Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 12.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладений кредитний договір №495063568. На підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №495063568 від 12.08.2021. Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу №27/0225-01 від 27.02.2025, відповідно до умов якого перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №495063568 від 12.08.2021. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору виникла заборгованість у розмірі 50 716,8 грн. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №495063568 у розмірі 50 716,8 грн, з яких: 12 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 38 716,8 грн сума заборгованості по процентам; судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, попередньо представник надала заяву про розгляд справи без їхньої участі. У відзиві на позов представник відповідача заперечувала щодо позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №495063568 від 12.08.2021. Зазначила, що договір факторингу, який був укладений первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.2018, тоді як кредитний договір №495063568 укладений 12.08.2021, тобто після відступлення прав вимоги, що вказує на безпідставність доводів позивача. Не доведено надання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» [PERSON] кредиту на підставі кредитного договору №495063568 від 12.08.2021. Надана копія платіжного доручення від 12.08.2021 АТ «Альфа-Банк» на суму 12 000,00 в якому зазначено отримувачем кредитних коштів [PERSON] , номер картки [NUMBER] не містить підпису працівника банку, печатки, повного номера картки на яку здійснено перерахування коштів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Предметом спору у даній справі є повернення позичальником грошових коштів та сплата відсотків. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Суду надано примірник кредитного договору 12.08.2021 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] №495063568. Договір кредитної лінії №495063568 від 12.08.2021 підписаний [PERSON] в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором MNV95RA9, містить його податковий номер, номер телефону, та адресу електронної пошти. Отже, вищезазначений договір позики №73465172 від 01.10.2024 укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Таким чином, факт укладення договору позики №73465172 від 01.10.2024 між сторонами є доведеним. Відповідно до п.п.1 договору кредитної лінії №495063568 від 12.08.2021 кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 22 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно з п.п. 1.2, 1.3 договору кредитної лінії №495063568 від 12.08.2021 сума кредитного ліміту, вказана в п.1.1 договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 1200 грн 00 коп. одразу після укладення договору, який має бути повернено до 10.09.2021. Відповідно до ст.1 Закону України «Про платіжні послуги» отримувач - особа, на рахунок якої зараховується сума платіжної операції або яка отримує суму платіжної операції в готівковій формі; переказ коштів без відкриття рахунку - платіжна послуга, що надається платнику з метою переказу коштів у готівковій чи безготівковій формі отримувачу або надавачу платіжних послуг, який діє від імені отримувача, під час якої надавач цієї послуги не використовує відкритий у нього рахунок платника та/або отримувача. Так, у платіжному дорученні від 12.08.2021, зазначено отримувач [PERSON] , призначення платежу: переказ коштів згідно договору №495063568 від 12.08.2021, [PERSON] , для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] , без ПДВ, безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer, сума 12 000,00 грн (а.с.11). Відповідно до повідомлення АТ «Державний ощадний банк України» від 21.11.2025 №46/12-11/149638/2025-БТ, наданого на виконання ухвали суду від 09.10.2025, вбачається, що в установі АТ «Ощадбанк» на ім`я [PERSON] емітована банківська платіжна картка № [NUMBER] (а.с.116-117). Згідно виписки за поточними рахунками за період з 12.08.2021 по 17.08.2021, наданою АТ «Державний ощадний банк України» на виконання ухвали суду від 09.10.2025, вбачається, що 13.08.2021 зараховано переказ на рахунок CH Payment MasterCard Acq Moneyveo в сумі 12000,00 грн (а.с.118). Таким чином, суд вважає, що у своїй сукупності наведені документи доводять здійснення 12.08.2021 переказу відповідачу 12 000,00 грн та посилання представника відповідача на невідповідність платіжного доручення, отримання грошових кредиту відповідачем не спростовує. Тому, посилання представника відповідача щодо неотримання кредиту не відповідає фактичним обставинам справи. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, що підтверджується платіжним дорученням від 12.08.2021 та випискою за поточними рахунками за період з 12.08.2021 по 17.08.2021. Таким чином, отримання відповідачем коштів є доведеним. З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови договору позики належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що за кредитним договором №495063568 від 12.08.2021 за відповідачем рахується заборгованість по тілу кредиту в сумі 12 000,00 грн; заборгованість по процентам - 18 333,60 грн (а.с.12). Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (Фактор) укладений договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с.58). Згідно з п.п2.1 договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.58). Також, 31.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (Фактор) укладена додаткова угода №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 відповідно до умов якої договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено в новій редакції (а.с.14-18). Згідно з п.1.3. додаткової угоди від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 "Право вимоги" - права грошових вимог Клієнта до Боржника по сплаті суми Боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав , а також, права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відповідно до п.п.4.1 додаткової угоди від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує (а.с.14-18). Згідно з витягом з реєстру прав вимоги №155 від 12.10.2021 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 за кредитним договором №495063568 від 12.08.2021 заборгованість становить 30 333,60 грн, з яких: 12 000,00 грн тіло кредиту; 18 333,60 грн відсотки. Сторони погодили, що сума фінансування належна до сплати клієнту (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») становить 40% від основної суми заборгованості та складає 9 643 490,30 грн. Сума фінансування за цим реєстром права вимоги підлягає сплаті фактором у 4 етапи до 20 числа кожного календарного місяця. Сторони підтверджують, що при підписанні цього реєстру право вимог, документи, що підтверджують право вимоги передані фактором в повному обсязі. Даний реєстр права вимог набирає чинності з дати його підписання (а.с.59-60). Таким чином, матеріалами справи підтверджуються обставини щодо переходу прав вимоги від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс». Заперечення представника відповідача про те, що договір факторингу укладався в 2018 році, коли кредитного договору з позивачем не існувала не свідчать про відсутність відступлення права вимоги, оскільки перехід права вимоги які виникнуть в майбутньому передюачен умовами договору факторингу та за умовами цього договору перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги щодо боржників відбувається в момент підписання реєстру боржників. При цьому, суд керується презумпцією правомірності договору. Відповідно до п.п. 5.3.4 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (у редакції від 31.12.2020) фактор має право нараховувати боржникам після відступлення права вимоги проценти та інші обов`язкові платежі за кредитними договорами. Згідно з розрахунком заборгованості наданим ТОВ «Таліон Плюс» вбачається, що за кредитним договором №495063568 від 12.08.2021 за відповідачем рахується заборгованість за тіло кредиту в сумі 12 000,00 грн та за відсотками в сумі 38 716,80 грн (а.с.13). Встановлено, що 27.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) укладений договір факторингу №27/0225-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 19-23). Відповідно до умов договору факторингу №27/0225-01 від 27.02.2025, реєстру прав вимоги №1 від 27.02.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення кредитів» набуло права грошової вимоги за кредитним договором №495063568 від 12.08.2021 в сумі 50 716,80 грн, з яких: 12 000,00 грн заборгованість по тілу кредиту; 38 716,80 грн заборгованість по процентам (а.с.25). Таким чином у позивача виникло право вимоги до відповідача за кредитним договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Щодо стягнення з відповідача заборгованості по процентам у сумі 38 716,80 грн, суд дійшов наступного. З розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що за кредитним договором №495063568 від 12.08.2021 рахується заборгованість за відсотками в сумі 18 333,60 грн, які нараховані в період з 12.08.2021 по 12.10.2021 включно (а.с.12). Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» відсотки за кредитним договором №495063568 від 12.08.2021 нараховані в період з 13.10.2021 по 08.12.2021 включно та складають в сумі 20 383,20 грн (а.с.13). Пунктом 1.9 договору кредитної лінії №495063568 від 12.08.2021 за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: 1.9.1 виключно на період строку визначеного в п.1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 182,50 процентів річних, що становить 0,50 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним; 1.9.2 за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п.1.8 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.7 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним; 1.9.3 якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. Згідно з п.п.1.3 договору кредитної лінії №495063568 від 12.08.2021 кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 1200 грн 00 коп. одразу після укладення договору, який має бути повернено до 10.09.2021. Відповідно до п.1.7 договору кредитної лінії №495063568 від 12.08.2021 кредитна лінія надається строком на 29 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі дисконтний період), а саме до 10.09.2021. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. Згідно з п.1.8 договору кредитної лінії №495063568 від 12.08.2021 сторони погодили, що встановлений в п.1.7 договору строк дисконтного періоду та відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті не обмежена. Пунктом 1.12.1 договору кредитної лінії №495063568 від 12.08.2021 визначено, що сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду. З розрахунку заборгованості наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» вбачається, що відповідачем оплати за кредитним договором №495063568 від 12.08.2021 не проводилися. З урахуванням умов положень п.1.8 договору кредитної лінії №495063568 від 12.08.2021, суд дійшов висновку, що строк дисконтного періоду та відповідно строк надання кредитної лінії не продовжувався. Таким чином, строк кредитування до 10.09.2021. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку кредитування або до звернення кредитора з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що проценти за користування кредитом банк має право нараховувати лише впродовж строку дії кредитного договору, тобто до 10.09.2021. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованість за процентами станом на 10.09.2021 становить 1740,00 грн (а.с.12). Отже, відсотки підлягають стягненню з відповідача в період кредитування з 12.08.2021 по 10.09.2021 в сумі 1740,00 грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що у відповідача виникла перед позивачем заборгованість за договором кредитної лінії №495063568 від 12.08.2021, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором кредитної лінії №495063568 від 12.08.2021 у розмірі 13 740,00 грн, з яких: 12 000,00 грн сума заборгованості по основному боргу; 1740,00 грн сума заборгованості по процентам, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн (а.с.2). Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 50 716,80 грн, позов задоволений на суму 13 740,00 грн, тобто на 27.1%. Отже, на користь позивача підлягають стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, в сумі 820,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial