Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, який мотивувала тим, що 25.04.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області було зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено відповідний актовий запис за №603. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/2302/25 від 10.04.2025 року, вищезазначений шлюб було розірвано. Від шлюбу у сторін народились двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою. Позивачка зазначає, що її особистого доходу не достатньо для забезпечення матеріальних потреб неповнолітніх дітей. Відповідач є здоровим та працездатним, інших осіб на утриманні не має. В добровільному порядку відповідач ніякої матеріальної допомоги дітям не надає, що змусило позивачку звернутись до суду із даним позовом та просити суд стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дати подання заяви до повноліття дітей. Ухвалою суду від 28.11.2025 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності та зазначила, що позов підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи завчасно повідомлявся шляхом направлення судових повісток та оголошеннями на офіційному сайті Судової влади. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 25.04.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис за №603, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.04.2009 року. Від шлюбу у сторін народились двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.09.2009 року та донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.11.2011 року. Як вбачається із наданих суду доказів, діти проживають разом з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 80, 180 - 184 СК України. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини`в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 51 Конституції України, Конвенції про права дитини, статей 5, 154, 257СК України держава Україна гарантує кожній дитині захист її прав та інтересів, бере під свою охорону кожну дитину як особистість. Згідно із ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно зі ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно дост. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач є молодою, фізично здоровою людиною та має можливість, протилежного судом не встановлено, сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідност. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають до стягнення аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved