Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Адвокат Очкур К.І., яка діє від імені та в інтересах позивача [PERSON] , звернулась до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом, відповідно до якого просить розірвати шлюб, зареєстрований між позивачем та відповідачем [PERSON] . Стислий виклад позиції позивача 07.02.2008 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , спору з приводу визначення місця проживання якого між сторонами немає. У 2010 році сторони припинили спільне проживання. Причиною цьому стала несумісність їх характерів та діаметрально різні погляди на життя, різні цілі, плани та задачі. Сторони втратили довіру та повагу один до одного, у зв`язку з чим відновлення шлюбних стосунків та подальше спільне проживання на думку позивача є неможливими. Позивач не прагне відновлення стосунків з відповідачем. Оскільки сторони близько 15 років не проживають разом, на даний час їх нічого не пов`язує, окрім спільної дитини, за таких умов перебування сторін в зареєстрованому шлюбу шкодить їх інтересам та інтересам їх сина. Отже, сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, ведуть окреме господарство, мають окремий бюджет, не мають спільних зобов`язань, їх шлюб носить формальний характер. За вказаних обставин позивач просить строк на примирення їм не надавати. Спору з приводу поділу майна станом на час звернення до суду з вказаним позовом між сторонами немає. Рух справи в суді Позовна заява надійшла до суду 02.07.2025 року Ухвалою судді від 04.08.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті вимог. Позиція учасників справи Позивач та її представник у судове засідання не з`явились. Разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судові засідання, призначені на 09.10.2025, 28.11.2025, 19.12.2025 та 28.01.2026, не з`явився. Про розгляд справи 09.10.2025, 28.11.2025 відповідач повідомлявся шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку на адресу місця його проживання, зареєстровану в установленому порядку, які були отримані відповідачем, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Судова повістка про виклик відповідача в судове засідання на 28.01.2026 року повернулась на адресу суду у зв`язку з відсутністю адресата за місцем його проживання, зареєстрованим в установленому порядку. Виклик відповідача в судові засідання також було здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади. Відповідач причини неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не подав, відзив на позов він нього на адресу суду не надходив. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] ,07.02.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , про що складено актовий запис 73. Відповідно до копій свідоцтва серія [NUMBER] про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Побудувати спільне життя сторонам не вдалось, одруження виявилось не вдалим. Вони припинили шлюбні відносини близько 15 років тому, спільного господарства не ведуть, спільним побутом та бюджетом не пов`язані, проживають окремо. Позивач не бажає примирення з відповідачем та не має наміру на збереження шлюбу, тому наполягає на його розірванні. Відповідно до позовної заяви спору з приводу визначення місця проживання дитини та поділу майна між сторонами немає. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2, 3, 4 ст.56 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved