Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Бродівського районного суду Львівської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] , про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що шлюб носить формальний характер, причиною розпаду сім`ї стало відчуження один від одного, яке виникнуло на підставі різних поглядів на життя. Стосунки між ними не склались через суттєві розбіжності в характерах, які не дають можливість зберегти сім`ю. Ухвалою суду від 22.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Судове засідання призначено на 02.02.2026. У судове засідання позивач не з`явився. Від нього та його представника, надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява у якій [PERSON] просить розгляд справи про розірвання шлюбу проводити без її участь, позовні вимоги визнає. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, , що 06 серпня 2006 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Броди Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 127, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] ». На час подачі позовної заяви до суду у сторін неповнолітніх дітей не має. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При вирішення спору по суті суд виходить із того, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків і позивачка бажає розлучитися. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved