Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

1. 17 листопада 2023 року позивач поштовим зв`язком звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, треті особи [PERSON] , [PERSON] , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська І.Ю., про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, виключення запису про право власності, витребування майна з чужого незаконного володіння. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.05.2019 між [PERSON] , з одного боку, та [PERSON] , [PERSON] , з другого боку, було укладено договір позики, за яким [PERSON] передав третім особам 372 060,00 грн. Того ж дня на забезпечення договору позики між [PERSON] та позивачем було укладено договір іпотеки, предметом якого стала належна позивачеві квартира [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] не повернули [PERSON] позичені кошти, і останній 22.01.2021 у позасудовому порядку (шляхом звернення до державного реєстратора) набув право власності на предмет іпотеки. При цьому [PERSON] та державним реєстратором не було дотримано встановленої законом процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за [PERSON] , виключення запису про таке право з відповідних реєстрів та витребування квартири з незаконного володіння [PERSON] (т. 1 а.с.а.с. 1 9, 34). 2. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2023 справу за підсудністю було передано до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (т. 1 а.с. 36). 3. 25 жовтня 2024 року судом було ухвалене заочне рішення про задоволення позову (т. 1 а.с.а.с. 172 174). 4. 16 січня 2025 року суд своєю ухвалою скасував заочне рішення від 25.10.2024 (т. 1 а.с.а.с. 243 244). 5. 27 січня 2025 року [PERSON] подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що набуття права власності на предмет іпотеки відбулося із суворим дотриманням встановленої законом процедури, отже заявлений у справі позов має бути залишений без задоволення (т. 2 а.с.а.с. 20 24). 6. 23 вересня 2025 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначення справи до судового розгляду по суті (т. 2 а.с. 157). 7. У судовому засіданні позивач, його представниця підтримали заявлений у справі позов, пояснивши, що 11.05.2019 між [PERSON] , з одного боку, та [PERSON] , [PERSON] , з другого боку, було укладено договір позики, за яким [PERSON] передав третім особам 372 060,00 грн. Того ж дня на забезпечення договору позики між [PERSON] та позивачем було укладено договір іпотеки, предметом якого стала належна позивачеві квартира [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] не повернули [PERSON] позичені кошти, і останній 22.01.2021 у позасудовому порядку (шляхом звернення до державного реєстратора) набув право власності на предмет іпотеки. При цьому [PERSON] та державним реєстратором не було дотримано встановленої законом процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку. 8. Представник [PERSON] у суді заперечував проти позову, пояснивши, що набуття права власності на предмет іпотеки відбулося із суворим дотриманням встановленої законом процедури, отже заявлений у справі позов має бути залишений без задоволення. Зокрема, про намір звернути стягнення на предмет іпотеки позивач був заздалегідь повідомлений і письмово дав на це згоду. 9. [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні просили відхилити заявлений позов, додатково пояснивши, що насправді договір позики був укладений на прохання позивача, який є священиком і планував залучити їх у будівництво церкви. 10. Представник Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради до суду не з`явився, був повідомлений належним чином. 11. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. 12. Судом встановлено, що 11.05.2019 між [PERSON] , з одного боку, та [PERSON] , [PERSON] , з другого боку, було укладено договір позики, за яким [PERSON] передав третім особам 372 060,00 грн за умови повернення до 11.07.2019. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська І.Ю. і зареєстрований у реєстрі під №645 (т. 1 а.с. 20). 13. Того ж дня на забезпечення договору позики між [PERSON] та позивачем було укладено договір іпотеки, предметом якого стала належна позивачеві квартира [ADDRESS] . Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська І.Ю. і зареєстрований у реєстрі під №646 (т. 1 а.с.а.с. 21, 22). 14. 26 серпня 2020 року [PERSON] звернувся до позичальників та іпотекодавця з письмовою вимогою про негайне виконання зобов`язання з повернення коштів у тридцятиденний строк від дня отримання вимоги. Цією ж вимогою відповідач попередив про намір звернути стягнення на предмет іпотеки. Вимогу було отримано особисто позивачем, який власноруч зазначив у ній про відсутність заперечень проти набуття [PERSON] права власності на предмет іпотеки (т. 2 а.с. 27). 15. 22 січня 2021 року у зв`язку з невиконанням позичальниками зобов`язання з повернення коштів за договором позики від 11.05.2019 державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Зубком В.Ю. було ухвалене рішення №56262103 про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за [PERSON] (т. 1 а.с. 23). 16. Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Отже, за загальним правилом право розпоряджатися майном належить власнику, а особа, яка не є власником, таким правом не наділена. 17. Особа, яка не є власником майна, вправі розпоряджатися цим майном лише у випадках, встановлених законом. 18. Згідно з частиною першою статті 33 Закону України від 05.06.2003 №898-ІV «Про іпотеку» (далі Закон №898-ІV) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. 19. За правилами, встановленими частиною першою статті 35 Закону №898-ІV, у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 зазначеного Закону). 20. Отже, за змістом частини першої статті 33 та частини першої статті 35 Закону №898-ІV реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону №898-ІV. 21. Вимоги частини першої статті 35 Закону №898-ІV не перешкоджають іпотекодержателю здійснювати права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця тільки тоді, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (частина третя зазначеної статті). 22. Умови договору іпотеки та вимоги частини першої статті 35 Закону №898-ІV пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання. 23. Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270. 24. Суд звертає увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання. 25. Направлення такої вимоги іпотекодавцю про усунення порушень основного зобов`язання обґрунтовується саме тим, що іпотекодавець має право замість боржника усунути порушення основного зобов`язання і тим самим убезпечити себе від звернення стягнення на належний йому предмет іпотеки. 26. В разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку. 27. За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини першої статті 35 Закону №898-ІV іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. 28. При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання. 29. Судом було встановлено, що іпотекодержатель ([PERSON] ) виконав приписи Закону №898-ІV, висунувши відповідні вимоги іпотекодавцю (позивачеві) та боржникам за договором позики. 30. Висунення такої вимоги позичальникам за договором позики було підтверджено ними особисто у судовому засіданні. 31. Факт пред`явлення такої вимоги іпотекодавцю підтверджується особистою розпискою останнього у письмовій вимозі від 26.08.2020. 33. Цей факт позивачем у судових засіданнях не заперечувався. Останній на неодноразові запитання суду та інших учасників лише відповів, що не пам`ятає про те, як отримував таку вимогу. 34. Суд при цьому зважає й на те, що ані позивач, ані його представниця протягом розгляду справи не звернулися до суду з клопотанням про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи на предмет встановлення авторства розписки, що міститься у вимозі від 26.08.2020. 35. З огляду на викладене суд вважає за необхідне заявлений у справі позов залишити без задоволення. 36. У порядку статті 141 ЦПК з позивача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 3 220,80 грн. 37.

Outcome: approved