Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ТОВ Гніванський гранітний кар`єр про стягнення невиплаченої заробітної плати. Позов мотивований тим, що позивач знаходився у трудових відносинах з ТОВ Гніванський гранітний кар`єр та 01.02.2025 його було звільнено з займаної посади згідно із наказом № 2 к, однак на день звільнення йому, як працівнику товариства, не було виплачено всі належні суми, передбачені на день звільнення. Позивач вказує, що на даний час у відповідача наявна перед ним заборгованість по невиплаченій заробітній платі, яка становить 103014,61 грн. Вказане стало причиною звернення позивача до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 31 жовтня 2025 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу було надано п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження на надання відзиву у справі, а також витребувано письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні у формі довідки/виписки/розрахункового листа із зазначенням окремо кожного виду виплат, що належить [PERSON] при звільненні, із зазначення сум утриманих податків та загальної сумі заборгованості товариства перед [PERSON] , а також довідку про середній заробіток за останніх два повні місяці роботи перед звільненням, однак відповідачем докази не надано. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи був належно повідомлений, будь-яких заяв, клопотань, відзиву, витребуваних доказів не надав, причини його неявки не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії трудової книжки [PERSON] (а.с. 6-15) він з 24.09.2021 по 01.02.2025 працював на посаді охоронника в ТОВ "Гніванський гранітний кар`єр". 01.02.2025 позивача звільнено з роботи за згодою сторін. Згідно із відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого податку та вйськового збору (а.с. 16-17) розмір нарахованої заробітноїплати за період з вересня 2023 по жовтень 2024 становить 81395, 21 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Положеннями ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 7 ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про оплату праці», ст. 94 КЗпП України, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. З огляду на те, що позивач наявні у нього докази надав, а також у встановленому законом порядку скористався правом, передбаченим ст. 84 ЦПК України, натомість відповідач, не зважаючи на застосовані судом заходи, без поважних причин, доказів розміру заборгованості перед [PERSON] , а також розміру середньої заробітної плати позивача суду не надав, суд на підставі ч. 10 ст. 84 ЦПК України, визнає обставини, для з`ясування яких витребовувались докази - наявність та розмір заборгованості відповідача перед позивачем - доведеними позивачем, відтак в судовому засіданні встановлено, що відповідачем всупереч вимог ст. 116 КЗпП України, не проведено в день звільнення позивача виплату всіх сум, що належать йому від підприємства, у зв`язку з чим, у відповідача перед позивачем наявна заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 103014,61 грн., тому, позовні вимоги про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 103014,61 грн підлягають задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з ТОВ "Гніванський гранітний кар`єр" на користь держави 1211,20 грн. судового збору, оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від його сплати. Враховуючи наведене та

Outcome: approved