Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

10 жовтня 2025 року [PERSON] , який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на лікування дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що Сторони від спільного проживання без шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 23 вересня 2024 з відповідача на користь позивачки належить стягувати в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 квітня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Щодо дитини 13.01.2025 лікарем [PERSON] було видане електронне направлення на консультацію офтальмолога дитячого з приводу захворювання ока/придатків. За результатами консультації 21.01.2025 в мережі оптик Люмос приватного підприємства «Карлліт» у дитини був встановлений попередній діагноз: Міопатія слабкого ступеня. Складний міопічний астигматизм. Амбліопия слабкого ступеня, та були надані рекомендації. На виконання рекомендацій щодо лікування і медичних процедур придбання ліків та медичних препаратів позивачка понесла витрати у загальному розмірі 29 563,90 грн., та 230 грн.*11*2=5060 грн. оплата поїздок за маршрутом Цебрикове-Одеса-Цебрикове на консультацію і масаж, 300 грн. * 2* 11 днів = 6600 грн. компенсація щоденних витрат на харчування та власні потреби (добові) згідно додатку №1 до постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 року № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів». Відповідно до наведених вище рекомендацій, дитина пройшла повторний огляд 05.08.2025 в мережі оптик Люмос приватного підприємства «Карліт» , за результатами якого у дитини був встановлений попередній діагноз: «Прогр. Міопатія слабкого ступеня. складний міопічний астигматизм. Амбліопия слабкого ступеня», та надані рекомендації. На виконання рекомендацій щодо лікування і медичних процедур, придбання ліків та медичних препаратів позивачка понесла нитарти у загальному розмірі: 26 285,78 грн., серед яких 230 грн.*10*2=4600 грн. оплата поїздок за маршрутом Цебрикове-Одеса-Цебрикове на консультацію, дослідження і лікування, 300 грн. * 2* 10 днів = 6000 грн. компенсація щоденних витрат на харчування та власні потреби (добові) згідно додатку №1 до постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 року № 98 «про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів». Загальний розмір витрат позивачки на лікування дитини у 2025 році становить 55 939,68 грн., в яких відповідач повинен приймати рівну з позивачкою участь у розмірі 27 969,84 грн. Просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати на лікування сина [PERSON] в сумі 27 969,84 грн. Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились, через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява в якій він просить суд розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надійшло клопотання згідно якого позов не визнає, в зв`язку з тим, що на даний час не працює та має на утриманні малолітню дитину. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області батьками [PERSON] , [INFO] є: [PERSON] та [PERSON] . Згідно виконавчого листа № 498/465/25 від 23 вересня 2025 року вирішено: стягувати щомісячно з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого та проживаючого [ADDRESS] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] (РНОКПП - [NUMBER] ), зареєстрованої та проживаючої за адресою: [ADDRESS] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 квітня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Згідно електронного направлення № 5787-4731-9247-9590 від 13.01.2025 [PERSON] видане направлення на консультацію офтальмолога дитячого з діагнозом захворювання ока/придатків. В матеріалах справи наявне заключення оптик Люмос від 21.01.2025 видане [PERSON] з попереднім діагнозом: міопія слабкого ступеня. Складний міопічний астигматизм. Амбліопія слабкого ступеня, та згідно якого надано рекомендації. Такоє наявне заключення оптик [PERSON] від 05.08.2025 видане [PERSON] з попереднім діагнозом: прогр. Міопія слабкого ступеня. Складний міопічний астигматизм. Амбліопія слабкого ступеня, та згідно якого надано рекомендації. Також до матеріалів справи долучено ехоенцефалоскопію [PERSON] від 15.08.2025, згідно якої наявний висновок: ехографічних ознак зміщення серединних структур головного мозку не виявлено. Третій шлуночок 4,9 мм. Бічні роги не розширені з обох боків. Вени Розенталя ліворуч 23см/м, праворуч 23 см/с. УЗ-ознаки помірно вираженого гіпертензійно-нормоцефального синдрому. Згідно дуплексного сканування судин головного мозку від 15.08.2025 проведеного [PERSON] має діагноз: УЗ-ознаки легкого функціонального ангіоспазму в басейнах обох середніх мозкових артерій, без значущої міжпівкульної асиметрії. Спектри потоків не змінені. Помірно виражений функціональний ангіоспазм в басейнах обох очних артерій, хід артерій помірно звистий. Збережений резерв кровоточу по обох хребетних артеріях при поворотах голови в обидві сторони. Ознаки екстравазального впливу на хребетні артерії при ротації голови ліворуч та праворуч. Венозне перевантаження по венах Розенталя з обох боків. УЗ-ознаки ВЧГ середнього ступеня. Згідно дуплексного сканування судин брахіоцефальної зони Іордакі Н.М. від 15.08.2025 зроблено висновок: артерії та вени брахіоцефальної зони на всьому протязі візуалізовані, звичайної будови, прохідні, кровотік достатній. Комплекс інтима-медія (КІМ) ЗСА до 0,5 мм, диференціювання судинної стінки не порушене. ХА в V1 сегменті без локального порушення гемодинаміки. Порушення ходу лівої та правої ХА в каналі поперечних відростків на тлі функціональної нестабільності рухових сегментів ШВХ з обох сторін. Кровотік V2 сегментах достатній, симетричний. В матеріалах справи наявний консультативний висновок спеціаліста від 15.08.2025 виданий [PERSON] , [INFO] з діагнозом: порушення зору, та надано рекомендації. Згідно накладної виданої на ім`я [PERSON] виданої на придбання лінз та оправи, сплачено 10 479,00 грн. 21 січня 2025 року, та 2 136,00 грн. 16.08.2025. До матеріалів справи долучено фіскальний чек на загальну суму: 33 679,68 грн. (за масаж шийно-комір. зони (1 сеанс), за курс лікування №1 амбліопія курс апаратного лікування, за курс лікування №2 амбліопія курс апаратного лікування УЗД, ехо-енцефалограма, дуплекс судин головного мозку, чеки з аптек). До матеріалів справи долучено квитки на автобус на загальну суму 10 200,00 грн. Положеннями ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Постановою Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17, від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18, від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідачем на підтвердження свого скрутного фінансового становища надано довідку форми ОК-5 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування згідно якої вбачається, що [PERSON] у 2025 році отримав дохід за 1 та 2 місяць в загальному розмірі 42 007,16 грн. З березня місяця і до кінця року нарахування відсутні. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 24 січня 2025 року Великомихайлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач є працездатним, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу із об`єктивних, незалежних від нього причин, суду не надав, тому має матеріальну можливість приймати участь у наданні додаткової матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Отже, кожен із батьків зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на дитину і вони мають рівні обов`язки щодо несення таких витрат. Враховуючи, що необхідність у додаткових витратах на дитину викликана особливими обставинами, а саме хворобою дитини, а законом обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків, суд визнає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину вартості додаткових витрат, з огляду на що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи даний спір, суд враховує, що, дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Щодо вимог позивача про стягнення компенсації щоденних витрат на харчування та власні потреби (добові) суд відмовляє, оскільки позивач не відноситься до категорії осіб зазначених в постанові Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 року № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів», на яку вона посилається в позовній заяві. Відтак, з урахуванням долучених актів про надані медичні послуги та підтверджених витрат на придбання медичних препаратів у межах заявленого періоду, загальна сума витрат на лікування дитини становить 33 679,68 грн., та витрати на оплату проїзду в розмірі 9 660,00 грн. Дослідивши надані докази, суд приходить до переконливого висновку про те, що понесені позивачем витрати на медичні процедури, купівлю лікарських препаратів відносяться до додаткових витрат, оскільки пов`язані з хворобою дитини, та є тими особливими обставинами, наявність яких пов`язана з можливістю стягнення додаткових витрат, та зумовлені медичними показаннями і є необхідними для дитини з урахуванням рекомендацій та показань лікарів. За таких умов ці витрати безумовно підлягають стягненню з відповідача в розмірі 50% від загальних витрат, понесених у зв`язку із лікуванням, і така позиція суду відповідає правовій позиції, що висловлена у постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі № 760/6988/22. Окрім цього, суд не може погодитись з доводами відповідача що він на даний час не працює, має на утриманні малолітню дитину що виключає можливість участі у покритті додаткових витрат на дитину, оскільки така обставина не звільняє його від обов`язку брати участь у забезпеченні потреб дитини. Крім того, наявність іншої дитини у відповідача не може вважатися підставою для обмеження інтересів неповнолітньої дитини, яка перебуває на утриманні позивачки. Суд роз`яснює, що у разі значного погіршення матеріального становища платника аліментів, така обставина може бути підставою для звернення з відповідною вимогою про зменшення розміру аліментів. Водночас, у межах даної справи розглядається виключно питання про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, а тому посилання відповідача на скрутне матеріальне становище не спростовують обов`язку щодо участі в покритті необхідних витрат, викликаних потребою лікування дитини. Відповідно до правової позиції, висловленої в ухвалі Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 грудня 2009 року № 6-20478св09, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Касаційного цивільного суду від 11 березня 2020 року № 759/10277/1 (61-22317св19), будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Суд погоджується з доводами позивача щодо того, що понесені витрати на лікування дитини є додатковими витратами у розумінні статті 185 Сімейного кодексу України. З огляду на це, суд вважає обґрунтованим покладення обов`язку щодо участі у їх компенсації на обох батьків у рівних частках. Суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки додаткові витрати на лікування дитини у розмірі 21 669,84 грн, що складає 50 % від підтвердженої матеріалами справи суми 43 339,68 грн. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на дитину, суд виходить із принципу пріоритетності інтересів дитини та враховує обов`язок обох батьків брати участь у її утриманні. З огляду на сукупність встановлених обставин, враховуючи рівність батьків у правах та обов`язках щодо дитини, а також реальні потреби неповнолітньої у матеріальному забезпеченні та обґрунтованість витрат, понесених позивачкою, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З урахуванням викладеного, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд приходить висновку про стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: partial