Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

В провадженні суду перебуває справа за позовом Акціонерного товариства «Акцент Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування поданого позову вказано, що [PERSON] звернувся до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 25.01.2025, будучи клієнтом Банку, Позичальник уклав з Банком кредитний договір АВН0СТ155101737771448630, щодо надання останньому кредиту в розмірі 31900 грн. строком на 36 місяців (тобто до 24.01.2028) зі сплатою процентів у розмірі 85.00 щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. Банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно до умов кредитного договору. У відповідності до п.п. 3-5 Кредитного договору (Заяви клієнта, далі кредитний договір), ліміт цього договору: 31900 грн. на поповнення обігових коштів зі строком повернення до 24.01.2028 року, терміном на 36 місяців. Згідно до п. 6 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує проценти у розмірі 85.00 річних. Відповідно до п. 7, Позичальник сплачує Банку комісію в розмірі 0.00 грн. Станом на 03.10.2025 заборгованість Відповідача за даним кредитним Договором складала суму в розмірі 40650,71 грн., яка складається з: 30867,10000000002 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 9411,99 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами. 0,00 грн. - загальний залишок заборгованості за комісією, 371,62 грн. загальний залишок заборгованості за пенею. За таких обставин представник позивача звернувся до суду та просив стягнути із [PERSON] на користь позивача 40650,71 грн. заборгованості за кредитом та судові витрати у вигляді судового збору у сумі 2422,40 грн. Ухвалою від 26.11.2025 провадження у справі відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження на 16.12.2025. 16.12.2025 розгляд справи було відкладено у зв`язку із витребуванням за ініціативою суду від Органу опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради інформацію про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатним та встановлення над ним опіки, із наданням підтверджуючих документів. 13.01.2026 розгляд справи було відкладено для виклику в судове засідання законного представника (опікуна) відповідача [PERSON] , [PERSON] 28.01.2026 в призначений час учасники справи до суду не з`явились. Представником позивача в позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника АТ «Акцент-Банк». Проти ухвалення заочного рішення представник позивача не заперечує. Відповідач [PERSON] та його законний представник [PERSON] , будучи належним чином повідомлені про час та дату розгляду справи, до суду не з`явились, будь-яких заяв та клопотань до суду не подавали, відзив на позов не подано. Враховуючи наведені обставини ухвалою суду від 28.01.2026 було постановлено здійснювати заочний розгляд даної справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 03.02.2023 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» (а.с. 9). Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що розміщені на сайті http://a-bank.com.ua, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, умови якого йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Підписанням анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися для вчинення правочинів та платіжних операцій. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису (а.с. 9). Крім того, 03.02.2023 відповідачем підписано заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком (а.с. 10-11). Із заяви № АВН0СТ155101737771448630 від 25.01.2025, слідує, що [PERSON] просив надати йому кредит на наступних умовах: вид кредиту Послуга «Швидка готівка», тип кредиту Кредит строковий, мета отримання кредиту Придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг, сума кредиту 31900 грн., строк кредиту - 36 місяців з 25.01.2025 по 24.01.2028 включно, процентна ставка (фіксована) - 85 % на рік., комісія за надання фінансового інструменту 0,00 грн., розмір щомісячного платежу 2491,84 грн. Номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту 4323387027283012. У випадку порушення Клієнтом зобов`язань із погашення Заборгованості Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу. Підписанням цієї Заяви відповідач підтвердив та погодився, що: до укладання цієї угоди ознайомився з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-БАНК», що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua/terms, та до укладання цієї угоди ознайомлений з інформацією, яка розміщується на веб-сайті та доступна за посиланням www.abank.com.ua, в повному об`ємі у відповідності до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; ця Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять Договір. Отримав їх примірники, вони зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення (а.с. 12-13). Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг. Зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача [PERSON] 25.01.2025 у сумі 31900 грн. підтверджується меморіальним ордером № TR.43041921.17213.65455 (а.с. 18). У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором заборгованість відповідача перед банком станом на 03.10.2025 даним кредитним Договором становить 40650,71 грн., яка складається з: 30867,10000000002 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 9411,99 грн. загальний залишок заборгованості за процентами. 0,00 грн. загальний залишок заборгованості за комісією, 371,62 грн. загальний залишок заборгованості за пенею. Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, судом враховується наступне. Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір, є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому правочин це правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. За змістом ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ст. 41 ЦК України, недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Оскільки фізична особа, яка визнана недієздатною, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, законодавець позбавив її права укладати будь-який правочин, а відтак і нести відповідальність за його невиконання або неналежне виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 226 ЦК України, передбачено, що опікун може схвалити дрібний побутовий правочин, вчинений недієздатною фізичною особою, у порядку, встановленому ст. 221 цього Кодексу. У разі відсутності такого схвалення цей правочин та інші правочини, які вчинені недієздатною фізичною особою, є нікчемним. З урахуванням наведеного, правочини, які вчинені недієздатною особою є нікчемними (ст.ст. 41, 203, 215 ЦК України), за винятком схвалених в установленому порядку опікуном. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам законодавства. Такий правочин недійсний з моменту його вчинення незалежно від того, чи визнав його таким суд. На виконання ухвали суду від Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Славутської міської ради надійшла відповідь від 02.01.2026 № 1, з якої слідує, що [PERSON] , [INFO] , був визнаний недієздатним рішенням Славутського міськрайонного суду від 02.09.2002 року, та Рішенням Виконавчого комітету Славутської міської ради «Про призначення опікуна над хворим [PERSON] від 17.10.2002 № 312 йому був призначений опікун, його матір [PERSON] (а.с. 69-71). При цьому, матеріали справи не містять доказів надання опікуном відповідача згоди на укладення кредитного договору. Також варто зауважити, що від позивача в процесі розгляду справи не надходило клопотань про заміну неналежного відповідача та щодо залучення в якості відповідача опікуна [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ст. 51 ЦПК України, належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом. Як вбачається зі змісту ст. 51, 175 ЦПК України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача. Таким чином, суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів. Отже, визначення відповідачів, предмета спору та підстав позову є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17. Згідно зі ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Статтею 40 ЦК України передбачено, що фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Якщо від часу виникнення недієздатності залежить визнання недійсним шлюбу, договору або іншого правочину, суд з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи та інших доказів щодо психічного стану особи може визначити у своєму рішенні день, з якого вона визнається недієздатною. За змістом ст.ст. 41, 60 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун (ст. 1184 цього Кодексу). Таким чином, суд приходить до висновку, що кредитний договір, укладений недієздатною особою, опікуном якого не надано схвалення на укладення даного договору, в силу вимог ч. 1 ст. 226 ЦК України є нікчемним. Окрім викладеного, варто зазначити, що 03 серпня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 286/798/19 вказав, що згідно з ч. 3 ст. 226 ЦК України, опікун зобов`язаний повернути дієздатній стороні все одержане недієздатною фізичною особою за нікчемним правочином. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем в процесі слухання справи не було заявлено клопотання про застосування реституції, не визначено для таких вимог суб`єктний склад учасників, зокрема не заявлено клопотання щодо залучення до участі у справі опікуна відповідача в якості відповідача, а відтак, зважаючи на вищевикладене, суд доходить висновку про залишення позовних вимог АТ «АКЦЕНТ-БАНК» без задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed