Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» (далі ТДВ «СГ«ОБЕРІГ») через представника, адвоката Войціховського А. В., за допомогою системи «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 лютого 2024 року в м. Києві по вул.Хрещатик, 34 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mercedes Benz E 320 CDI», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача, та транспортного засобу «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року по справі № 761/6407/24 [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначена постанова відповідачем не оскаржувалась та набрала законної сили. Станом на дату настання ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mercedes Benz E 320 CDI», д.н.з. [NUMBER] », була забезпечена в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-214238691. Транспортний засіб «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] був застрахований відповідно до договору добровільного страхування у ПрАТ «СК «УНІКА». Відповідно до рахунку СТО вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] склала 186802,14 грн. Виконуючи взяті на себе зобов`язання за договором добровільного страхування ПрАТ «СК «УНІКА» здійснило виплату страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] , у розмірі 180637,14 грн. Таким чином, ПрАТ «СК «УНІКА» набуло право вимоги до винної особи, в результаті чого звернулось до позивача з заявою про страхове відшкодування. Полісом ЕР-214238691 було передбачено ліміт щодо відшкодування збитку майну у розмірі 160000 грн. та франшизу у розмірі 2500 грн. Згідно до п. 3.4. Договору про порядок взаємного врегулювання регресивних вимог від 28.09.2021 р. між ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» та ПрАТ «СК «Уніка» сторони дійшли згоди, що узгодженим розміром страхового відшкодування за претензіями (заявами) у разі виплати в строк, передбачений п.п. 2.1., 2.2. даного Договору, є розмір страхового відшкодування, розрахований в порядку ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та даного Договору, за вирахуванням десяти відсотків. Відповідно до вимоги про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було сплачено страхове відшкодування у розмірі 141750 грн., що розраховане наступним чином: 160000 грн. (ліміт, щодо відшкодування збитку майна по полісу) 2500 грн. (франшиза) 15750 (10 % дисконту) =141750 грн. Представник позивача зазначає, на момент вчинення ДТП 05.02.2024 року, цивільно-правова відповідальність відповідача була забезпечена у ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-214238691, згідно якого для розрахунку страхового платежу за забезпечений транспортний засіб «Mercedes Benz E 320 CDI», д.н.з. [NUMBER] , було застосовано коефіцієнт залежно від місця реєстрації (проживання) власника транспортного засобу (фізичної особи) (К2) в розмірі 1,6, що відповідає зазначеному місцю реєстрації (проживання) попереднього власника транспортного засобу «Mercedes Benz E 320 CDI», д.н.з. [NUMBER] - Глеваха (інші населенні пункти Зона 5). Однак, за даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Mercedes Benz E 320 CDI», д.н.з. [NUMBER] , від 11.11.2023, під час дії полісу [NUMBER] транспортний засіб було відчужено, а місце реєстрації (проживання) нового власника транспортного засобу зазначено м. Київ, що відноситься до (Зони 1), та відповідає розміру коригуючого коефіцієнта (К2)=3,2-4,8. Проте, ні новий власник забезпеченого транспортного засобу, ні відповідач як належний користувач транспортного засобу не повідомили позивача про факт придбання транспортного засобу, та необхідність внесення змін до полісу щодо зони його дії (у відповідності з даними нового власника). Таким чином, Полісом № ЕР-214238691 щодо транспортного засобу «Mercedes Benz E 320 CDI», д.н.з. [NUMBER] , було застосовано коригуючий коефіцієнт в залежності від місця реєстрації (проживання) власника транспортного засобу (фізичної особи) або місцезнаходження юридичної особи (К2)-1,6, замість 3,2-4,8, тобто значно менший, ніж передбачено чинними нормативно-правовими актами, що передбачає більший розмір страхового платежу. Враховуючи винність [PERSON] у настанні ДТП, порушення обов`язків, встановлених Законом № 1961-IV, а також здійснення виплати страхового відшкодування, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» отримало право звернутися до відповідача за компенсацією 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування в розмірі 141750 грн. - 50% = 70875 грн. У зв`язку з несплатою страхового відшкодування за період з 15.02.2025 року по 10.09.2025 року розрахунок штрафних санкцій становить: 70875 грн.- сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, 3389,31 грн. - інфляційні втрати, 12442,93 грн.-пеня, 1211,67 грн.-3% річних. Також, представник позивача просить стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7300 грн. Ухвалою про відкриття провадження від 11.12.2025 позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, хоча про місце слухання справи повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, про причини неприбуття не повідомив, будь-яких заяв від нього не надходило, відзив на позов не подавав. Тому, за таких обставин, суд доходить висновку про можливість проведення судового засідання без його участі та ухвалення заочного рішення в порядку передбаченому статтями 280, 281 ЦПК України. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку. Судом встановлено, [PERSON] 05 лютого 2024 року о 10 год. 25 хв. керуючи транспортним засобом «Mercedes Benz E 320 CDI», д.н.з. [NUMBER] по вул. Хрещатик, 34 в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] , який зупинився попереду. При ДТП вказані автомобілі зазнали механічних ушкоджень з матеріальними збитками. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року по справі № 761/6407/24 [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.11). Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mercedes Benz E 320 CDI, д.н.з. [NUMBER] станом на дату настання ДТП була забезпечена в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-214238691 (а.с.9 зв.ст.). Транспортний засіб «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] був застрахований відповідно до договору добровільного страхування у ПрАТ «СК «УНІКА» (а.с.13-22). Відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] склала 186802,14 грн. (а.с.25-26,27). ПрАТ «СК «УНІКА» здійснило виплату страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] , у розмірі 180637,14 грн.. шляхом перерахування безготівкових коштів ТОВ «Саміт Моторз» Україна (а.с.28). Відповідно до п. 3.4. Договору про порядок взаємного врегулювання регресивних вимог від 28.09.2021 р. між ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» та ПрАТ «СК «Уніка» сторони дійшли згоди, що узгодженим розміром страхового відшкодування за претензіями (заявами) у разі виплати в строк, передбачений п.п. 2.1., 2.2. даного Договору, є розмір страхового відшкодування, розрахований в порядку ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та даного Договору, за вирахуванням десяти відсотків (а.с.29 зв.ст.-32). Відповідно до претензії про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» на рахунок ПрАТ «СК «Уніка» було сплачено страхове відшкодування у розмірі 141750 гривень (а.с.12,29,33). 23.01.2025 року відповідачу було направлено досудову вимогу про виплату грошових коштів, однак вона залишилася без реагування (а.с.33 зв.ст.-34,35,36,37). Згідно розрахунку штрафних санкцій за період з 15.02.2025 року по 10.09.2025 року сума основного боргу становить 70875 грн., інфляційні втрати 3389,31 грн., пеня 12442,93 грн., три відсотки річних 1211,67 грн., а разом 87918,91 грн. (а.с.38). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, дослідивши матеріали позову судом було встановлено, що вина відповідача у вчиненні ДТП встановлена судом та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(надалі - Закон), метою якого є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів. Відповідно до положень п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 17.3 ст. 17 Закону № 1961-IV при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику. На момент вчинення ДТП, 05.02.2024 року, цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія забезпеченого транспортного засобу, була забезпечена у ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у вигляді Полісу № ЕР-214238691, згідно якого для розрахунку страхового платежу за забезпечений транспортний засіб «Mercedes Benz E 320 CDI», д.н.з. [NUMBER] , було застосовано коефіцієнт залежно від місця реєстрації (проживання) власника транспортного засобу (фізичної особи) (К2) в розмірі 1,6, що відповідає зазначеному місцю реєстрації (проживання) попереднього власника транспортного засобу «Mercedes Benz E 320 CDI», д.н.з. [NUMBER] - Глеваха (інші населенні пункти Зона 5). Однак, за даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Mercedes Benz E 320 CDI», д.н.з. [NUMBER] , від 11.11.2023, під час дії полісу [NUMBER] транспортний засіб було відчужено, а місце реєстрації (проживання) нового власника транспортного засобу зазначено м. Київ, що відноситься до (Зони 1), та відповідає розміру коригуючого коефіцієнта (К2)=3,2-4,8. Проте, ні новий власник забезпеченого транспортного засобу, ні відповідач як належний користувач транспортного засобу не повідомили позивача про факт придбання транспортного засобу, та необхідність внесення змін до полісу щодо зони його дії (у відповідності з даними нового власника). Таким чином, Полісом № ЕР-214238691 щодо транспортного засобу «Mercedes Benz E 320 CDI», д.н.з. [NUMBER] , було застосовано коригуючий коефіцієнт в залежності від місця реєстрації (проживання) власника транспортного засобу (фізичної особи) або місцезнаходження юридичної особи (К2)-1,6, замість 3,2-4,8, тобто значно менший, ніж передбачено чинними нормативно-правовими актами, що передбачає більший розмір страхового платежу. Відповідно до п. 7.1 ст. 7 Закону № 1961-IV розмір страхового платежу (внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючих коефіцієнтів, що затверджуються відповідно до п. 7.2. цієї статті, а також з урахуванням положень п. 13.2 ст. 13 цього Закону. Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 566 від 09.07.2010 Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у редакції розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 538 від 09.04.2019 року) страховики повинні застосовувати базовий страховий платіж та коригуючі коефіцієнти в розмірах затверджених цим розпорядженням. Відповідно до розпорядження було визначено коригуючі коефіцієнти та їх розмір під час укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також, зазначеним розпорядженням визначено порядок визначення коригуючого коефіцієнта. Крім того, аналогічні коригуючи коефіцієнти та порядок їх застосування були затверджені Постановою Правління Національного банку України № 108 від 30.05.2022 року «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до Розпорядження та Постанови, було встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від місця реєстрації (проживання) власників транспортного засобу (фізичної особи) або місце знаходження юридичної особи (К2), який визначається за місцем реєстрації (проживання) власника транспортного засобу (фізичної особи) або місцезнаходженням юридичної особи відповідно до документа про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до п. 38-1.1. ст. 38-1 Закону № 1961-IV, у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, аподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи п.38-1.1.ст.38-1Закону №1961-IV позивач має право на стягнення з відповідача компенсації 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування в розмірі 141750 грн.-50%=70875 грн. Крім того, з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 3389,31 грн, пеня в розмірі 12442,93 грн, 3% річних в розмірі 1211,67 грн., як такі,що були нараховані за несвоєчасну виплату грошових коштів, незважаючи на надіслання [PERSON] досудової вимоги, а тому, суд вважає, що позовна вимога щодо стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 87918,91 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується положенням ст. 141 ЦПК України. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі учасники справи мають право користуватися правничою допомого статтею 15 ЦПК України. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом в суді справи представником позивача було надано до суду договір від 16.07.2025 року про надання професійної правничої допомоги укладений між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» та адвокатом Войціховським А. В., яким передбачено, що вартість правової допомоги, що надається адвокатом складає -7300 грн. За результатами надання правової допомоги, складається акт прийому-передачі наданих послуг, що підписується сторонами. В акті прийому-передачі наданих послуг вказується обсяг наданої адвокатом правової допомоги та її вартість. Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 10 днів з дня отримання клієнтом інформації щодо набрання законної сили судового рішення ухваленого на користь клієнта. Оплата правничої допомоги здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківські реквізити, надані адвокатом. (п. 4.1-4.6 договору) (а.с.39-42). Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатом послуг, значення справи для сторони позивача суд вважає вказані витрати на правничу допомогу є співмірними, які підтверджуються вказаними вище матеріалами справи, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 7300 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved