Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість по сплаті внесків у розмірі 37 609, 18 грн, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування вказано, що відповідач є користувачем квартири [ADDRESS] . У зв`язку з несплатою відповідачем внесків (тарифу) на утримання будинку та прибудинкової території, одноразових внесків, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 37 609, 18 грн. В зв`язку з чим просить стягнути кошти з відповідача в судовому порядку. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 03 жовтня 2025 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 22 жовтня 2025 року судом отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру з інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача фізичної особи. 23 жовтня 2025 року ухвалою судді у справі відкрито провадження, для розгляду у спрощеному провадженні без виклику сторін. Згідно з частиною першою ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною восьмою ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи і позиція суду. 17 жовтня 1966 року (запис внесено 02 грудня 2005 року) було зареєстровано Житлово- будівельний кооператив «Художник-1», адреса: Україна, 01014, місто Київ, пров. Бастіонний, будинок 9, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. З моменту реєстрації ЖБК «Художник-1» самостійно здійснює утримання будинку та прибудинкової території, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є користувачем квартири [ADDRESS] , що підтверджується актом складеним головою ЖБК «Художник-1» та членами правління про його фактичне проживання за зазначеною адресою. У зв`язку із несплатою внесків (тарифу) на утримання будинку та прибудинкової території, а також одноразових внесків, у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 37 609, 18 грн. IV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Згідно п. 5 ст. 13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники багатоквартирних будинків, утримання яких до дня набрання чинності цим Законом здійснювали житлово-будівельні (житлові) кооперативи, продовжують відшкодовувати витрати на утримання відповідних будинків і споруд та прибудинкових територій таким кооперативам до моменту створення в багатоквартирному будинку об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (у тому числі шляхом реорганізації кооперативу) або прийняття співвласниками рішення про форму управління багатоквартирним будинком. Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначено Законом України «Про кооперацію». Згідно ст. 2 Закону України «Про кооперацію» кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. З цього Закону метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю. Відповідно до ч. 2 ст. З Закону України «Про кооперацію» основними завданнями кооперації є підвищення життєвого рівня членів кооперативів, захист їх майнових інтересів і соціальних прав; створення системи економічної і соціальної самодопомоги населення та суб`єктів господарювання; залучення у виробництво товарів, робіт, послуг, додаткових трудових ресурсів, підвищення трудової і соціальної активності населення; створення і розвиток інфраструктури, необхідної для провадження господарської та іншої діяльності кооперативів з метою зростання матеріального добробуту їх членів та задоволення потреб у товарах і послугах; сприяння сталому розвитку та становленню засад демократичного розвитку суспільства. Частиною першою статті 8 вказаного Закону України визначено, що статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. У пункті 15 розділу III Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Рали Міністрів Української РСР 30 квітня 1986 року № 186, зі змінами, зазначено, що житлово-будівельний кооператив здійснює експлуатацію і ремонт належного йому жилого будинку (будинків) та утримання придомової території за рахунок коштів кооперативу на засадах самооплатності. Відповідно до частини першої статті 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно із статтею 162 ЖК Української РСР плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Положеннями пункту 1 частини статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, послуги з управління багатоквартирним будинком (утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо- будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем),утримання ліфтів тощо) відносяться до житлово-комунальних послуг за функціональним призначенням. Згідно з ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Тобто, особи, місце проживання яких зареєстроване у квартирі у встановленому законом порядку, а також власники (співвласники) квартир, зобов`язані їх утримувати, у тому числі, нести витрати по оплаті фактично наданих житлово-комунальних послуг нарівні з іншими дієздатними, які проживають та/або зареєстровані у житлі, або співвласниками. За змістом ст. 15 Закону України «Про кооперацію» вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу, до виключної компетенції яких, між іншим, належить визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв; визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу; визначення розмірів оплати праці голови правління, голови ревізійної комісії (ревізора), а також кошторису на утримання апарату органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу; затвердження річного звіту і балансу кооперативу. Вбачається, що рішення про обрання форми управління після набрання чинності ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласниками не приймалося, не створено ОСББ у порядку ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», не реорганізованого ЖБК в ОСББ у порядку ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). Таким чином у будинку [ADDRESS] співвласники не обрали іншу форму управління багатоквартирним будинком, а тому в силу приписів п. 5 ст. 13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» ЖБК «Художник-1» продовжує здійснювати його утримання, а власники/користувачі відшкодовувати відповідні витрати позивача. Підставою для звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості стало виникнення у відповідача заборгованості по сплаті внесків на тримання будинку та прибудинкової території та одноразових внесків, відповідно рішень стальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Художник-1», оформлених протоколом від 05 вересня 2018 року, від 22 травня 2021 року та від 05 жовтня 2023 року. Згідно п. 2.1 Розділу 2 Статуту ЖБК «Художник-1» метою діяльності кооперативу є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів Кооперативу -і основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, а також забезпечення: належного утримання будинку та прибудинкової території; згоди власників квартир та нежитлових приміщень будинку на реалізацію своїх прав на володіння, користування та розрядження об`єктами будинку, що перебувають у спільній власності членів Кооперативу; належного отримання мешканцями будинку житлово-комунальних послуг. У відповідності до п. 8.1 Розділу 8 Статуту ЖБК «Художник-1» для забезпечення - належного утримання будинку і прибудинкової території, Правління Кооперативу складає і затверджує на Загальних зборах членів Кооперативу кошторис, в якому передбачаються плановані витрати на обслуговування, ремонт та утримання будинку і прибудинкової території, витрати на утримання управлінського та обслуговуючого персоналу згідно з і: говорами (контрактами). 05 вересня 2018 року було проведено загальні збори ЖБК «Художник-1», на яких на підставі виключної компетенції більшістю голосів співвласників було вирішено прийняти з 01.10.2018 року новий кошторис ЖБК «ХУДОЖНИК-1» та встановити розмір внеску (тарифу) на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 9,28 грн. за 1 кв.м. 08 травня 2021 року було проведено загальні збори ЖБК «Художник-1», на яких на підставі виключної компетенції більшістю голосів співвласників було прийнято з 01.06.2021 року новий кошторис ЖБК «Художник-1» та встановлено розмір внеску (тарифу) на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 14,197 грн. за 1 кв.м. 05 жовтня 2023 року було проведено загальні збори ЖБК «Художник-1», на яких на підставі виключної компетенції більшістю голосів співвласників було затверджено кошторис ЖБК «Художник-1» на період 2023- 2024 р. та встановлено: - розмір внеску (тарифу) на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі - 14,198 грн. за 1 кв. метр, при оплаті до 25 числа місяця в якому здійснено нарахування; - розмір внеску (тарифу) на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 15,618 грн. за 1 кв. метр площі у власності при оплаті після 25 числа місяця в якому здійснено нарахування. - вирішено ввести в дію затверджений розмір внесків з управління, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території ЖБК «Художник-1», багатоквартирного будинку [ADDRESS] , з 01.10.2023 , а внесок "після 25 числа" почати застосовувати з наступного періоду нарахувань. - затверджено, ініційований правлінням та нарахований в квітні 2023 року одноразовий внесок "ремонт системи ХВП" в розмірі 13,35 грн. з m2 площі у власності станом на 01.04.2023. Внесок нараховувати власникам квартир, та нежитлових приміщень. - затверджено, ініційовані правлінням та нараховані в червні 2023 та липні 2023 одноразові внески на ремонт покрівлі (даху): - нарахований в червні 2023 року в розмірі 25,71 грн/м2 у власності квартир та нежитлових приміщень; - нарахований в липні 2023 року в розмірі 37,2 грн/м2 у власності квартир та нежитлових приміщень. У зв`язку із несплатою відповідачем зазначених вище внесків (тарифу) на утримання будинку та прибудинкової території, а також вищезазначених одноразових внесків, позивач змушений звернутися до суду з проханням стягнути з відповідача, як з користувача квартири [ADDRESS] , наявну заборгованість. Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що представником позивача надані достатні докази того, що позивач є обслуговує будинок [ADDRESS] , у період часу, який досліджується судом, та був виконавцем житлово-комунальних послуг, які надавались власникам квартир зазначеного будинку у зазначений період, в тому числі відповідачу, чого останнім не спростовано і за які оплату не було ним внесено. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача по сплаті внесків та платежів перед позивачем станом на вересень 2025 року становить 37 609, 18 грн. Таким чином, стороною позивача доведено обставини, на які посилається у позовній заяві, а стороною відповідача їх ніяким чином не спростовано. Перевіривши наведений представником позивача розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтовані, і тому позов про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за отримані послуги підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат. У зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3 028, 00 грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідача. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями частин першої - п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Метою впровадження цього принципу пропорційності є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Звертаючись до суду з позовом представник позивача просив покласти судові витрати, пов`язані з отриманням професійної правничої допомоги на відповідача. Понесені витрати підтверджуються: договором про надання правничої допомоги № 04/05/23 від 04 травня 2023року, додатковою угодою № 25/08 від 25 серпня 2025 року, актом наданих послуг № 02/09 від 02 вересня 2025 року, відповідно до якого загальна вартість наданих послуг і виконаних робіт склала 12 000,00 грн. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10 грудня 2009 року, справа «Баришевський проти України» від 26 лютого 2015 року). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 02 червня 2014 року, за змістом якої заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин та ураховуючи складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000, 00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved