Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

25 грудня 2025 року заявники звернулися до суду із заявою про встановлення факту належності їм документу. В обґрунтування заяви зазначили, що [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі з 30 жовтня 1994 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу обом присвоєно прізвище « [PERSON] », яке правильно зазначене в паспортах та довідках про присвоєння реєстраційних номерів облікових карток платника податків. Після одруження подружжя збудувало житловий будинок, право власності на який оформлено на підставі рішення виконавчого комітету Капустянської сільської ради №17 від 24.04.2008. Згідно з витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка під житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , належить заявникам на праві спільної сумісної власності, водночас прізвище зазначене правильно « [PERSON] ». Разом з тим у свідоцтві про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданому 06.06.2008 виконавчим комітетом Капустянської сільської ради, прізвища співвласників зазначено з помилкою, а саме « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Заявники зверталися до КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», однак отримали роз`яснення про неможливість виправлення допущеної помилки в адміністративному порядку без відповідного рішення суду, що підтверджується довідкою КП «Тульчинське МБТІ» від 14.11.2025 №1363. Висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз від 18.10.2023 підтверджено, що написання прізвищ « [PERSON] » та « [PERSON] » є ідентичними за мовними ознаками, а розбіжність зумовлена технічною помилкою. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів необхідне заявникам для реалізації їх прав як власників нерухомого майна. 26 грудня 2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Заявники в судове засідання не з`явилися, проте через канцелярію суду надійшли заяви про розгляд справи за відсутності заявників, водночас підтримали вимоги заяви в повному обсязі. Представник заінтересованої особи КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» у судове засідання не прибув. Враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, згідно із якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось. Суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі поданих письмових доказів та документів. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши позицію сторін, суд переконаний, що заява підлягає задоволенню з таких міркувань. Судом встановлено, що до суду звернулися [PERSON] , [INFO] , уродженець с-ща Улянівка Тульчинського району Вінницької області, та [PERSON] , [INFO] , уродженко м. Бершадь, Бершадського району Вінницької області, що підтверджується паспортами громадян України та довідками про присвоєння реєстраційних номерів облікових карток платника податків (а.с. 3, 13). 30 жовтня 1994 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Після державної реєстрації шлюбу подружжю присвоєно спільне прізвище « [PERSON] », яке надалі правильно зазначалося у всіх офіційних документах заявників (а.с. 11). Згідно з витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності (а.с. 5, 15, 16). У свідоцтві про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданому 06 червня 2008 року виконавчим комітетом Капустянської сільської ради, прізвища співвласників зазначено з помилкою, а саме « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] » (а.с. 9). З довідки Комунального підприємства «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» №1363 від 14.11.2025 вбачається, що виправлення зазначеної помилки в адміністративному порядку є неможливим та може бути здійснене лише на підставі рішення суду (а.с. 18). Згідно з експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/1559-n/2 від 18.10.2023, написання прізвищ « [PERSON] » та « [PERSON] » є ідентичними за мовними ознаками, а розбіжність у написанні має технічний характер (а.с. 14). В судовому засіданні беззаперечно доведено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , видане на ім`я « [PERSON] » та « [PERSON] », фактично належить [PERSON] та [PERSON] . Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 6 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з листом ВСУ 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Встановлення факту належності докіментів має юридичне значення для заявників, оскільки від його встановлення залежить розпорядження правом власності на майно, а встановити даний факт іншим чином неможливо. Спір про право відсутній. Оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України під час ухвалення судом рішення в результаті судові розгляду справи окремого провадження витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved