Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

У липні 2025 року позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із даним позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 41549,54 грн та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що квартира [ADDRESS] є приватною власністю відповідача на підставі договору дарування квартири від 27.02.2015 року . Згідно з рішенням Жовтоводського міськвиконкому № 410/1 від 29 листопада 2000 року функції по збору платежів від населення за послуги гарячого водопостачання та опалення перейшли від ВЖРЕО м. Жовті Води до КП «Жовтоводськтепломережа». Комунальним підприємством «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради на відповідача був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до підпункту 5 пункту 44 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ від 21.08.2019 № 830, споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. З 09.11.2021 відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Постанови КМУ від 08.09.2021, №1022 "Про внесення змін до постанови №830 "Про затведження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії", між позивачем та відповідачем укладено типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання, що встановлює порядок та умови надання послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. 01.11.2021 року між КП «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради та [PERSON] був укладений індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії. Даний договір є публічний договір приєднання, укладений сторонами з урахуванням ст. 633,634,641,642 ЦУ України з метою надання послуг з постачання теплової енергії Споживачу. Згідно п.5 вказаного договору Виконавець зобов`язується надавати Споживачу послуги відповідної якості, а Споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані послуги в строки і на умовах, що визначені цим договором. Споживач повністю погодився та прийняв умови договору з постачання теплової енергії, адже на протязі спірного періоду жодної заяви щодо заперечення умов договору, на адресу підприємства не надходило. Невиконання відповідачем зобов`язань по оплаті в повному обсязі за послугу з постачання теплової енергії призвело до виникнення заборгованості з урахуванням інфляційних нарахувань, трьох відсотків річних та пені. Таким чином, заборгованість відповідача перед КП «Жовтоводськтепломережа» ЖМР за надані послуги за період з 01.11.2015 року по 01.04.2025 року складає 41549,54 грн., з яких: основний борг 30724,32 грн., інфляційні нарахування 8314,72 грн., три відсотки річних 2487,52 грн. та пеня 22,98 грн. Враховуючи, що в добровільному порядку заборгованість за комунальні послуги не погашається, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2025 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. 21 серпня 2025 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив, в якому він просить стягнути з відповідача заборгованість в межах загального трирічного строку, в задоволенні решти позовних вимог - відмовити. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] є приватною власністю відповідача на підставі договору дарування квартири від 27.02.2015 року. Власник приміщення визначений ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" - це фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, що зареєстроване у встановленом законом порядку. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначена правова позиція також міститься у Постанові ВС від 18.03.2019 року, справа №210/5796/16-й від 18.03.2019. Згідно з рішенням Жовтоводського міськвиконкому № 410/1 від 29 листопада 2000 року функції по збору платежів від населення за послуги гарячого водопостачання та опалення перейшли від ВЖРЕО м. Жовті Води до КП «Жовтоводськтепломережа». Пункт 2.2 рішення встановлює: "Передачу ВЖРЕО та ВО ЖКГ здійснити з наявною заборгованістю перед КП «Жовтоводськтепломережа», тобто по оплаті населенням послуг гарячого водопостачання і опалення станом на 01.12.2000 та з різниці в тарифах, що склалася на протязі минулих років". Рішення Жовтоводської міської ради від 24.02.2021 року за №229-5/VІІІ змінено найменування комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" (код ЄДРПОУ 23645975) на комунальне підприємство «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради (код ЄДРПОУ 23645975). Комунальним підприємством «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради на відповідача був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до підпункту 5 пункту 44 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ від 21.08.2019 №830, споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. З 09.11.2021 відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Постанови КМУ від 08.09.2021, №1022 "Про внесення змін до постанови №830 "Про затведження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії", між позивачем та відповідачем укладено типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання, що встановлює порядок та умови надання послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. 01 листопада 2021 року між КП «Жовтоводськтепломережа» ЖМР та [PERSON] укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Даний договір є публічний договір приєднання, укладений сторонами з урахуванням ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України, з метою надання послуг з постачання теплової енергії Споживачу. Цей Договір опублікован на офіційному вебсайті КП "Жовтоводськтепломережа" ЖМР https//teplonet.dp.ua. Згідно п.5 вказаного договору Виконавець зобов`язується надавати Споживачу послуги відповідної якості, а Споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані послуги в строки і на умовах, що визначені цим договором. Пунктами 32 цього договору передбачено, що розрахунковий період для оплати обсягу спожитих послуги є календарний місяць. Споживач повністю погодився та прийняв умови договору з постачання теплової енергії, адже на протязі спірного періоду жодної заяви щодо заперечення умов договору, на адресу підприємства не надходило. Постачання теплової енергії є видом житлово-комунальної послуги, що надається мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці і на ці правовідносини розповсюджується Закон України "Про «Про житлово-комунальні послуги». Таким чином, між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг. Будучи власником вищезазначеної квартири [PERSON] несвоєчасно та не в повній мірі сплачував за надані послуги з централізованого опалення, що призвело до виникнення заборгованості. Таким чином, заборгованість відповідача перед КП «Жовтоводськтепломережа» ЖМР за надані послуги за період з 01.11.2015 року по 01.04.2025 року складає 41549,54 грн., з яких: основний борг 30724,32 грн., інфляційні нарахування 8314,72 грн., три відсотки річних 2487,52 грн. та пеня 22,98 грн. Дана заборгованість підтверджується розрахунком заборгованості по о/р № [NUMBER] . При цьому, суд погоджується з розрахунком заборгованості, зробленим позивачем та вважає, що він відповідає вимогам закону. Відповідно до ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати сплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п. п. 5 п. 45 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ від 21.08.2019 року № 830, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Як слідує із вимог ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до вимог статті 25 Закону України "Про теплопостачання" у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний обов`язок з оплати житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Закріплена в пункті 10 частини другої ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Верховним Судом України в листі N 62-97 від 03.04.97 року надані рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ. Разом з тим, безпідставними є доводи відповідача про те, що до спірних правовідносин необхідно застосувати наслідки спливу строку позовної давності, з огляду на наступне. За статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Частиною 4 статті 267ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частинами 1, 5 статті 261ЦК України зазначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність, відповідно до частини 1 статті 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.ч.2,3 статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3 ст.264 ЦК України). Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Як вбачається з розрахунку заборгованості, в період з листопада 2015 року по квітень 2025 року відповідачем періодично частково здійснювалась оплата за надані послуги з теплової енергії. При цьому останній платіж відповідачем був здійснений в грудні 2024 року на суму 1000 грн, а отже вказані дії свідчать про визнання відповідачем свого обов`язку щодо сплати наданих послуг. Часткова оплата за надані послуги з теплової енергії здійснювалась відповідачем навіть тоді, коли позивачем не нараховувалась плата за надані послуги з теплової енергії (червень 2017 року, червень 2019 року, серпень 2020 року, серпень 2021 року, вересень 2021 року, липень 2022 року, липень 2023 року, вересень 2023 року, жовтень 2024 року), що свідчить про визнання відповідачем свого обов`язку щодо сплати наданих послуг за минулий період. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 9 листопада 2018 року у справі № 911/3685/17. У постанові ВП ВС від 24.04.2019 по справі №523/10225/15-ц(14-159цс19) вказано, що відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, сума заборгованості за послуги централізованого опалення у розмірі 41549,54 грн виникла за період з листопада 2015 року по квітень 2025 року включно, та частково сплачувалась відповідачем впродовж зазначеного періоду, з останньою сплатою суми заборгованості в грудні 2024 року. З урахуванням наведеного вище суд вважає, що строк позовної давності переривався вчиненням відповідачем дій по оплаті послуг з централізованого опалення, що мали регулярний характер, у зв`язку з чим строк позовної давності станом на момент подання позову до суду 30.07.2025 року позивачем не пропущено. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за період з 01.11.2015 року по 01.04.2025 року складає 41549,54 грн., з яких: основний борг 30724,32 грн., інфляційні нарахування 8314,72 грн., три відсотки річних 2487,52 грн. та пеня 22,98 грн. Відповідно до ст. 133,141 ЦПК України із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складає 3028,00 грн.

Outcome: approved