Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором, в якому просить стягнути із відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за Кредитними договорами: №9965492883 від 29.06.2021 в розмірі 21664,70 грн., з яких - 13960,01 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, - 1,58 грн. загальна заборгованість по відсоткам, 7703,11 грн. - загальна заборгованість по комісії; №7955256228 від 22.02.2021 в розмірі 25914,45 грн., з яких - 15386,02 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, - 1,67 грн. загальна заборгованість по відсоткам, 10526,76 грн. загальна заборгованість по комісії та понесені судові витрати. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 29 червня 2021 року та 22 лютого 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитні договори №9965492883 та №7955256228. Ці договори, паспорти кредиту та умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК`ЦФР» (розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення договору та до яких позичальник приєднався, підписавши договір) складають єдиний кредитний договір. На підставі договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору, у порядку та строки, встановлені цим договором. 15.05.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ-11/19-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до додатку №1 до договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 реєстру прав вимоги, ТОВ «ФК ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача: за кредитними договорами №9965492883 від 29.06.2021 в сумі 21664,70 грн., з яких: 13960,01 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, - 1,58 грн. загальна заборгованість по відсоткам, 7703,11 грн. - загальна заборгованість по комісії; №7955256228 від 22.02.2021 в розмірі 25914,45 грн., з яких - 15386,02 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, - 1,67 грн. загальна заборгованість по відсоткам, 10526,76 грн. загальна заборгованість по комісії. Згідно з умовами кредитних договорів позичальник зобов`язується повернути кредити, сплатити проценти за користування кредитами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати надані йому кредити, в строки, передбачені кредитними договорами. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача, останні не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання прав вимоги до відповідача, а саме з 15.05.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Вказані обставини змушують звернутися до суду з цим позовом. Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися. Про проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням вих. №R067052949510, яке повернулося із відміткою «адресат відсутній», що відповідно постанови КЦС ВС від 10.05.2023 №755/17944/18 (61-185св23) вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: заява представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, без його участі, а також не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.3 на зворотній стороні), заявка про отримання процесуальних документів в електронному вигляді (а.с.78). Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.83-85) про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із копії кредитного договору №9965492883 від 29.06.2021 (а.с.6) судом встановлено, що між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] укладено вказаний кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] надано кредит у сумі 15229,00 грн., на строк 24 місяці, на умовах строковості, зворотності, платності, [PERSON] зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування в порядку та на умовах, визначених цим договором. Із копії паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» (а.с.7-8) судом встановлено, що [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту, власноручним підписом та ознайомлено із порядком повернення кредиту. Із копії паспорта громадянина України, виданого 25.10.2010 (а.с.8 зворотній бік-10) судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , народився в селі Качківка Ямпільського району Вінницької області, зареєстрований з 21.12.2000 в селі Велика Кісниця. Із копії виписки по особовим рахункам кредитного договору №9965492883 від 29.06.2021 (а.с.11-38) судом встановлено, що за період з 29.06.2021 по 15.05.2024 [PERSON] користувався кредитними коштами. Із копії розрахунку заборгованості за кредитним договором №9965492883 від 29.06.2021 (а.с.39) судом встановлено, що станом на 15.05.2024 заборгованість за кредитним договором №9965492883 від 29.06.2021 не погашена [PERSON] , залишок заборгованості складає 21664,70 грн., з яких: 13960,01 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 7703,11 грн. - заборгованість по відсоткам. Із копії кредитного договору №7955256228 від 22.02.2021 (а.с.41) судом встановлено, що між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] укладено вказаний кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] надано кредит у сумі 20520 грн., на строк 24 місяці, на умовах строковості, зворотності, платності, [PERSON] зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування в порядку та на умовах, визначених цим договором. Із копії паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» (а.с.41 зворотній бік-42) судом встановлено, що [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту власноручним підписом та ознайомлено із порядком повернення кредиту. Із копії заяви-анкети на отримання послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» (а.с.42 зворотній бік) судом встановлено, що [PERSON] 22.02.2021 звернувся до ТОВ «ФК «ЦФР» із вказаною заявою-анкетою з метою отримання кредиту. Із копії паспорта громадянина України виданого 25.10.2010 (а.с.43-44) судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , народився в селі Качківка Ямпільського району Вінницької області, зареєстрований з 21.12.2000 в селі Велика Кісниця. Із копії виписки по особовим рахункам кредитного договору №7955256228 від 22.02.2021 (а.с.45-52) судом встановлено, що за період з 22.02.2021 по 15.05.2024 [PERSON] користувався кредитними коштами. Із копії розрахунку заборгованості за кредитним договором №7955256228 від 22.02.2021 (а.с.53) судом встановлено, що станом на 15.05.2024 заборгованість за кредитним договором №7955256228 від 22.02.2021 не погашена [PERSON] , залишок заборгованості складає 25914,45 грн., з яких: 15386,02 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 1,67 грн. - заборгованість по відсоткам, 10526,76 грн. - заборгованість за щомісячними процентами. 15.05.2025 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ-11/19-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до додатку №1 до договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 реєстру прав вимоги, ТОВ «ФК ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача: за кредитними договорами №9965492883 від 29.06.2021 в сумі 21664,70 грн., з яких: 13960,01 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, - 1,58 грн. загальна заборгованість по відсоткам, 7703,11 грн. - загальна заборгованість по комісії; №7955256228 від 22.02.2021 в розмірі 25914,45 грн., з яких - 15386,02 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, - 1,67 грн. загальна заборгованість по відсоткам, 10526,76 грн. загальна заборгованість по комісії (а.с.55-64). Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими відповідачеві надано грошові кошти (кредити) у розмірі та на умовах, встановлених договором, відповідач зобов`язався повернути кредити та проценти за користування кредитами, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу невиконання зобов`язань [PERSON] за кредитними договорами №9965492883 від 29.06.2021 та №7955256228 від 22.02.2021, отже, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу положень частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема із договорів. Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями частини 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За приписами статтей 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, у встановлені строки (терміни) виконання зобов`язання. Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що передбачено ст.611 ЦК України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] за умовами кредитних договорів №9965492883 від 29.06.2021 та №7955256228 від 22.02.2021 отримав кредитні кошти, які повинен був повернути згідно графіків платежів. Факт отримання вказаних коштів відповідачем підтверджено письмовими доказами, зокрема, виписками по особовим рахункам кредитного договору №9965492883 від 29.06.2021 та по особовим рахункам кредитного договору №7955256228 від 22.02.2021. Однак, відповідач неналежно виконував взяті на себе договірні зобов`язання. З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення із відповідача за кредитним договором №9965492883 від 29.06.2021 у сумі 13961,59 грн., з яких - 13960,01 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, - 1,58 грн. загальна заборгованість по відсоткам та за кредитним договором №7955256228 від 22.02.2021 у сумі 15387,69 грн., з яких - 15386,02 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, - 1,67 грн. загальна заборгованість по відсоткам, є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи, відповідачем не спростовані, а тому підлягають до задоволення. Водночас, суд вважає, що позовна вимога про стягнення комісії у загальній сумі 18229,87 грн. не підлягає задоволенню з таких підстав: За загальним правилом, передбаченим ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами 2, 3 ст.215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»). Тобто, споживчим є будь-який кредит, наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено можливість встановлення кредитодавцем у межах споживчого кредитування додаткових комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, які включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Водночас, згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції на час укладення договору) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування»). З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21, від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 та інших. Наведені висновки в подальшому також підтримані й у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21, згідно якої якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до наданих копій договорів №9965492883 від 29.06.2021 та по особовим рахункам кредитного договору №7955256228 від 22.02.2021 розмір комісії за обслуговування кредитних заборгованостей, не встановлено, та без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту споживачем інформації щодо обслуговування кредитних заборгованостей. Суд встановив, що кредитні договори не містять конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу, та за які банком встановлена щомісячна комісія. Також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваних кредитних договорів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі №916/3156/17 дійшла висновку, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. Таким чином, нарахування комісії є безпідставним, а тому комісія в загальній сумі 18229,87 гривень не підлягає стягненню з відповідача. Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає частково доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для частково задоволення позовних вимог. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по двох кредитах на загальну суму 29349,28 грн. В іншій частині позову - відмовити. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 6056 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то понесені судові витрати за подання позовної заяви відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 3735,65 грн., що пропорційно розміру задоволених позовних вимог (6056 х 29349,28/47579,15).

Outcome: partial