Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

У березні 2025 позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з вищезазначеною позовною заявою. Відповідно до ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 03.04.2025 справу за позовом АТ «ОТП Банк» до [PERSON] передано для розгляду до Подільського районного суду м. Києва. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12.03.2024 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3000021026, шляхом підписання електронним підписом у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до Розділу 1 Кредитного Договору АТ «ОТП БАНК» надав відповідачу кредит на принципах поворотності, платності, строковості в сумі 60 000,00 грн. п.1.2 Кредитного договору передбачає, шо протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись річна процентна ставна у розмірі: 34.99% річних. Відповідно до Кредитного договору, повернення кредиту, сплата процентів та інших, передбачених договором платежів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів згідно з графіком платежів (Додаток №1 до Кредитного договору №3000021026 від 12.03.2024 р.). На виконання умов вищевказаного договору АТ «ОТП БАНК» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, на підтвердження чого надано Меморіальний ордер (первинний документ щодо перерахування суми кредиту на рахунок зазначений Позичальником). Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості, у зв`язку із порушенням умов Договору про споживчий кредит №3000021026 від 12.03.2024 р. станом на дату складання позовної заяви заборгованість [PERSON] перед AT «ОТП БАНК» становить суму у розмірі 54586 грн 83 коп., яка складається з: 44476 грн 44 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 10110 грн 39 коп. - заборгованість по відсоткам, 00 грн 00 коп - пеня. В зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 3000021026 від 12.03.2024, яка станом на дату складання позовної заяви становить 54586 грн 83 коп. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16.05.2025 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 19.08.2025 року здійснено перехід до розгляду справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяви про перенесення судового засідання від нього не надходило. В заяві на адресу суду не заперечував проти розгляду справи у його відсутність. Відповідач відзив у встановлений строк не подав, у судове засідання повторно не з`явився, явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Зважаючи на неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши документи, наявні матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку. З матеріалів справи судом встановлено, що 12.03.2024 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3000021026, шляхом підписання електронним підписом у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до Розділу 1 Кредитного Договору АТ «ОТП БАНК» надав відповідачу кредит на принципах поворотності, платності, строковості в сумі 60 000,00 грн. п.1.2 Кредитного договору передбачає, шо протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись річна процентна ставна у розмірі: 34.99% річних. Відповідно до Кредитного договору, повернення кредиту, сплата процентів та інших, передбачених договором платежів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів згідно з графіком платежів (Додаток №1 до Кредитного договору №3000021026 від 12.03.2024 р.). На виконання умов вищевказаного договору АТ «ОТП БАНК» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, на підтвердження чого надано Меморіальний ордер (первинний документ щодо перерахування суми кредиту на рахунок зазначений Позичальником). Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості, у зв`язку із порушенням умов Договору про споживчий кредит №3000021026 від 12.03.2024 р. станом на дату складання позовної заяви заборгованість [PERSON] перед AT «ОТП БАНК» становить суму у розмірі 54586грн 83 коп., яка складається з: 44476 грн 44 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 10110 грн 39 коп. - заборгованість по відсоткам, 00грн 00 коп - пеня. Вказаний розрахунок заборгованості суд приймає до уваги та вважає його достовірним, оскільки доказів виконання [PERSON] боргових зобов`язань перед позивачем суду не надано. Жодних належних та допустимих доказів на спростування вищезазначених обставин відповідач до суду не надав, правом на спростування доводів Банку він не скористався. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з приписами статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення із відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 54586,83 грн є правомірними та підлягають задоволенню, оскільки, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, що знайшло своє підтвердження у розрахунку заборгованості, наданого банком та не спростовано відповідачем. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку повернуті не в повному обсязі, а також вимоги ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17. За таких обставин, враховуючи порушення відповідачем умов договору, а також відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку останньої, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості підлягає судовому захисту, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved