Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ним та відповідачем шлюб укладено 21 листопада 2009 року та зареєстровано у виконкомі Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області Україна за актовим записом № 60. Від даного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з відповідачем. Позивач зазначив, що з відповідачкою вони прожили у шлюбі 16 років, і з них вже два роки разом не проживають. За період перебування у шлюбі між ним та відповідачкою були різні періоди життя. Спочатку спільне життя складалося нормально, вони любили один одного, приділяли один одному багато часу, у них були спільні інтереси. Коли народилися діти, то відповідачка стала приділяти більше увагу дітям, він став більше часу витрачати на те, щоб заробити гроші на сім`ю, і помаленьку почуття любові один до одного стали згасати, життя перетворилося у будень, їх сім`ю стали об`єднувати тільки спільна хата і проблеми дітей. Вони почали часто сваритися, ставити претензії один до одного, між ними почали виникати непорозуміння відносно ведення домашнього господарства та витрат грошей на сім`ю, грошей стало не вистачати, в зв`язку з чим, він два роки назад поїхав на заробітки в Чеську Республіку і з цього часу він з відповідачкою не спілкується. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає недоцільним та неможливим, примирення не бажає, а тому, просить шлюб, укладений між ним та відповідачем, розірвати. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Кохман М. В. у судове засідання не з`явилися, позаяк представник позивача адвокат Кохман М. В. подала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. У заяві вказала, що судом було надано подружжю строк для примирення терміном на шість місяців, однак, за цей термін сторони не примирилися, ніхто з подружжя не зробив жодного кроку для збереження сім`ї, а тому підстав для збереження сім`ї немає. Просить позов задовольнити, судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, на розірваня шлюбу не згідна та пояснила, що за наданий судом строк для примирення вони з позивачем не примирилися. Заслухавши думку відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 листопада 2009 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області Україна за актовим записом № 60. Згідно статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, щ омають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони тривалий час сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають. За наданий судом строк для примирення терміном на шість місяців сторони не примирилися. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача за його клопотанням.

Outcome: approved