Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

24.09.2025 позивач через свого представника, адвоката Гренджу В.Ю., засобами поштового зв`язку звернувся до Черкаського районного суд Черкаської області з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи позов тим, що спільне життя у них не склалося і шлюбні відносини припинені. Суддя Черкаського районного суд Черкаської області Суходольський О.М. ухвалою від 25.09.2025 справу передав на розгляд за територіальною підсудністю Деснянському районному суду м. Чернігова. Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Супрун О.П. ухвалою від 24.10.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, яку призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 08.01.2026. 08.01.2026 розгляд справи відкладений до 30.01.2026, у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання 30.01.2026 учасники справи не з`явилися, представник позивача в заяві просив провести розгляд справи без його участі, зазначив про підтримку позовних вимог та просив їх задовольнити, дав згоду на заочний розгляд. Відповідач, викликана до суду через оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», у судове засідання не прибула, про наявність поважних причин не повідомляла, заяви (клопотання), відзиву не подала. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, відповідно до статті 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.11.2006, актовий запис № 150, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 17.10.2007 (а.с. 5). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. За змістом позовної заяви, сімейне життя між сторонами з самого початку не склалося внаслідок розбіжностей у поглядах на шлюб та сім`ю. Відповідач не бажала проживати з позивачем в Україні, спонукала виїхати його на постійне місце проживання до росії, а вже на початку 2020 року разом виїхала самостійно. На даний час подружжя не підтримують жодних відносин, [PERSON] проживає з іншою жінкою, із якою мають спільну дитину та бажають укласти шлюб. Подальше збереження шлюбу позивач уважає неможливим, оскільки це суперечить його інтересам. Згідно положень статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини третьої статті 56 Сімейного кодексу України кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов, суд уважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved