Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та на день смерті проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] . Позивач зазначає, що до складу спадкового майна померлого входять земельні ділянки площею 2,7253 га та 0,8361 га, що знаходяться на території Веприцької сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, посвідчені відповідними державними актами. Також, вказує що передбачений чинним законодавством строк для прийняття спадщини він пропустив з поважної причини, якою є необізнаність про існування заповіту від 05.04.2021 р., складеного [PERSON] на його користь, про який позивач дізнався лише в серпні 2025 року, знайшовши його у будинку померлого серед документів. Позивач у судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду надав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує та посить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду подано заяву, в якій відповідач просить справу розглянути без участі їх представника, позовні вимоги визнає. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить такого висновку Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були батьками [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00054764875 від 14.11.2025 (а.с.9,11). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що також підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.8). [PERSON] , який є дядьком позивача, помер [INFO] , що засвідчено копією свідоцтва про смерть (а.с.10). Згідно довідки № 51 від 01.09.2025 року виданої Веприцьким старостинським округом Новобасанської сільської ради Чернігівської області, [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.12). 05 квітня 2021 року [PERSON] заповів все своє майно, своєму племіннику, [PERSON] , що підтверджується заповітом, який посвідчений старостою Веприцького старостинського округу Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, реєстраційний номер 3/05 (а.с.13). З інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 83335746 від 21.11.2025 року видно, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] відсутня (а.с.16). З інформації наданої державним нотаріусом Бобровицької державної нотаріальної контори № 1303/01-16 від 21.11.2025 року, вбачається, що згідно з наданими [PERSON] документів, строк на прийняття спадщини після смерті померлого [INFO] [PERSON] , сплив 25 липня 2025 року. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 21.11.2025 року № 83335746, спадкова справа після смерті померлого [INFO] [PERSON] не відкривалася. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] , як спадкоємцем за заповітом після смерті рідного дядька [PERSON] було пропущено строк для прийняття спадщини (а.с.15). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини і протягом якого відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із матеріалів справи у визначений законом строк позивач не прийняв спадщину. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Законодавство України не містить вичерпного переліку поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини, а також чітко не вказує які причини є поважними. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд дослідив поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, які пов`язані з об`єктивними факторами для спадкоємця щодо неможливості вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01.04.2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження №61-39398св18), від 11.11.2020 у справі №750/262/20 (провадження №61-14038св20), від 03.03.2020 у справі №145/148/20 (провадження №61-16153св20). Необізнаність спадкоємця, який не відноситься до кола спадкоємців за законом, про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічна правова позиція міститься упостанові Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі №6-496цс17. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №315/765/14-ц, від 26.06.2019 у справі №565/1145/17, від 28.10.2019 у справі №761/42165/17, від 25.03.2020 у справі №642/2539/18-ц, 15.04.2020 у справі №190/106/18 (провадження №61-41455св18), 17.03.2021 у справі №308/4272/19 (провадження №61-17072св20), від 15.04.2021 у справі №591/1271/18 (провадження №61-195св21), від 26.07.2021 у справі №405/7058/19 (провадження №61-18000св20), від 12.08.2021 у справі №757/51328/18-ц (провадження N 61-15517св20), від 20.12.2021 у справі N 671/1504/20 (провадження №61-3992св21), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Матеріали справи не містять відомостей на спростування тверджень позивача про необізнаність із наявністю заповіту. Отже, проаналізувавши дослідженні та ретельно перевірені під час судового засідання докази, суд вважає, що [PERSON] пропустив шестимісячний строк, встановлений для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті рідного дядька [PERSON] до нотаріальної контори, з поважної причини, якою є необізнаність про існування заповіту від 05.04.2021 р., складеного [PERSON] на користь позивача, а тому позовні вимоги позивача є законними, обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону. На підставі викладеного та

Outcome: approved