Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, яким просить суд: -майно, яке є у спільній сумісній власності [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] та [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , і в цілому складається із земельної ділянки загальною площею 0,08 га, кадастровий номер 5122786400:02:001:3210 (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та транспортного засобу - автомобіля марки HYUNDAI TUCSON. 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] - поділити. - Визнати за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] право власності на земельну ділянку загальною площею 0,08 га, кадастровий номер 5122786400:02:001:3210 (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . -Право спільної сумісної власності [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] та [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] на земельну ділянку, загальною площею 0,08 га, кадастровий номер 5122786400:02:001:3210 (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), яка розташована за адресою: [ADDRESS] - припинити. -Визнати за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] право власності на транспортний засіб - автомобіль марки HYUNDA1TUCSON. універсал - В, колір сірий, 2009 року випуску, державний номер [NUMBER] . -Право спільної сумісної власності [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] та [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] на транспортний засіб - автомобіль марки HYUNDAITUCSON, універсал - В, колір сірий, 2009 року випуску, державний номер [NUMBER] припинити Мотивує вимоги тим, що під час перебування у шлюбі ними було придбано майно, у поділі якого на даний час виникла необхідність, оскільки в добровільному порядку вони не дійшли згоди щодо його розподілу. По справі відкрито провадження, встановлений загальний порядок розгляду справи. Представником відповідача адвокатом Чумаченко С.О. подано до суду відзив на позовну заяву, яким відповідач не визнає пред`явлений до неї позов в частині розподілу спільного майна, вказує, що вартість земельної ділянки та автомобіля не рівнозначні та наголошує на своєму бажанні залишити у власності частку земельної ділянки. У відзиві відповідачем запропоновано альтернативний варіант поділу спільного майна подружжя шляхом визнання за кожним із подружжя права власності на 1/2 частку спірного майна. В судовому засіданні представник позивача Святіщенко О.В. підтримала позовну заяву у повному обсязі, прохаючи суд про її задоволення. Представник відповідача Кокарєв А.П. заперечував позовних вимог, та запропонованого позивачем варіанту поділу спільного майна подружжя. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представників сторін справи, встановлені наступні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] ? зареєстрованому 12 квітня 2008 року першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одеса, актовий запис № 215. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26 травня 2021 року шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано. У період перебування у шлюбі подружжям було придбано наступне майно: -автомобіль марки HYUNDAI TUCSON, 2009 року випуску; -земельна ділянка площею 0,08 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5122786400:02:001:3210 (договір купівлі-продажу від 28.07.2018 року). Факт набуття зазначеного майна та його належність до спільного майна подружжя визнається сторонами та не є предметом спору. У відповідності до довідки про вартість нерухомого майна від 07.10.2024 року виготовленої суб`єктом оціночної діяльності №104/2024 ФОП [PERSON] вартість земельної ділянки площею 0,08 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5122786400:02:001:3210 становить 801 647,14 грн. У відповідності до довідки про вартість колісного транспортного засобу від 09.10.2024 року виготовленої суб`єктом оціночної діяльності №104/2024 ФОП [PERSON] вартість HYUNDAI TUCSON, 2009 WIN KMHJN81BP9U010670 реєстраційний номер [NUMBER] становить 278 171,00 грн. Альтернативних оцінок вартості спірного майна суду не надано, клопотання про проведення оціночних експертиз сторонами не заявлялось, отже суд вважає за можливе при здійсненні поділу майна використовувати наведену вище оцінку. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями Цивільного Кодексу України та Сімейним Кодексом України. Згідно із ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1статті 61 Сімейного Кодексу України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно із ст. 70 Сімейного Кодексу України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ст.71Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.71 Сімейного кодексу України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Частиною 2 статті 184ЦК України передбачено, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до ч. 4 ст. 71 Сімейного кодексу України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)). При вирішенні спору про поділ майна, суд може не погодитися із запропонованим варіантом поділу такого майна та провести його поділ у інший спосіб, враховуючи інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставин, що мають істотне значення. Таким чином, обрання судом при вирішенні спору варіанту поділу майна подружжя, при наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який просив позивач, не може бути розцінене як вихід судом за межі позовних вимог, оскільки позовна вимога - це поділ майна подружжя і вона є незмінною при будь-якому варіанті його поділу. Враховуючи, наявність рухомого майна (автомобіля), який є неподільним речами, тому суд вважає необхідним поділити майно між учасниками справи наступним чином: -визнати за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] право власності на 67/100 земельної ділянки загальною площею 0,08 га, кадастровий номер 5122786400:02:001:3210 (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), яка розташована за адресою: [ADDRESS] -визнати за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] право власності на транспортний засіб - автомобіль марки HYUNDA1TUCSON. універсал - В, колір сірий, 2009 року випуску, державний номер [NUMBER] . -визнати за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] право власності на 33/100 земельної ділянки загальною площею 0,08 га, кадастровий номер 5122786400:02:001:3210 (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Таким чином враховуючи визначену вартість майна у власність позивача [PERSON] переходить 67/100 частина земельної ділянки(орієнтовною вартістю 537 103,58 грн), а власність відповідачки [PERSON] переходить 33/100 частина земельної ділянки(орієнтовною вартістю 264 543,56 грн) та транспортний засіб (орієнтовною вартістю 278 171,00 грн.). При визначенні такого способу поділу майна подружжя судом максимально враховано висловлені в заявах сторін побажання. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11). Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з вимогами ч. 2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1,6 ст.81 ЦПК України). Докази у справі відповідно до положень ст.89 ЦПК України оцінюються, окрім іншого, за принципом їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності. Відповідно до вимогст.141ЦПК України підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial