Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 70421,50 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.10.2021 між відповідачем та ТОВ «ФК Інкасо Фінанс» було укладено договір позики №3281603713-133138, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1500 грн., шляхом заповнення заяви про надання кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, були перераховані кошти. 15.02.2022 було укладено договір № 15-02/22 відповідно до якого ТОВ «ФК Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у томі числі за договором № 3281603713-133138. 10.01.2023 укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» право вимоги за вищевказаним договором. Вказував, що не виконуючи належним чином зобов`язання за договором позики, відповідач порушив умови договору позики. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом становить 9101,50 грн., з яких: 1500 грн. заборгованість за тілом кредиту; 7601,50 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги. Крім того, 27.09.2021 року між відповідачем та ТОВ «Мілоан» укладено договір позики № 101629866 відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн., зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. 29.12.2021 було укладено договір № 29-12/2021-45 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором № 101629866. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за вищевказаним договором. Вказував, що не виконуючи належним чином зобов`язання за договором позики, відповідач порушив умови договору позики. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом становить 61320,00 грн., з яких: 8000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 53320,00 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги. Просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договорами про надання споживчого кредиту №3281603713-133138 від 10.10.2021 року та № 101629866 від 27.09.2021 року у розмірі 70421,50 грн., понесені витрати на сплату судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 25000,00 грн. Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 04.12.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Від позивача також не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 10.10.2021 між відповідачем та ТОВ «ФК Інкасо Фінанс» було укладено договір позики №3281603713-133138, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1500 грн., шляхом заповнення заяви про надання кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, були перераховані кошти. Так відповідно до умов договору позики, дата видачі кредиту 10.10.2021, дата повернення 24.10.2021 (включно), термін користування кредитом 14 діб. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до цього Договору). Умовами договору на період зазначений в п.п. 2.3 Договору, плата за користування кредитом встановлена в розмірі 1.95% за кожен день його користуванням. Плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування кредитом, визначену п.п. 2.3 цього Договору та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку Товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок Товариства. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідно до умов договору, що підтверджує перерахування коштів [PERSON] у розмірі 1500,00 грн інформаційною довідкою № 241/10 від 07.10.2025. Позичальник відповідач скористався кредитними ресурсами та свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала. 10 жовтня 2021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір про відступлення права вимоги №15-02/22, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги до відповідача за вказаним договором позики. В подальшому, 10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ«KOЛЛEKTЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги, в тому числі за договором про надання позики №3281603713133138 від 10.10.2021, що уклали ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та [PERSON] . Крім того, встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН» було укладено договір позики № 101629866 від 27.09.2021, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн., відповідно до п. 1.2. Договору, позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредиту у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобо`язання у повному обсязі. Так відповідно до паспорту споживчого кредиту, дата видачі кредиту 27.09.2021, термін користування кредитом 25 діб, мета отримання: задоволення потреб позичальника не пов`язаних із підприємницькою діяльністю. Спосіб надання: переказ на картковий рахунок; Власний платіж споживача: не передбачається; Процентна ставка: 2.5 % за кожень день користування кредитом в межах строку кредитування вказаного в п. 1.3. Договору; Стандартна ставка: 5% за кожень день користування; Тип процентної ставки: фіксована; Комісія за надання кредиту: 1520,00 грн. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. ТОВ «МІЛОАН» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідно до умов договору, що підтверджується квитанцією № 69383bbf-3aac-444d-9ee2-7d40262309d7-637683386645404083 про зарахування коштів [PERSON] у розмірі 8000,00 грн. Позичальник відповідач скористався кредитними ресурсами та свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала. 29 грудня 2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір про відступлення права вимоги №29-12/2021-45, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги до відповідача за вказаним договором позики. В подальшому, 10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ«KOЛЛEKT ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги, в тому числі за договором про надання позики №101629866 від 27.09.2021, що уклали ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . Статтею 512 ЦК України передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, а саме: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. На підставі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно умов вищевказаних Договорів факторингу та договору відступлення права вимоги та відповідно до вимог стст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України у зобов`язанні позичальника за кредитним договором відбулася заміна кредитора, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло статусу нового кредитора. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом, у [PERSON] станом на 12 листопада 2025 року існує заборгованість за договором позики №3281603713-133138 від 10.10.2021 в розмірі 9101,50 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 1500,00 грн, заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги- 7601,50 грн. Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, у [PERSON] станом на 12 листопада 2025 року існує заборгованість за договором позики №101629866 від 27.09.2021 в розмірі 61320,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 8000,00 грн, заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги- 53320,00 грн. Наявність заборгованості за кредитними договорами зумовила звернення ТОВ "Коллект центр" до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договорами позики належним чином не виконує, до теперішнього часу заборгованість не сплатив, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Коллект центр" заборгованості за кредитними договорами №3281603713-13318 від 10.10.2021 у розмірі 9101,50 грн. та № 101629866 від 27.09.2021 у розмірі 61320,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2 422 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами Згідно з положенням пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат береться до уваги: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За підсумовуючим аналізом наведених правових норм, суд дійшов висновку, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Представник позивача зазначив, що сума фактично понесених та сплачених судових витрат становить 25 000 грн. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої сторони. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано: копію договору№01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», копію прайс-листа АО «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги №1778 від 01.10.2025, витяг з акту про надання юридичної допомоги від 31.10.2025, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» понесло судові витрати на правничу допомогу в сумі 25 000,00грн. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню з відповідача у розмірі 25 000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved