Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

17 листопада 2025 року позивач звернулась до суду до відповідача із позовом про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовувала тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі зареєстрованому 20липня 2007 року Виконкомом Калитянської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 22. Від даного шлюбу сторони мають дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами було припинено на початку 2024 року. 12.03.2024 року сталося побиття позивачки її чоловіком, яке було зафіксовано поліцією та швидкою, а також винесено заборонювальний припис. Тобто з березня 2024 року сторони проживають окремо, не вирішують спільно сімейні питання, кожен з подружжя живе окремим життям. 24 листопада 2025 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Ведмідь Н.В. прийнято цивільну справу до свого провадження, призначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 17 грудня 2025 року. Позивач, будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилась, представник позивача подала до суду заяву, в якій позов підтримала та просила задовольнити, розгляд справи проводити у відсутність позивача. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 липня 2007 року Виконкомом Калитянської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 22, що підтверджується свідоцтвом шлюб, серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Калитянської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис №18; сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Калитянської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис №23; доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Калитянської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис №41; доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Калитянської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис №33. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Водночас, положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За положеннями ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя № 11 від 21.12.2007 року роз`яснено, що проголошена Конституцією Україниохорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитина-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дата й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Таким чином, виходячи з аналізу вище наведених положень законодавства, шлюб має добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання. При цьому, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвати шлюбу. Отже, встановивши не бажання позивача продовжувати шлюбні стосунки та відсутність будь-яких переконливих доказів того, що сторони вчиняють дії, направлені на збереження сім`ї, суд дійшов висновку про те, що подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи вищевикладене та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач цьому не заперечував, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим. Із матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та адвокатом Ковріга Альоною В`ячеславівною укладено договір № 20/10-2025 про надання професійної правничої допомоги від 20.10.2025 року, додаткова угода №1 до договору про надання професійної правничої допомоги №20/10-2025 від 20 жовтня 2025 року, акт приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги (надання послуг) № 1 до договору про надання професійної правової допомоги №20/10-2025 від 20 жовтня 2025 року вартість наданої правничої допомоги становить 3700,00 грн. В акті представник позивача зазначила перелік послуг та вартість цих послуг, а саме: надання усної консультації з питань розірвання шлюбу, юридичних наслідків розірвання шлюбу 1200,00 грн., підготовка та подання адвокатом позовної заяви про розірвання шлюбу до Святошинського районного суду міста Києва 2500,00 грн. Всього: 3700,00 грн. Відповідно ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті впорядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, враховуючи надані докази та вищезазначені вимоги, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 1200,00 грн., оскільки позовна заява подана до Броварського міськрайонного суду Київської області, а не до Святошинського районного суду міста Києва.

Outcome: approved