Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Позивач ТОВ «Талін Плюс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 36688,53 грн., а також судових витрат - 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 2422,40 грн. судового збору. В обґрунтування позову вказав, що 22.12.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 857117556 в формі електронного документа , відповідно до якого відповідач отримав від товариства кредитні кошти у розмірі 12300 грн. На виконання умов Договору грошові кошти були перераховані Товариством на банківську карту № [NUMBER] , яка була вказана Відповідачем при укладанні договору. Відповідно до Розділу 8 Договору Відповідач за користування кредитними коштами зобов`язаний сплачувати Товариству проценти за його користування. Загальні витрати та загальна вартість Кредиту за Договором залежить від обраної моделі поведінки Відповідача і прораховується в порядку, описаному у Розділі 8. Зокрема, за умови нездійснення Позичальником дострокового повернення кредиту або непродовження дисконтного періоду, проценти за Договором нараховуються за Базовою ставкою. Базова процентна ставка за Договором складає 0,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника, за кожний день користування ним. 24.02.2025 р. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № МВ-ТП/23. В подальшому укладені додаткові угоди щодо продовження терміну дії Договору факторингу. Зобов`язання зі сторони кредитора за Договором виконані в повному обсязі, в свою чергу, Відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача перед Позивачем становить: 43205,28 грн. Проте Позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначає обсяг та склад позовних вимог, що підлягають до стягнення. Виключне право на визначення позовних вимог належить Позивачу. У зв`язку з цим, Позивач просить суд стягнути частину заборгованості за Договором. Загальна сума заборгованості за кредитним договором, заявлена до стягнення Позивачем, становить - 36 688,53 грн., з них: заборгованість по кредиту - 12 300,00 грн/; заборгованість по процентам за користування кредитом - 24388,53 грн. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором не погашена. Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 10 жовтня 2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача надіслав до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи без її участі (а.с.101). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток про виклик до суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак останні повернулись до суду з відмітками «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 92-93,109-110), що є належним повідомленням згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надав. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.12.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 857117556 в формі електронного документа з використанням електронного підпису.Відповідно до кредитного договору [PERSON] надано кредит на суму 5100 грн., строк кредитування до 1826 днів (дисконтний період 30 днів , з можливістю продовження та поновлення). Базова процентна ставок складає 0,98 % в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,70 грн. відсотків річних. Розмір комісії, що надається за надання першого траншу за цим договором становить 255 грн.(а.с.31-42) , з умовами кредитного договору відповідач ознайомилася також підписавши Паспорт споживчого кредиту до Договору № 857117556 від 22.12.2024 р. (а.с.29-30). 27.12.2024 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Договору № 857117556 від 22.12.2024 р. відповідно до якої сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику траншу в сумі 1600 грн. Після надання траншу відповідно до цієї додаткової угоди , разом із сумою траншу, що видається відповідно до цієї Додаткової угоди, буде складати 6 700 грн. Безготівковий переказ цього та інших траншів за договором може бути здійснено за реквізитами платіжної картки позичальника 5363-54хх-хххх-9458 (а.с.43-44). 27.12.2024 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Договору № 857117556 від 22.12.2024 р. відповідно до якої сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику траншу в сумі 300 грн. Після надання траншу відповідно до цієї додаткової угоди , разом із сумою траншу, що видається відповідно до цієї Додаткової угоди, буде складати 7000 грн. Безготівковий переказ цього та інших траншів за договором може бути здійснено за реквізитами платіжної картки позичальника 5363-54хх-хххх-9458 (а.с.44-45). 03.01.2025 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Договору № 857117556 від 22.12.2024 р. відповідно до якої сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику траншу в сумі 1300 грн. Після надання траншу відповідно до цієї додаткової угоди , разом із сумою траншу, що видається відповідно до цієї Додаткової угоди, буде складати 8300 грн. Безготівковий переказ цього та інших траншів за договором може бути здійснено за реквізитами платіжної картки позичальника 5363-54хх-хххх-9458 (а.с.46-47). 04.01.2025 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Договору № 857117556 від 22.12.2024 р. відповідно до якої сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику траншу в сумі 4000 грн. Після надання траншу відповідно до цієї додаткової угоди , разом із сумою траншу, що видається відповідно до цієї Додаткової угоди, буде складати 12300 грн. Безготівковий переказ цього та інших траншів за договором може бути здійснено за реквізитами платіжної картки позичальника 5363-54хх-хххх-9458 (а.с.47-48). З підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів наданого ТОВ «Профіт Гід» вбачається, що на платіжку картку № [NUMBER] перераховано 03.01.2025р -1300 грн., 04.01.2025 р.4000 (а.с.53). З копії платіжних доручень вбачається, що [PERSON] на платіжну картку [NUMBER] хх-хххх-9458 перераховано 22.12.2024 р. 5100 грн., 27.12.2024 п. 1600 грн., та 300 грн.(а.с.54-55). Факт перерахування грошових коштів [PERSON] на платіжну картку 5363-54хх-хххх-9458 також підтверджується довідками виданими ТОВ «Манівео швидка Фінансова допомога» (а.с.55-57). З повідомлення АТ КБ «Приват Банк», наданого на ухвалу суду, вбачається, що на ім`я [PERSON] було емітовано картку № [NUMBER] та надано виписку по рахунку (а.с. 95-99). 24.02.2025 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №МВ-ТП/23, у відповідності до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає (відступає) ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.20-23). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №МВ-ТП/23 від 24.02.2025 року ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 25 726,98 грн. (а.с. 23). З розрахунку заборгованості , наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість [PERSON] за кредитним договором №857117556 станом на 24.02.2025 р. складає 25 726,98 грн. ( 25 606,44 грн.+ 120 грн. 54 коп. нараховано 24.02.2025) (а.с.25-26). З розрахунку заборгованості наданого ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість [PERSON] за кредитним договором №857117556 станом на 19.07.2025 р. складає 43 205, 28 грн. (а.с.26-28). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи,якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. (п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснював жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Таліон Плюс», ні на рахунки попередніх кредиторів. Відповідач не виконує умов кредитного договору внаслідок чого утворилась заборгованість 43 205, 28 грн., а враховуючи, що позивач зменшив суму заборгованості до 36 688, 53 грн., тому є підстави для задоволення позову в частині заявлених позивачем позовних вимог в сумі 36 688, 53 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги №5 від 02.12.2024 р., додаткову угоду № 1587 від 02.09.2025 до Договору про надання правничої допомоги №5 від 02.12.2024 р., акт прийому-передачі наданих послуг відповідно до Договору про надання правничої допомоги №5 від 02.12.2024 р., з яких вбачається, що між ТОВ «Таліон Плюс» та Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» було укладено договір про надання юридичних послуг в рамках справи за позовом ТОВ « Таліон Плюс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №857117556 від 22.12.2024 року на суму 5000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 158 від 02.09.2025 р. на сумі 5000 грн. (а.с.60-66). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 р. у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»). Враховуючи вищевикладене, складність справи, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, обсяг доданих документів, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу підлягають задоволенню у розмірі 5000 грн., що відповідає засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, та підлягають стягненню з [PERSON] . Зважаючи на повне задоволення позовних вимог, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача становить 2422,40 грн., що була сплачена позивачем при подачі позовної заяви.

Outcome: approved