Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Суть заяви 30 січня 2026 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт смерті [INFO] на тимчасово окупованій території України в с.Гуляйгородок Горохівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, громадянина України [PERSON] , який народився [INFO] в с.Гуляйгородок Снігурівського району Миколаївської області. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначила, що її брат [PERSON] , проживав сам за адресою: с.Гуляйгородок (Горохівська територіальна громада) Баштанського району Миколаївської області. Вона проживає в с.Суворе Баштанського району Миколаївської області. Брат загинув разом з іншими мешканцями с.Гуляйгородок внаслідок обстрілу військовими РФ, його труп виявлено 06 березня 2022 року. Відомості про загибель брата внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022152310000083. Брат був похований у с.Гуляйгородок. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо було отримати медичний документ, який може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті. Зазначала, що встановлення факту смерті в судовому порядку заявнику необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть державного зразка,подальшого оформлення спадкових прав. Позиції учасників справи Заявниця у судовому засіданні пояснила, що її рідний брат [PERSON] проживав у с.Гуляйгородок, вона проживала в с.Суворе. Під час тимчасової окупації вона проживала у селі. 06 березня 2022 року по телефону їй повідомили, що брата вбили. Вона одразу поїхала до с.Гуляйгородок. Знайшла його мертвого у коридорі власного будинку. В будинку він проживав сам, родини в нього немає. Поховали його на наступний день. Вона займалася похованням. На похороні була тітка [PERSON] . Сестра [PERSON] не була присутня при похованні. Батьки померли. Заінтересована особа [PERSON] у судове засіданні не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення заяви не заперечувала. Представник заінтересованої особи Снігурівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила розгляд справи здійснити у відсутність представника. Проти задоволення заяви не заперечують. Заслухавши заявника та її представника, свідка, дослідивши докази по справі, суд прийшов до такого. Частинами третьою - четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлені Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженою наказом Міністерством охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545. Відповідно до вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину. Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. ЦПК України передбачає чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи ДРАЦСу можуть видати свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305 - 309 ЦПК України). Відповідно до абзацу другого частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду (частина друга статті 317 ЦПК України). У заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (частини перша - друга статті 318 ЦПК України). Враховуючи, що Указом Президента України воєнний стан встановлено із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року на території України, цей спрощений порядок розширюється на встановлення юридичних фактів, що відбулись на всій території України (як мінімум до закінчення воєнного стану). Здебільшого такий спосіб стосується зони воєнних дій та тимчасово окупованих територій, оскільки на таких територіях не функціонують відповідні органи, які можуть зафіксувати факт смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема, можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Відповідно до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затверджених наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, Горохівська сільська територіальна громада Баштанського району Миколаївської області, до якої входить с.Гуляйгородок, з 13 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року перебувала під тимчасовою окупацією, а наразі належить до територій можливих бойових дій. Суд встановив, що заявниця [PERSON] є громадянкою України відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 30 серпня 2016 року Снігурівським РС УДМС України в Миколаївській області та сестрою [PERSON] , [INFO] , громадянина України /а.с.7, 13-14/. Факт родинних відносин підтверджується: копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого повторно 09 січня 2026 року Снігурівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України; копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Первомайською сільською радою Снігурівського району від 25 лютого 1977 року; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00055815642 від 09 січня 2026 року; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00055816676 від 09 січня 2026 року /а.с.8-11/. З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 12022152310000083 вбачається, що 13 березня 2022 внесено відомості до ЄРДР, попередня кваліфікація ч.2 ст.438 КК України, де серед іншого зазначено, що в с.Гуляйгородок Горохівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області виявлено трупи місцевих мешканців: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які загинули внаслідок обстрілу військовими Російської Федерації /а.с.6/. До матеріалів справи додано фотознімок на якому зображено місце поховання та хрест з таблицею, яка містить напис « [PERSON] 28.10.1976-06.03.2022». /а.с.12/. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання про те, що с.Гуляйгородок перебувало у тимчасовій окупації. [INFO] їй зателефонували та повідомили, що її племінника [PERSON] побили, він помер. В той день загинуло декілька мешканців села, у тому числі і її брат. Вона придбала 4 гроба для загиблих. Вона була присутня на похороні племінника [PERSON] . Вказані докази є достатніми для висновку про факт смерті [PERSON] у місці, час та за обставин, вказаних заявником. Листом від 28.01.2026 №4/21.4-30 Снігурівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України представнику заявника [PERSON] роз`яснив, що представлені заявником документи на підтвердження факту смерті [PERSON] не відповідають формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545 "Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024, а тому не є підставою для державної реєстрації смерті [PERSON] . Аналізуючи досліджені у судому засіданні докази у їх сукупності, приймаючи до уваги загальновідомі факти про тимчасову окупацію с.Гуляйгородок Горохівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області, внаслідок чого на вказаній території не здійснювалася діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування, а також, що заявник [PERSON] позбавлена можливості провести державну реєстрацію смерті рідного брата [PERSON] у позасудовому порядку, суд вважає за можливе задовольнити заяву та встановити факт смерті на тимчасово окупованій території в с.Гуляйгородок Горохівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області її рідного брата [PERSON] , [INFO] , у віці 45 років. Встановлення факту смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника. Спір про право відсутній.

Outcome: approved