Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

15 жовтня 2025 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і з липня 2023 року вони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Примирення вважає неможливим. Також зазначив що вони мають неповнолітню дитину та відповідач ухиляється від розірвання шлюбу через органи ДРАЦС. 20 жовтня 2025 року вказаний позов прийнято до розгляду, призначено судове засідання. Позивач у позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Відповідачка в судове засідання повторно не прибула, причину не повідомила, відзиву не подала. Враховуючи викладене, суд розглядає справу за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 17 грудня 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №785. Місце державної реєстрації: Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Подружжя має неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки сторони припинили в липні 2023 року, сумісне господарство не ведуть. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка заперечень не подала, суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позов слід задовольнити. За змістом ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. (ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України). Розподіляючи судові витрати, суд дійшов висновку, що відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved