Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що зтравня 2016 року [PERSON] та [PERSON] жили разом з її батьками у [ADDRESS] , без реєстрації шлюбу. [INFO] у [PERSON] народилась донька [PERSON] . Після народження дитини [PERSON] забрав [PERSON] та дитину з пологового відділення. Запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України. [PERSON] та [PERSON] разом виховували дитину, спільно вели господарство, саджали город, купували все спільно. У 2020 році вони купили квартиру в [ADDRESS] , і почали жити окремо. 09 жовтня 2024 року [PERSON] уклав контракт на проходження військової служби в ЗС України. Перебуваючи на військовій службі не переставав піклуватися про дитину, пересилав позивачці кошти на її утримання, надсилав посилки, цікавився їх з донькою життям. З 12 грудня 2024 року позивачка з дочкою мають статус внутрішньо переміщених осіб та проживають за адресою: [ADDRESS] . Проте, 29 грудня 2024 року чоловік [PERSON] зник безвісти, пізніше позивачка дізналася, що він загинув, що підтверджується сповіщенням про зникнення [PERSON] від 02.01.2025. Позивачка вказує на те, що встановлення факту батьківства необхідно для призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника. З огляду на зазначене, позивачка просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Покровськ Донецької області. 25.06.2025 від представника позивачки адвоката Орла В.І. надійшло клопотання про доповнення позову вимогою про внесення змін до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , зазначивши її батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 41). 27.06.2025 надійшли письмові пояснення від представника відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, згідно яких при вирішенні даної справи просять врахувати, що в п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зокрема, зазначено, що відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Розгляд справи просили проводити без участі представника (а.с. 44). 13.08.2025 надійшли пояснення від представника третьої особи - Міністерства оборони України щодо позову, в яких просять відмовити у задоволенні позову [PERSON] . В обґрунтування своїх заперечень представник третьої особи вказує таке. Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни. Відповідно до частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, відповідно до пункту 1 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Статтею 16-1 Закону № 2011-ХІІ (в редакції Закону на час виникнення спірних відносин, тобто дня загибелі військовослужбовця), визначено коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, зокрема, це: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Частиною 1 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. Згідно з ч.3 ст.16-2 Закону № 2011-ХІІ розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до абзацу першого пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Наказом Міністерства оборони України № 45 від 25.01.2023 затверджено «Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану» (далі - Порядок №45). Розділом ІV Порядку № 45 передбачено алгоритм опрацювання документів, які подаються для призначення та виплати ОГД, відповідно до якого члени сім`ї звертаються до районного (міського) ТЦКСП незалежно від місця реєстрації та подають документи, зазначені в додатку 2. Районний (міський) ТЦКСП приймає від заявника (незалежно від місця його реєстрації) документи, завіряє копії цих документів, не пізніше 7 робочих днів після надходження всіх документів (додаток 5) надсилає їх обласному (Київському міському) ТЦКСП за підпорядкуванням. Результати опрацювання документів обласним (Київським міським) ТЦКСП зазначаються у висновку (додаток 4) та доповіді (додаток 3), які разом з іншими документами, зазначеними в додатку 6, надсилаються до Департаменту соціального забезпечення (через Управління соціальної підтримки). В подальшому документи опрацьовуються структурними підрозділами апарату Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України відповідно до їх повноважень та подаються на розгляд Комісії Міноборони. Після прийняття головним розпорядником бюджетних коштів рішення щодо призначення ОГД (відмови у призначенні, повернення документів на доопрацювання - у разі коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) Департамент соціального забезпечення не пізніше 3 робочих днів доводить його до фінансово-економічного управління [INFO] для інформування обласних (Київського міського, районних, міських) ТЦКСП, та, у разі її призначення,- готує проєкти розподілів відкритих асигнувань для виплати допомоги в порядку черговості відповідно до дати надходження документів з обласного (Київського міського) ТЦКСП. Районні (міські) ТЦКСП, які здійснювали оформлення документів для призначення ОГД повідомляють заявників (з дотриманням вимог чинного законодавства щодо захисту персональних даних) про прийняте головним розпорядником коштів рішення щодо призначення ОГД (відмови у призначенні, повернення документів на доопрацювання). До заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою мали місце фактичні шлюбні стосунки. Згідно ст.4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом, і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України. Зазначає, що заявницею не надано достатніх доказів щодо проживання її із померлим військовослужбовцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Вважає, що заявниця ніяким чином не підтвердила свого проживання разом із померлим військовослужбовцем, не надала жодних належних та достатніх доказів. Також невідомим є те, чи ще наявні у загиблого військовослужбовця інші члени родини, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ПКМ України №168 від 28.02.2022. Наявність інших членів родини може призвести до спору про право, що призведе до порушення їхніх прав, оскільки їхня частка на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ПКМ України №168 від 28.02.2022, буде розподілена на додаткових осіб. Розгляд справи просив проводити без участі представника Міністерства оборони України (а.с. 64-66). Заявниця у судовому засіданні та її представник адвокат Орел В.І. заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Позивачка надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Також вказала, що встановлення факту батьківства необхідне для майбутнього дитини, отримання пенсії по втраті годувальника, отримання дитиною пільг та гарантій від держави, а також отримання на дитину одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі військовослужбовця [PERSON] . Підтвердила, що не просить встановлювати факт проживання однією сім`єю з загиблим [PERSON] . Крім того пояснила, що при народженні доньки [PERSON] не записали батьком дитини, оскільки не вони розуміли цього, тому що на момент народження доньки їй було 15 років, а Олександру - 17. Представник позивачки адвокат Орел В.І. просив встановити факт батьківства [PERSON] щодо [PERSON] , а також внести зміни до актового запису про народження [PERSON] . Від представника відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Від представника відповідача - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, також наявна заява про розгляд справи без участі представника. Відповідачка [PERSON] також в засідання не з`явилась. При цьому про дату, час та місце розгляду справи вона повідомлена належним чином, але про причини неявки не повідомила. Суд, заслухавши позивачку та її представника, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , її батьком записано [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 8). Як убачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00048431300 від 12.12.2024, батьком [PERSON] , [INFO] , записано [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу (а.с.12). Відповідно до ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Тобто прізвище дитини вказано за прізвищем матері, а ім`я та по батькові за її вказівкою. Згідно з ч.2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. У відповідності до ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Як передбачено ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується копією Актового запису про смерть № 139 від 15 січня 2025 року; місце смерті с. Першотравневе Ізюмського району Харківської області; причина смерті - ушкодження внаслідок бойових дій від інших вибухів та уламків; документ, що підтверджує факт смерті лікарське свідоцтво про смерть (остаточне) №10н/15с від 04.01.2025, Державна спеціалізована установа «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи «Новомосковське районне відділення» (а.с. 53, 60). [PERSON] перебував на військовій службі за контрактом з 09.10.2024 (а. с. 13-15). Як убачається з копій виписок з банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк» позивачки [PERSON] . [PERSON] за час перебування на військовій службі здійснював переказ коштів [PERSON] (а. с. 19-23). Згідно з ч. 1 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. На підставі ухвали Пирятинського районного суду Полтавської області від 18.08.2025 судово-медичним експертом відділення судово-біологічних експертиз та досліджень ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» було проведено судово-медичну експертизу нігтьової пластини загиблого [PERSON] , [INFO] , та зразків букального епітелію [PERSON] , [INFO] , дитини [PERSON] , [INFO] , та згідно висновку експерта № 310-МГ від 01.10.2025 вірогідність того, що загиблий громадянин [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного дослідження складає не менше 99,999% (а.с.99-102). Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Калачова проти Російської Федерації, № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Згідно роз`яснень, наданих в підпунктах 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зокрема про те, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Таким чином, судом встановлено, що загиблий [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Законодавством для дітей загиблих військовослужбовців передбачені одноразова грошова допомога, пільги та соціальні гарантії. Зокрема, згідно з пунктом першим статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до підпункту першого пункту другого статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Пунктом першим статті 16-1 Закону № 2011-XII визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. Відповідно до абз.2 п.4 ст.16-1 Закону № 2011-XII до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, в тому числі, діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав. Згідно з відповіддю, наданою на виконання ухвали суду [INFO] від 19.11.2025, заява на отримання одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого військовослужбовця [PERSON] була 02.05.2025 подана матір`ю [PERSON] . Відповідно до протоколу № 150/168 від 01.08.2025 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум матері загиблого [PERSON] була призначена одноразова грошова допомога в сумі 7500000,00грн (а.с.118-120). З метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця [PERSON] позивачка просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] . Суд не приймає до уваги доводи відповідача - Міністерства оборони України щодо недоведення позивачкою факту спільного проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, оскільки вони не стосуються предмета спору в даній справі (позивачка просила встановити факт батьківства). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі досліджених судом доказів, які в їх сукупності є належними, допустимими, достовірними та узгоджуються між собою, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту батьківства [PERSON] , [INFO] , щодо [PERSON] , [INFO] , а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. З огляду на викладене суд уважає, що позовні вимоги про внесення змін до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , також підлягають до задоволення.

Outcome: approved