Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

02 жовтня 2025 року до Дніпровського районного суду міста Кам`янського надійшла заява [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Скиба А.Ю., заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення. На обґрунтування заяви зазначає, що [PERSON] народилась [INFO] у м.Дніпродзержинськ (зараз м.Кам`янське). 01 вересня 1979 року [PERSON] вступила до професійно-технічного училища №6 м.Дніпропетровська (зараз м.Дніпро) та закінчила його 22 липня 1980 році. Після закінчення училища, [PERSON] влаштувалась на роботу де 03 квітня 1980 року на неї була заведена трудова книжка серії [NUMBER] . 17 липня 1981 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Шлюб було розірвано 18 жовтня 1983 року. 03 листопада 1989 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] ». 25 серпня 2025 року заявниця звернулася із заявою та пакетом документів до Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення, але отримала відповідь Пенсійного фонду про те, що підтвердити страховий стаж та призначити пенсію відповідно до пенсійного законодавства України немає можливості, оскільки трудова книжка [NUMBER] видана на прізвище « [PERSON] ». Таким чином, після реєстрації шлюбу з [PERSON] та зміни прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] » робітник відділу кадрів при внесенні запису до трудової книжки зробила помилку в написанні прізвища заявниці, а саме - замість вірного « [PERSON] » було записано « [PERSON] ». Просить суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , трудової книжки серії [NUMBER] виданої 03 квітня 1980 року на ім`я « [PERSON] » (викреслено), записано « [PERSON] » (викреслено) записано [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 06 жовтня 2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку окремого провадження. Заявник [PERSON] та її представник адвокат Скиба А.Ю. в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі, заяву про встановлення факту, що має юридичне значення підтримали в повному обсязі і просили суд її задовільнити. Представник заінтересованої особи Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника, його представника та представника заінтересованої особи згідно вимог ст.211 ЦПК України, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін, заявник заявлені вимоги підтримує, відсутня необхідність заслуховування особистих пояснень сторін. Вивчивши письмові докази, матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилась [INFO] у м.Дніпродзержинськ /на теперішній час м.Кам`янське/, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Дніпродзержинським міським РАЦС /а.с.12/. 22 липня 1980 року [PERSON] закінчила міське професійно-технічне училище № 6 м.Дніпропетровська /на теперішній час м.Дніпро/ та отримала атестат №6384 /а.с.13/. 18 липня 1981 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », шлюб було розірвано 18 жовтня 1983 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] виданого Міським відділом РАЦС м.Дзержинська Донецької області, копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого відділом РАЦС Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська /а.с.14, 15/. 03 листопада 1989 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Дніпровським відділом РАЦС м.Дніпродзержинська /а.с.17/. У трудовій книжці заявниці від 03 квітня 1980 року в якості власника трудової книжки зазначено [PERSON] (закреслено), [PERSON] (закреслено), [PERSON] (мовою оригіналу), [INFO] . Прізвище змінено на [PERSON] на підставі свідоцтва про шлюб від 03 листопада 1989 р. [NUMBER] /а.с. 18-28/. Згідно відповіді Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України від 22 вересня 2025 року /а.с.29/, підтвердити страховий стаж та призначити пенсію відповідно до пенсійного законодавства України [PERSON] немає можливості, оскільки трудова книжка [NUMBER] видана на прізвище « [PERSON] ». Зазначено, що відповідно до порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, якщо ім?я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім?ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Таким чином, факт про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення, при цьому спір про право відсутній, оскільки метою встановлення факту, що має юридичне значення належності правовстановлюючих документів заявнику. Отже, невідповідність в написанні прізвища заявника в трудовій книжці [NUMBER] , перешкоджає реалізації її законних прав та інтересів, тому маються підстави вважати обґрунтованими вимоги заявника про встановлення юридичного факту належності їй вказаного документу про трудовий стаж. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги заявника, з таких мотивів. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові якої, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Правовстановлюючий документ - це документ, який підтверджує права певного суб`єкта та складений у порядку, передбаченому законодавством. Згідно зі ст.48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу. У відповідності до ст 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п.2.2. Інструкції, до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. З огляду на приписи пункту 2.11, 2.12 Інструкції, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Відповідно до п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року «Про трудові книжки працівників", відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідно до п.12 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. Відповідно до листа ВСУ від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Судом встановлено, що у своїй заяві [PERSON] стверджує, що вона бажає скористатись своїм правом на пенсію, і у зв`язку з цим виникли певні складності, оскільки наявні розбіжності у трудовій книжці позбавляють її можливості оформити пенсію. Враховуючи викладене, та той факт, що наданими заявником документами підтверджується належність [PERSON] трудової книжки, а також те, що встановлення факту належності необхідно заявнику для реалізації її права на пенсійне забезпечення, суд приходить до висновку, що трудова книжка дійсно належить заявнику, у зв`язку з чим є підстави для задоволення поданої нею до суду заяви. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved