Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання двох дітей, який мотивовано тим, що вони з відповідачем є батьками двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею. Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 03.07.2023 (справа №127/17483/23) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] і [PERSON] в розмірі 1/3 частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Згідно розрахунку заборгованості державного виконавця станом на 24.09.2025 за період з січня 2024 р. по вересень 2025 р. заборгованість відповідача по сплаті аліментів на дітей становить 43135,85 грн. За розрахунками позивача розмір пені за прострочення сплати аліментів на утримання двох дітей за період з 01.01.2024 по 30.09.2025 становить 151263,57 грн. Оскільки обрахована пеня своїм розміром перевищує суму заборгованості з аліментів [PERSON] , позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дітей в розмірі 43135,85 грн. (а.с. 1-9) Ухвалою суду від 20.11.2025 відкрито провадження у цивільній справі №127/31041/25 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, було визначено строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечення. (а.с. 29) Копія ухвали суду від 20.11.2025 направлена позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] (разом з копією позову і додатків до нього). Відповідач не отримав ухвали суду і копії позову з додатками, конверт повернуто до суду з відміткою пошти - адресат відсутній за заначеною адресою. (а.с. 34-35) Відповідачем відзиву не подано. Суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 279 ч. 5 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони є батьками дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 14, 15) 26.06.2025 позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . (а.с. 13) Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 03.07.2023 (справа №127/17483/23) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] і [PERSON] в розмірі 1/3 частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. (а.с. 18) На виконанні у Жмеринського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться судовий наказ №2-н/127/3168/23, виданий 03.07.2023 Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на двох неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] в розмірі 1/3 частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. (а.с. 16) Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів на утримання дітей станом на 24.09.2025, наданим Жмеринським відділом державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за період з січня 2024 р. по вересень 2025 р. заборгованість відповідача становить 43135,85 грн. (а.с. 17) Згідно із ст. 196 ч. 1 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову); A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Саме така правова позиція закріплена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц. Викладене узгоджується і з правовими висновками, висловленими у постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц, від 17.11.2021 у справі №569/14819/19. Законодавець обмежив розмір неустойки (пені), що підлягає до стягнення, та визначив, що такий не повинен перевищувати 100% розміру заборгованості. Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 1 та 2 ст. 614 ЦК України). У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, який викладений у постанові від 14.12.2020, справа №661/905/19. Суду не надано стороною відповідача доказів того, що заборгованість з аліментів на дітей утворилась з незалежних від відповідача причин. Позивачем підраховано суму пені за прострочення сплати аліментів на утриманя дітей за період з січня 2024 р. по вересень 2025 р. Згідно із наданим розрахунком розмір пені становить помісячно: лютий 2024 р. 26953,85 грн, березень 2024 р. 28115,37 грн, квітень 2024 р. 26610,05 грн, травень 2024 р. 25153,30 грн, червень 2024 р. 23647,98 грн, травень 2025 р. 7429,45 грн, червень 2025 р. 5924,13 грн, липень 2025 р. 4467,38 грн, серпень 2025 р. 2962,06 грн. Загальний розмір пені 151263,57 грн. (а.с. 6-7) Оскільки позивач просить стягнути розмір пені, що не перевищує своїм розміром суму заборгованості з аліментів на дітей, суд вважає необхідним позов про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на дітей задоволити. На а.с. 19-21 - копія договору про надання правничої допомоги адвокатом від 30.09.2025, укладеного між позивачем [PERSON] і адвокатом Зубаньом О.О.; копія квитанції до прибуткового касового ордера №5 від 30.09.2025 про оплату послуги надання правничої допомоги від 30.09.2025 в розмірі 5000,00 грн; копія ордеру про надання правничої допомоги. Відповідно до ст. 133 ч. 1 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 133 ч. 3 п. 1 ЦПК України). Згідно ст. 137 ч. 2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ст. 137 ч.ч. 4, 5, 6 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підставі викладеного, враховуючи те, що справа, яка розглядалась, не є складною, в справі - невелика кількість письмових доказів (справа в одному томі), представник позивача не брав участі в судовому засіданні, суд вважає заявлений розмір витрат сторони позивача не співмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою (наданими послугами), тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 грн витрат на правничу допомогу. В стягненні решти витрат на правничу допомогу потрібно відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 1211,20 грн судового збору.

Outcome: approved