Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати за ним майнові права на об`єкт інвестування: нежитлове приміщення, будівельний номер 5 загальною проектною площею 86,9 кв. м. на 1 поверсі в 3 під`їзді (секції) Об`єкту Нове будівництво 9-ти поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення (відокремлена частина Б) за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору пайової участі в будівництві №НК3/7 від 20.08.2021 року, укладеного з Обслуговуючим кооперативом «Житловий комплекс «Олімп». При цьому, посилається на те, що між сторонами було укладено договір пайової участі в будівництві, на виконання умов якого позивачем сплачено відповідачу повну вартість пайового внеску. Разом з цим, відповідач не виконав умови договору, не завершив будівництво об`єкту, не здав його в експлуатацію та не передав пайовику (позивачу) приміщення. За таких обставин, позивач, який виконав умови вищезазначеного договору в повному обсязі, набув майнові права на об`єкт інвестування. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 31.12.2025 року у справі відкрито загальне позовне провадження. Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому він просить відмовити у задоволенні позову. В судове засідання представники сторін не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, представники відповідача просили залишити позовні вимоги без задоволення. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 20 серпня 2021 року між [PERSON] (Пайовик) та Обслуговуючим кооперативом «Житловий комплекс «Олімп» (Кооператив) укладено договір пайової участі в будівництві №НК3/7. Предметом вищезазначеного договору є пайова участь Пайовика у будівництві та подальшому набутті у власність нежитлового приміщення, будівельний номер 5 загальною проектною площею 86,9 кв. м на 1 поверсі у 3 під`їзді (секції) Об`єкту Нового будівництва 9-ти поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення (відокремлена частина Б) за адресою: м. Житомир, вул. Героїв Чорнобиля, 8 (далі - Договір). Згідно норм пункту 1.1. Договору Пайовик вступає, а Кооператив приймає Пайовика в асоційовані члени Кооперативу та пайову участь по будівництву Об`єкта. Згідно пункту 1.2. Договору Кооператив зобов`язується організувати і забезпечити будівництво Об`єкту та здачу його в експлуатацію, передати Пайовику у власність Приміщення, обумовлене Договором, за умови повної (в розмірі 100 відсотків) сплати Пайовиком пайового внеску. Пунктом 2.1. Договору встановлено, що загальний розмір пайового внеску Пайовика визначається Кооперативом та на день укладення договору становить 869000 грн (вісімсот шістдесят дев`ять тисяч гривень 00 копійок). Згідно пункту 2.4 Договору Пайовик сплачує вартість пайового внеску у визначений строк та у спосіб, погоджені у Додатку №1 до договору. Додатком №1 до Договору «Порядок розрахунків» встановлено, що Пайовик сплачує пайовий внесок на розрахунковий рахунок Кооперативу не пізніше 20.08.2021 року. Відповідно до норм пункту 3.3. Договору Пайовик зобов`язаний, крім іншого, сплатити пайовий внесок у повному розмірі відповідно до умов договору, тобто в строк, визначений у Додатку №1 до договору. Крім того, Пайовик зобов`язаний не пізніше 10 днів після прийняття Об`єкту в експлуатацію провести звірку з Кооперативом та у випадку повного розрахунку отримати довідку про здійснення повної оплати пайового внеску для оформлення права власності. Пунктом 3.4. Договору встановлено, що Кооператив зобов`язаний, крім іншого, організувати і забезпечити будівництво Об`єкту та здачу його в експлуатацію у термін до 30 грудня 2021 року за умови належного виконання Пайовиком своїх зобов`язань щодо здійснення пайового внеску; після прийняття Об`єкта в експлуатацію та повного виконання Пайовиком своїх грошових зобов`язань за даним Договором передати Пайовику Приміщення за актом приймання-передачі та документи необхідні для реєстрації права власності на нього. Довідкою, яка видана ОК «ЖК «Олімп» 20.08.2021 року, підтверджено повну сплату Пайовиком пайового внеску згідно Договору (щодо нежитлового приміщення проектною площею 86,9 кв.м) в сумі 869000 грн (вісімсот шістдесят дев`ять тисяч гривень 00 коп.). Повідомленням №МК/1 від 15.09.2025 року ОК «ЖК «Олімп» підтвердив повне виконання Пайовиком зобов`язань зі сплати пайових внесків згідно Договору (щодо нежитлового приміщення проектною площею 86,9 кв.м). Однак всупереч наведеному станом на дату звернення до суду відповідач не виконав умови Договору - не завершив будівництво Об`єкту, не здав його в експлуатацію та не передав Пайовику (Позивачу) приміщення загальною проектною площею 86,9 кв.м. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (стаття 509 ЦК України). Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також визначено необхідність виконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В частині другій статті 331 ЦК України вказано, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно зі статтею 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до статті 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Згідно зі статтею 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. Відповідно до частини 1 статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно зі статтею 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Верховний Суд України у постанові від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12 визначив майнове право як "право очікування", яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому. Визначення майнового права, як права очікування та повноваження власника таких прав надано у висновках Верховного Суду України, викладених у постановах від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12, від 15 травня 2013 року у справі № 6-36цс13, від 4 вересня 2013 року у справі № 6-51цс13, від 24 червня 2015 року у справі N 6-318цс15, від 4 листопада 2015 року у справі № 6-1920цс15,від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15, від 2 грудня 2015 року у справах № 6-1502цс15 та № 6-1732цс15, від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2124цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-290цс16, від 23 березня 2016 року у справі № 6-289цс16, від 30 березня 2016 року у справах № 6-3129цс15 та № 6-265цс16, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2994цс15, від 25 травня 2016 року у справі № 6-503цс16, від 7 грудня 2016 року у справі № 6-1111цс16. З огляду на вказане, громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. У разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати внесків учасником будівництва, ефективним способом захисту порушених прав останнього є визнання майнових прав на об`єкт інвестування. Відповідні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц, провадження № 14-39цс19), від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц, провадження № 14-606цс18, Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 638/12414/17, провадження № 61-21546св19. Як убачається з пункту 3.4 договору пайової участі в будівництві від 20 серпня 2021 року Кооператив зобов`язаний, крім іншого, організувати і забезпечити будівництво Об`єкту та здачу його в експлуатацію у термін до 30 грудня 2021 року за умови належного виконання Пайовиком своїх зобов`язань щодо здійснення пайового внеску; після прийняття Об`єкта в експлуатацію та повного виконання Пайовиком своїх грошових зобов`язань за даним Договором передати Пайовику Приміщення за актом приймання-передачі та документи необхідні для реєстрації права власності на нього. Судом встановлено, що позивач виконав грошові зобов`язання за договором, повністю сплативши відповідачу вартість пайового внеску, а відповідач своїх зобов`язань щодо введення будинку в експлуатацію та передання позивачу нежитлового приміщення у встановлені договором строки (до 30 грудня 2021 року) не виконав. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на майнові права на об`єкт інвестування та задоволення позову у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: approved