Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась в суд із позовом, в якому просить зняти арешт з квартири [ADDRESS] , накладений постановою державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 09.07.2013 у виконавчому провадженні №38714925, а також виключити запис про арешт вказаної квартири з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що її мати [PERSON] , 1954 р.н., яка померла [INFO] , була власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Після чого, нею 11.11.2022 подано заяву до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О. про прийняття спадщини за законом. У цей же час їй стало відомо про наявність арешту на вказану квартиру. Старшим державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Голенко М.В. 09.08.2013 на підставі виконавчого листа №2-2590/02 від 11.04.2008 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження (ВП №38714925). Стягувачем в даному виконавчому провадженні є ЛМКП «Львівтеплоенерго». Згідно з довідкою ЛМКП «Львівтеплоенерго» №08-11045-09/24 від 06.09.2024 за адресою: [ADDRESS] заборгованість відсутня, а борг у сумі 2 782,93 погашено. 01.11.2024 вона звернулась зі скаргою на дії державного виконавця Сихівського районного ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а 08.11.2024 останній надав лист-відповідь, у якому зазначив, що через неможливість встановити на підставі якого саме виконавчого документа та у межах якого виконавчого провадження було накладено арешт, а також із яких причин виконавче провадження завершено, відтак арешт може бути знятий лише за рішенням суду. Ухвалою судді від 27.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21.10.2025 залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ЛМКП «Львівтеплоенерго». Від представника відповідача Сихівського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дзвоник М.В. 12.12.2025 надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання повідомила таке. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо квартири [ADDRESS] є чинні арешти, накладені на підставі повідомлення ВДВС Галицького районного управління юстиції №2-2590 від 30.01.2003 (реєстраційні номери обтяження: 4405404, 4405413, 4405422). Матеріали виконавчих проваджень з виконання яких 26.01.2007 були внесені записи про арешт майна знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання. В автоматизованій системі виконавчих проваджень будь-які виконавчі провадження, по яких були внесені обтяження згідно повідомлення №2-2590 від 30.01.2003, відсутні. Щодо виконавчого провадження №38714925 з примусового виконання виконавчого листа №2-2590/02 від 11.04.2008 Сихівського районного суду м.Львова, то таке закінчено 29.08.2013, у зв`язку з оплатою боргу, арешт по даному виконавчому провадженню відсутній. Таким чином, у зв`язку з неможливістю встановити на підставі якого саме виконавчого документу, в межах якого виконавчого провадження були внесені записи про обтяження на зазначену квартиру, та з яких підстав такі були завершені, відтак підстави для зняття арешту з майна відсутні. Ухвалою суду від 24.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та, уточнивши позовні вимоги, просила скасувати арешт зазначеної квартири, накладений на підставі повідомлення ВДВС Галицького районного управління юстиції №2-2590 від 30.01.2003 (реєстраційні номери обтяження: 4405404, 4405413, 4405422). Представник відповідача Сихівського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дзвоник М.В. в судовому засідання щодо задоволення позову заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи ЛМКП «Львівтеплоенерго» в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце проведення такого. Заслухавши думку позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачка [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О, із заявою про прийняття спадщини за законом від 11.11.2022 після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09.07.2013 (ВП №38714925) державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, на підставі виконавчого листа №2-2590/02, виданого 11.04.2008 Сихівським районним судом м.Львова, накладено арешт на все майно боржників [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Стягувачем у виконавчому провадженні є ЛМКП «Львівтеплоенерго». Згідно з довідкою ЛМКП «Львівтеплоенерго» №08-11045-09/24 від 06.09.2024 заборгованість у виконавчому провадженні №38714925 відсутня. Також, судом встановлено, що виконавче провадження №38714925 закінчено 29.08.2013, арешти по такому відсутні. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №456322347 від 12.12.2025 на квартиру [ADDRESS] накладено арешт на підставі повідомлення ВДВС Галицького районного управління юстиції №2-2590 від 30.01.2003 (реєстраційні номери обтяження: 4405404, 4405413, 4405422), власниками квартири вказано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з Повідомленням про накладення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, належного [PERSON] , на квартиру [ADDRESS] накладено арешт на підставі виконавчого листа №2/2590/02 від 30.01.2003. Листом Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.11.2024, наданого у відповідь на заяву (скаргу) позивачки [PERSON] , повідомлено, що згідно з п.9.9. «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008, термін зберігання завершених виконавчих проваджень складає 3 роки, у зв`язку з чим матеріали виконавчих проваджень, з виконання яких 26.01.2007 були внесені записи про арешт майна боржника, знищені. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Згідно із ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі, від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 12.10.2022 у справі № 203/3435/21 (провадження № 61-5467св22) зазначено, що «наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном». Частиною першою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено порядок вирішення спорів, що виникають під час виконання судових рішень, захисту прав особи, яка не є боржником у виконавчому провадженні, у зв`язку з накладенням арешту на майно. У разі виникнення такого спору належним способом захисту прав особи є саме звернення до суду з позовом про зняття з арешту з майна. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. У зв`язку із наведеним, право позивачки [PERSON] на володіння, користування та розпоряджання своїм майном підлягає захисту, шляхом скасування арешту на квартиру [ADDRESS] , оскільки, враховуючи наведені обставини справи, саме такий спосіб захисту відповідає положенню ст.16 ЦК України, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо вирішення судових витрат у справі, слід вказати таке. При поданні зазначеного позову до суду позивачкою [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 1 211,20 грн, що підтверджується випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України від 18.12.2024. Оскільки в судовому засіданні позивачка [PERSON] просила не стягувати судовий збір із відповідача в користь позивачки, відтак вказаний розмір судового збору слід залишити за позивачкою.

Outcome: approved