Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що він та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 05.02.2020 року було розірвано. За період перебування у шлюбі у них народилась дочка [PERSON] [INFO] . Позивач і Відповідач не проживають разом з серпня 2019 року, не мають сімейних відносин, ведуть окреме життя так як відповідачка забрада свої речі і переїхада від нього з донькою. На даний час немалолітня [PERSON] проживає разом з Позивачем та перебуває на його повному утриманні і вихованні з 2019 року. А тому позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] . В судовому засіданні представник позивача позов підтримала і суду пояснила, що дитина проживає разом з батьком та його матір`ю. Відповідачка жодних обов`язків як мати не виконує, життям дитини не цікавиться. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на сайті суду. Представник третьої особи служби в справах дітей виконкому Смілянської міської ради як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, надіслали заяву про розгляд справи в їх відсутність. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з слідуючих підстав. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] [INFO] . Позивач і Відповідач не проживають разом з 2019 року, не мають сімейних відносин, ведуть окреме життя. На даний час неповнолітня [PERSON] [INFO] , проживає разом з Позивачем та перебуває на його повному утриманні і вихованні з 2019 року, що встановлено на підставі копії свідоцтва про народження дитини, копії рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 05.02.2020 року, яким шлюб було розірвано, витягами з реєстру територіальної громади про реєстрацію місця проживання батька та дитини . Відносини у Позивача і Відповідача не склалися. Відповідач проживає окремо від Позивача і дитини, не бере участі в утриманні, вихованні, навчанні дитини, не цікавиться життям дочки. Рішенням Виконавчого комітету Смілянської міської ради від 22.07.2025 року №362 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] . Згідно вказаного висновку дитина та батько зареєстровані та проживають в м.Сміла, батьком дитини створено належні умови для проживання та виховання дочки. Мати не відвідує дитину більше п`яти років, участі у вихованні та утриманні не приймає. Згідно характеристики, що надана директором Смілянської спеціалізованої шкоди №12 Смілянської міської ради, [PERSON] відвідує даний заклад, позитивно характеризується. . Батько приділяє належну увагу вихованню дитини, бере участь у батьківських зборах, виявляє зацікавленість у розвитку дитини, відповідально ставиться до виховання своєї дочки. Мати у вихованні дочки участі не приймає, з класним керівником на зв`язок не виходила, на батьківські збори не з`являлась. Згідно характеристики №10 від 08.05.2025 року, виданої ОСББ «Богданівське 36» [PERSON] характеризується позитивно та самостійно виховує дочку, сумлінно виконує батьківські обов`язки. Усіма питаннями щодо дитини займається Позивач, Відповідачка не бере участі в житті дочки, не цікавиться її навчанням, вихованням, розвитком. Фактично, мати в житті дитини відсутня та не має інтересу до її виховання. 28.03.2025 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В.. засвідчена заява про згоду Відповідача на позбавлення її батьківських прав щодо дитини, якою мати відмовляється від догляду, утримання, виховання її неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона являється сусідкою позивача, де на даний час проживає дитина. Матері житини не знає і ніколи не бачила. Дитиною займаються батько та бабуся. Позивач разом з дочкою в 2020 році перерїхали проживати в м.Смілу. Відносини дитини збатьком добрі, видно , що він її любить.. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він являється сусідом позивача з 2022 року. Дитина постійно проживає з батьком та бабусею. Він ніколи не бачив матері дитини. Дитина [PERSON] пояснила суду, що після розлучення батьків вона постійно проживає з батьком та бабусею. З матір`ю не спілкується. Відповідно до ч.3 "Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, органами опіки та піклування є районні, районні у м. Києві та м.Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей. Разом із цим, відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-Х11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Всупереч ст. 150 Сімейного кодексу України, Відповідачка не виконує своїх обов`язків щодо виховання дочки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не забезпечує медичного догляду, лікування, не створює умов для отримання нею освіти. Отже, Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків та не виявляє необхідного інтересу до життя спільної з Позивачем дочки, не приділяє їй часу, не цікавиться її здоров`ям, навчанням, інтересами, не допомагає утримувати дитину фінансово чи забезпечувати її побутово. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. і ст. 164 СК України). Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № з "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до ї внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п. 16 ППВСУ від 30.03.2007 року № з). Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", покладається відповідальність на кожного із батьків щодо виховання, навчання та розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.1 ст. 164 СК України, Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: і) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини: 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до положень ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ст. 243 СК України закріплено, що опіка, піклування встановлюється на дітьми, які залишились без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно ч. 2 ст. 244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Отже, дітям, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Таким чином, діючи виключно в інтересах дитини, а також те, що Відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, чим завдає сильних моральних переживань та страждань та шкоди психологічному здоров`ю дитини, а тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, суд вважає за доцільне позбавити її батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] . Враховуючи викладене,

Outcome: approved