Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

23.10.2025 позивач через свого представника, адвоката Сиводід О.П., звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до відповідача, у якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 08.06.2023 Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), та стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову й до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову й до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Супрун О.П. ухвалою від 31.10.2025 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі, яку призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 22.01.2026. Позивач у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду представник позивача подала заяву, у якій зазначила, що позов позивач підтримує та просить провести розгляд справи без її участі, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав. За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, відповідно до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України). На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 08.06.2023, актовий запис № 53 (а.с. 6). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Подружні відносини сторони припинили, спільне господарство не ведуть, подальше збереження шлюбу позивач уважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частини третьої статті 56 Сімейного кодексу України кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов, суд уважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами частин першої та другої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Ураховуючи вимоги закону, обов`язок відповідача утримувати неповнолітню дитину, суд уважає за можливе стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивача на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову й до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог частин першої та другої статті 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частин першої та другої статті 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. У частинах другій та четвертій статті 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Ураховуючи вимоги закону, потребу позивача в матеріальній підтримці до досягнення спільною дитиною сторін трьох років, суд уважає за можливе стягнути з відповідача на утримання позивача аліменти у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення [PERSON] трирічного віку. Оскільки позивач ухвалою судді від 31.10.2025 звільнена від сплати судового збору за подачу позову, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути 2 422,40 грн за позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved