Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Представник позивача КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Борисенко Л. звернулась до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача борг за спожиту теплову енергію та гарячу воду в сумі 98 049 грн. 77 коп., яка складається з суми заборгованості з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, плати за абонентське обслуговування, та нараховані на суму заборгованості 3% в розмірі 135 грн. 54 коп., інфляційні втрати в розмірі 209 грн. 50 коп., судовий збір в розмірі 3 028 грн. 00 коп. Вимоги позову мотивовані тим, що КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, відповідно до положень статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Позивач надає комунальні послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води споживачам за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] . Як зазначає представник позивача, власником вказаної квартири є [PERSON] . Відповідач прийняв у спадок квартиру за вказаною адресою відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого 18.10.2023 Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою, серії та номер 3-321, бланк НСК 912914. Тобто, як зазначає представник позивача, [PERSON] , прийнявши у спадкування квартиру спадкодавця, також прийняв у спадкування і обов`язки, зокрема з оплати боргу за комунальні послуги. Про прийняття спадщини відповідачем позивач дізнався 11.03.2024, отримавши Витяг з Державного реєстру речових прав. Спадкоємець не повідомляв підприємство про відкриття спадщини, та інформація щодо власника зазначеної квартири до 18.10.2023 була відсутня в Державному реєстрі речових прав. Згідно змісту позову, в результаті невиконання відповідачем зобов`язань щодо оплати наданих послуг станом на 24.06.2024 (за період з 01.08.2009 по 30.04.2024) виникла заборгованість на загальну суму 98 049 грн. 77 коп., яка складається із суми заборгованості з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, плати за абонентське обслуговування. Окрім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано на суму заборгованості 3% річних в сумі 135 грн. 54 коп. та інфляційні втрати в сумі 209 грн. 50 коп. за період з 01.08.2009 по 23.02.2022. Таким чином, відповідач на підставі положень 1216, 1218, 1220, 1268, 1282 Цивільного кодексу України набув прав на нерухоме спадкове майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із чим представник КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області і звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука Маханькова О.В. від 25.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука від 01.10.2024 заяву про самовідвід головуючого судді Маханькова О.В. від розгляду справи №537/3572/24, провадження №2/537/1198/2024 за позовом представника позивача Борисенко Л.М., яка діє в інтересах КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено, цивільну справу передано до канцелярії Крюківського районного суду міста Кременчука для визначення складу суду в порядку, встановленому статтею 33 Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука від 03.10.2024 заяву про самовідвід головуючої судді Фадєєвої С.О. від участі у розгляді справи за позовом КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено, справу передано до канцелярії Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області. Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука Зоріної Д.О. від 04.10.2024 справу №537/3572/24 за позовом КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до [PERSON] про стягнення заборгованості з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, плати за абонентське обслуговування та нараховані на суму заборгованості 3% річних та інфляційні втрати прийнято до провадження, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено дату підготовчого судового засідання. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука від 04.11.2024 відмовлено відповідачу [PERSON] у задоволенні заяви про виправлення описки в ухвалі суду від 25.07.2024. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука від 04.11.2024 клопотання представника позивача задоволено, витребувано від Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , відкладено підготовче судове засідання. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука від 04.11.2024 зустрічну позовну заяву [PERSON] до КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про захист права померлої [PERSON] на повагу до її гідності, честі та недоторканості ділової репутації, про відшкодування матеріальних збитків та про стягнення моральної шкоди повернуто заявнику. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука від 22.11.2024 визнано відвід, заявлений [PERSON] головуючій судді Зоріній Д.О., необґрунтованим, заяву [PERSON] про відвід судді Зоріної Д.О. від розгляду справи №537/3572/24 передано до канцелярії Крюківського районного суду міста Кременчука для визначення іншого судді, що вирішуватиме питання про відвід, у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука Маханькова О.В. від 26.11.2024 у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Зоріної Д.О. у цивільній справі за позовом КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до [PERSON] про стягнення заборгованості з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, плати за абонентське обслуговування та нараховані на суму заборгованості 3% річних та інфляційні втрати, відмовлено. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука від 28.11.2024 визнано відвід, заявлений [PERSON] головуючій судді Зоріній Д.О., необґрунтованим, заяву [PERSON] про відвід судді Зоріної Д.О. від розгляду справи №537/3572/24 передано до канцелярії Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області для визначення іншого судді, що вирішуватиме питання про відвід, у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука Хіневича В.І. від 02.12.2024 у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області Зоріної Д.О. від здійснення судового провадження по цивільній справі за позовом КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука від 05.12.2024 визнано відвід, заявлений [PERSON] головуючій судді Зоріній Д.О., необґрунтованим, заяву [PERSON] про відвід судді Зоріної Д.О. від розгляду справи №537/3572/24 передано до канцелярії Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області для визначення іншого судді, що вирішуватиме питання про відвід, у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука Мурашової Н.В. від 09.12.2024 відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Зоріної Д.О. у справі за позовом КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до [PERSON] про стягнення заборгованості з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, плати за абонентське обслуговування та нараховані на суму заборгованості 3% річних та інфляційні втрати. Постановою Полтавського апеляційного суду від 07.08.2025 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, ухвалу Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 04.11.2024 залишено без змін. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука від 03.11.2025 підготовче провадження у справі за позовом КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до [PERSON] про стягнення заборгованості закрито та призначено справу до судового розгляду по суті, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука від 21.11.2025 визнано відвід, заявлений [PERSON] головуючій судді Зоріній Д.О., необґрунтованим, заяву [PERSON] про відвід судді Зоріної Д.О. від розгляду справи №537/3572/24 передано до канцелярії Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області для визначення іншого судді, що вирішуватиме питання про відвід, у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука від 27.11.2025 заяву [PERSON] про відвід судді Зоріної Д.О. у справі №537/3572/24 за позовом КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до [PERSON] про стягнення заборгованості з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, плати за абонентське обслуговування та нараховані на суму заборгованості 3% річних та інфляційних втрат залишено без задоволення. В період перебування цивільної справи 537/3572/24 за позовом КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до [PERSON] про стягнення заборгованості з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, плати за абонентське обслуговування та нараховані на суму заборгованості 3% річних та інфляційних втрат в провадженні Полтавського апеляційного суду, до Крюківського районного суду міста Кременчука 30.04.2025 надійшла заява [PERSON] про відвід судді Зоріної Д.О. від розгляду цивільної справи №537/3572/24. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука від 26.12.2025 визнано відвід, заявлений [PERSON] головуючій судді Зоріній Д.О., необґрунтованим, заяву [PERSON] про відвід судді Зоріної Д.О. від розгляду справи №537/3572/24 передано до канцелярії Крюківського районного суду міста Кременчука для визначення іншого судді, що вирішуватиме питання про відвід, у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука від 01.01.2026 відмовлено [PERSON] в задоволенні заяви про відвід судді Зоріної Д.О. у справі №537/3572/24 за позовом КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до [PERSON] про стягнення заборгованості з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, плати за абонентське обслуговування та нараховані на суму заборгованості 3% річних та інфляційних втрат. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука від 30.01.2026 [PERSON] в задоволенні клопотання про залучення її до участі у справі №537/3572/24 за позовом КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до [PERSON] про стягнення заборгованості - в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, відмовлено. Представник позивача КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, згідно змісту поданої заяви, просив суд розглянути справу без участі представника позивача та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Згідно змісту відзиву, відповідач просить суд відмовити КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення правил підсудності та на відсутність між сторонами жодних правовідносин з підстав реєстрації та фактичного проживання відповідача за іншою адресою, аніж за якою нараховано борг за спожиті комунальні послуги, більш як двадцять років. Також відповідач заперечує наявність між спадкодавцем та позивачем договірних відносин в період з серпня 2009 року по 18.03.2014 та наголошує на неправомірність нарахування КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області вартості комунальних послуг з 19.03.2014, оскільки спадкодавець [PERSON] померла [INFO] та, таким чином, не користувалась комунальними послугами. Відповідач також посилається на відсутність доказів в обґрунтування заявленої ним до стягнення суми бору. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Приймаючи до уваги думку представника позивача та відповідача, викладену у відповідних письмових клопотаннях, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні, КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , на підставі статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017, яким визначено виконавця комунальних послуг, зокрема, з послуг з постачання теплової енергії та гарячої води. Відповідно до пункту 2.1 Статуту КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, підприємство створено з метою задоволення потреб населення та інших споживачів, незалежно від форм власності, в послугах централізованого постачання гарячої води та централізованого теплопостачання, а також обслуговування всіх інженерних мереж, споруд, вузлів тепломереж. Згідно змісту Свідоцтва на право власності на житло, видане Управлінням житлово комунального господарства виконкому Кременчуцької міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження від 08.12.1998, співвласниками квартири [ADDRESS] , є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що вбачається зі свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 25.03.2014 Крюківським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00041891168 від 18.10.2023. 20.06.2014 до Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області звернувся відповідач [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , на підставі чого 20.06.2014 було заведено спадкову справу №132/2014. 18.10.2023 до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори звернувся відповідач [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлої [INFO] [PERSON] у вигляді частки квартири [ADDRESS] . 18.10.2023 державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Сороколат І.М. було посвідчено свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за номером 3-321, відповідно до якого спадкоємцем майна [PERSON] , 1939 року народження, яка померла [INFO] , є її син [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з частини квартири [ADDRESS] , що належала померлій на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого Управлінням житлово комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів 08.12.1998, зареєстрованого в КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі №М-1 за реєстровим №184. 18.10.2023 до Державного реєстру речових прав внесено відомості про речове право, відповідно до якого власником частки квартири [ADDRESS] , є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину серії та номер 3-321, виданого 18.10.2023 Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою, що вбачається з о Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за номером інформаційної довідки №369321590 від 11.03.2024. Відповідно до частини 1 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 Цивільного кодексу України. Так, згідно із частиною 1 статті 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Тобто, відповідач [PERSON] прийняв у встановленому законом порядку у спадщину частину квартири спадкодавця, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що також не заперечується відповідачем. Статтею 608 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора. Відповідно до вимог частини 1 статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Аналізуючи вищезазначені положення чинного законодавства, суд приходить до висновку, що у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час, коли в результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, прийнявши у встановленому законом порядку спадщину після померлої [PERSON] , відповідач [PERSON] також прийняв у спадщину і обов`язки спадкодавця, які виникли за життя останньої. За положеннями статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). За частиною 5 статті 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, обов`язок власника квартири, набутої як спадщини, оплачувати житлово комунальні послуги виникає з моменту прийняття спадщини. Відповідно до вимог статей 68, 162 Житлового кодексу України, наймачі та особи, яким на праві приватної власності належить будинок (квартира), зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до положень частини 4 статті 319 Цивільного кодексу України, власність зобов`язує. Згідно зі статтею 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, положення статті 322 Цивільного кодексу України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017, Житловим кодексом України, Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 та Правилами надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182. Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017, до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання. Згідно із пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до частин 1, 3 статті 9 Закону України «Про житлово комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно зі статтею 162 Житлового кодексу України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вищевказане повністю узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13 та від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц та від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16). Окрім того, відповідно до абзазів 1-3 статті 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 № 830, надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги. З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини 5 статті 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Згідно абзацу 5 статті 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Відповідно до статті 39 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 №830, у разі ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості виконавець проводить перерахунок вартості послуги в установленому законодавством порядку та сплачує споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законом або договором. Аналогічні норми містяться у абзацах 1-3, 5 статті 12, 40 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, між позивачем КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та спадкодавцем [PERSON] , а також відповідачем [PERSON] як співвласником квартири були наявні договірні відносини щодо послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води, які врегульовані Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017, Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 та Правилами надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182, оскільки підприємство надавало послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , а спадкодавець та відповідач, в свою чергу, такі послуги прийняли та від їх отримання не відмовлялись. Будь-яких доказів на спростування даних обставин до суду не подано, у зв`язку з чим суд вважає спростованими доводи відповідача щодо відсутності між сторонами договірних відносин з приводу надання позивачем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води за вказаною адресою. Обставина фактичного непроживання відповідача [PERSON] за вказаною адресою, на яку останній посилається як на одну з підстав відмови в задоволенні позову КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, не є обставиною, яка звільняє його від оплати житлово комунальних послуг, оскільки він є власником вказаного майна, що зобов`язує його нести усі витрати, пов`язані з утриманням останнього, що прямо передбачено статтями 319, 322 Цивільного кодексу України. Згідно із положеннями частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтчми 35 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Аналогічні норми містяться у статтяях 37-39 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182. В судовому засіданні встановлено, що в порушення вищезазначених вимог чинного законодавства України, власниками квартири не виконано своїх зобов`язань щодо сплати вартості спожитої теплової енергії та постачання гарячої води та, згідно змісту наданого КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області розрахунку заборгованості за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.05.2024 загальна заборгованість складала 98 049 грн. 77 коп. Відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Вирішуючи питання щодо заявленої позиції відповідача в частині пропуску позивачем строку позовної давності при зверненні до суду із позовними вимогами про стягнення заборгованості в період, суд виходить з наступного. За змістом статей 256-257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За приписами статті 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Частини 1 та 5 статті 261 Цивільного кодексу України встановлюють, що за загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно з частиною 4 статті 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Слід звернути увагу, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє в позові через необґрунтованість. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності в разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 11 березня 2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами КМУ) установлено з 12 березня 2020 на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Відповідно до пункту 1 постанови КМУ від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з урахуванням змін та доповнень) постановлено установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». У зв`язку з відміною постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27 червня 2023 року на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023, продовжені строки, визначені статтею 257 ЦК України, завершились у 00 год. 01 хв. 01 липня 2023 року. Разом з тим, Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, відповідно до якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії (у вказаній редакції пункт 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України був чинний на час звернення позивача до суду). Окрім того, відповідно до Указу Президента України №740/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Закону України «Про продовження строку діє воєнного стану в Україні» № 4024-IX від 29.10.2024, на час звернення КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області із даним позовом в Україні діяв воєнний стан. Представник позивача КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області звернувся до суду із позовом 04.07.2024. Отже, із урахуванням положень статей 256, 257, пунктів 12, 19 (в редакції, чинній на час звернення із позовом) розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України з відповідача має бути стягнуто на користь КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води в межах строку позовної давності за період з квітня 2017 року по квітень 2024, розмір якої складає 76 501 грн. 39 коп. Згідно із частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За викладених обставин, приймаючи до уваги встановлений в судовому засіданні факт наявності у [PERSON] перед КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області станом на 01.12.2025 заборгованості за оплату вартості постачання теплової енергії та гарячої води, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в розмірі 209 грн. 50 коп. та 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 135 грн. 54 коп., що передбачено статтею 625 Цивільного кодексу України, оскільки боржником було прострочене виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Доводи відповідача в частині нездійснення ним періодичних платежів в рахунок оплати послуг, наданих КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, інформація про які відображена у розрахунках заборгованості, наданих представником позивача, не може бути покладено в основу доказування, оскільки, ставлячи під сумнів проведення часткових оплат саме відповідачем, останній не довів зворотнього. Суд також не приймає до уваги посилання відповідача на порушення правил підсудності розгляду справи, оскільки спір, що є предметом розгляду даної справи, стосується несплати вартості наданих комунальних послуг. Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду №638/1988/17 від 10.04.2019, справи про стягнення заборгованості за комунальні послуги підлягають виключній підсудності за правилом, що позови пред`являються за місцем знаходження нерухомого майна, за яким утворилась заборгованість. Згідно частини 1 статті 1281 Цивільного кодексу України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредиторові спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Згідно із положеннями частини 2 статті 1281 Цивільного кодексу України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Водночас, частина 3 статті 1281 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Як встановлено в судовому засіданні, представнику КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області стало відомо про прийняття спадщини [PERSON] 11.03.2024 з Державного реєстру речових прав (номер інформаційної довідки 369321590, а.с. 5), при цьому відповідач на виконання вимог частини 1 статті 1281 Цивільного кодексу України до кредитора із повідомленням про прийняття спадщини не звернувся, відтак встановлений частиною 3 статті 1281 Цивільного кодексу України строк для звернення із вимогою до спадкоємця позивачем не пропущено. Відповідно до положень частини 1 статті 1282 Цивільного кодексу України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. За викладених вище обставин справи, аналізуючи зазначені вище вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку про доведеність в судовому засіданні факту прийняття відповідачем [PERSON] спадщини на частину квартири після померлої [PERSON] , яка була споживачем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води за адресою: [ADDRESS] , а також наявність у [PERSON] обов`язку нести усі витрати, пов`язані з утриманням майна як власника останнього, у зв`язку із чим суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме щодо суми нарахованого боргу в межах строку позовної давності. Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області задоволено на 78,10 % (76 501 грн. 39 коп. задоволена сума до стягнення, при сумі позову 98 394 грн. 81 коп.), суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума судового збору в розмірі 2 364 грн. 86 коп. (3 028 грн. 00 коп. * 78,10 %).

Outcome: partial