площею 44,5 кв.м., літера «Б-1» житловий будинок, загальною площею 65,1 кв.м., житловою площе. 41,1 кв.м., літера «В» літня кухня, літера «Г» ? сарай, літера «Д» літня кухня, літера «Є» сарай, літера «Ж» погріб, літера «З» сарай, літера «К» навіс, літера «Л» душ, літера «М» гараж, літера «Т» вбиральня, №1 ворота з хвірткою, №2 водопровід, №3 ворота з хвірткою, №4 огорожа, які розташовані на земельній ділянці комунальної власності. Інші співвласники домоволодіння є: [PERSON] , якій належить 6/25 часток домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 2-642, виданого 27.11.2020 року державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори Алперіною О.Ю. (успадкувала після [PERSON] ); [PERSON] , якому належить 9/25 частки домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер 1-584, виданого 27.07.2018 року державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори Макаровою Н.І. (успадкував після [PERSON] ); [PERSON] , якій належить 1/5 (5/25 частки) на підставі свідоцтва про право на спадщину 3-2537 від 26.12.1962 року, виданого Другою Харківською державною нотаріальною конторою. Між співвласниками будинку був сформований порядок користування, ще в момент набуття права власності, упродовж тривалого часу кожен із співвласників користується окремою часткою одного з двох розміщених на земельній ділянці житлових будинків, які є ізольованими, мають самостійний вхід, окрему систему комунікацій. Вказала, що належність майна сторонам на праві спільної часткової власності обмежує її права, щодо прийняття самостійних рішень, щодо належної їй частки, вона позбавлена можливості продати, провести перебудову, облаштувати нову систему опалення, так як ці дії вимагають отримання згоди інших співвласників майна. Тобто фактично позивач є власником частки будинку, але обмежена у своєму праві, щодо розпорядження належним їй майном. Тому, посилаючись на наведені обставини та положення ст. ст. 358, 361 364 ЦК України, позивач просить суд припинити право спільної часткової власності на 5/25 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке складається з Літера «А-1» житловий будинок, загальною площею 80,9 кв. м., житловою площею 44,5 кв.м., літера «Б-1» житловий будинок, загальною площею 65,1 кв.м., житловою площе. 41,1 кв.м., літера «В» літня кухня, літера «Г» сарай, літера «Д» літня кухня, літера «Є» сарай, літера «Ж» погріб, літера «З» сарай, літера «К» навіс, літера «Л» душ, літера «М» гараж, літера «Т» вбиральня, №1 ворота з хвірткою, №2 водопровід, №3 ворота з хвірткою, №4 огорожа та визнати за нею право приватної власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке складається з «А-1» житловий будинок загальною площею 41,0 кв.м., житловою площею 19,5 кв. м., а саме: коридор 1-01/4,3 кв.м., кухня 1-02/11,1 кв.м., житлова 1 03/13,1 кв.м., житлова 1-04/6,4 кв.м., комора 1-05/6,1 кв.м., сарай літ. «З», навіс літ. «К», душ літ. «Л», вбиральня літ. «Т», ворота з хвірткою №1, водопровід №2, 1/2 частка огорожі №4, що розташований на земельній ділянці Слов`янської міської ради площею 1557 м.кв. Позивачі та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, на позовних вимогах наполягала, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачі будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, відзивів на позов не надали. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 15.07.2003 року, посвідченого держаним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Причепою В.Р., [PERSON] продав, а [PERSON] купила на праві приватної власності 5/25 часток житлового домоволодіння, що складається з двох житлових будинків за [ADDRESS] . На земельній ділянці розміром 1577 кв.м. розташовані два дерев`яних жилих будинків, обкладених цеглою, позначених на площі літерами А, Б. Загальна площа будинку А 81,1 кв.м., житлова площа 41,1 кв.м. На земельній ділянці розташовані також слідуючі споруди: літня кухня В, сарай Г, літня кухня Д, сарай Є, льох Ж, сарай З, паркан 1, водопровід 2. Зареєстровано в реєстрі за № 1-1036. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 425588480 від 06.05.2025 право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] зареєстроване за: 5/25 частки - [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу № 1-1036 від 15.07.2003, виданого Першою Слов`янською державною нотаріальною конторою; 6/25 частки - [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-642 від 27.11.2020, виданого державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори Алперіною О.Ю.; 9/25 частки - [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-584 від 27.07.2018 року, виданого державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори Макаровою Н.І.; 1/5 частка - [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину № 3-2537 від 26.12.1962 року, виданого Другою Харківською державною нотаріальною конторою. на праві спільної часткової власності. Згідно технічного паспорту складеного Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації м. Слов`янськ», вбачається, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , має наступні технічні характеристики: літ. «А-1» - житловий будинок, літ. «Б-1» - житловий будинок, що складаються з приміщень: літ. «В» літня кухня, літ. «Г» - сарай, літ. «Д» - літня кухня, літ. «С» - сарай, літ. «Ж» - погріб, літ. «З» - сарай, № 1 огорожа, № 2 водопровід. Згідно технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами від 24.10.2025 року, виготовленого ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] , житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (станом 01.01.2021), має наступні характеристики: житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 41,0 кв.м., житловою площею 19,5 кв. м., а саме: коридор 1-01/4,3 кв.м., кухня 1-02/11,1 кв.м., житлова 1 03/13,1 кв.м., житлова 1-04/6,4 кв.м., комора 1-05/6,1 кв.м., літера «З» - сарай, літера «К» - навіс, літера «Л» - душ, літера «Т» - вбиральня, № 1 - ворота з хвірткою, № 2 - водопровід, № 4 - 1/2 частка огорожі. Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна від 05.11.2025 № 05/11, домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , з технічними характеристиками: літера «А-1» - житловий будинок, загальною площею 80,9 кв.м., житловою площею 44,5 кв.м., житловий будинок літера «Б-1», загальною площею 65,1 кв.м., житловою площею 41,1 кв.м., літера «В» - літня кухня, літера «Г» - сарай, літера «Д» - літня кухня, літера «Є» - сарай, літера «Ж» - погріб, літера «З» - сарай, літера «К» - навіс, літера «Л»- душ, літера «М» - гараж, літера «Т» - вбиральня, № 1 ворота з хвірткою, « 2 водопровід, № 3 ворота з хвірткою, № 4 огорожа, у фактичному користуванні позивача [PERSON] перебуває: літера «А-1» - житловий будинок, загальною площею 41,0 кв.м., житловою площею 19,5 кв.м., коридор 1-01/4,3 кв.м., кухня 1-02/11,1 кв.м., житлова 1 03/13,1 кв.м., житлова 1-04/6,4 кв.м., комора 1-05/6,1 кв.м., літера «З» - сарай, літера «К» - навіс, літера «Л» - душ, літера «Т» - вбиральня, №1 - ворота з хвірткою, №2 - водопровід, №4 - 1/2 частка огорожі, з господарськими будівлями та спорудами може бути поділено за типом майна житловий будинок не проводячи будівельних робіт. Згідно з положеннями статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами першою, другою статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. За змістом ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні (такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.10.2023 у справі №161/23210/21). За приписами 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 № 55 (далі Інструкція). Пунктами 1.2, 2.4, 3.10, 3.11 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18 червня 2007 року, передбачено, що поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2), який готує суб`єкт господарювання. Згідно з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28 липня 2021 року (справа № 310/7011/17), здійснено висновок про те, що відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року (справа № 495/3521/18) зазначено, що у разі виділу співвласник отримує свою частку в майні в натурі й вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності в разі поділу (стаття 367 ЦК України), спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. При цьому слід ураховувати, що після поділу майна, що є у спільній частковій власності (в порядку статтею 367 ЦК України), так і після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам) право спільної часткової власності припиняється, кожному із співвласників має бути визначена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Таким чином, суд повинен зазначити в рішенні, яка частка із спірного майна надається відповідачу, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності відповідача. Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони дійсно є співвласниками об`єкта нерухомого майна та позивачка виявила бажання виділити належну її частку в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна та є технічна можливість такого виділення, зважаючи на те, що частка позивача фактично складається із окремого будинку, з урахуванням наведених норм законодавства, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності та кожний доказ окремо, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем було доведено її право власності на майно, проте дане майно перебуває у спільній власності, тому позивач не може вільно розпоряджатися належною їй часткою у спільному майні, що порушує її право власності, а тому заявлені ними вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved