Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд: - зняти арешт з усього нерухомого майна, де б воно не знаходилось, яке належить на праві власності [PERSON] , [INFO] (реєстраційний номер обтяження: 8369729); - зняти арешт з усього майна [PERSON] , [INFO] (реєстраційний номер обтяження: 20711955). В обґрунтування позову зазначено, що позивач після смерті свого чоловіка [PERSON] успадкувала за законом його нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] . Позивач звернулася до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для переоформлення права власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] . Проте оформити право власності на вищевказане майно [PERSON] не може, оскільки на це майно накладено арешт. 15.10.2007 року в рамках кримінальної справи відносно [PERSON] за ч.1 ст. 276 КК України постановою слідчого було накладено арешт на це майно. Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 10.06.2008 року з [PERSON] було стягнуто на користь державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» матеріальну шкоду у розмірі 16416 грн. В 2011 році [PERSON] відшкодував вказані збитки і державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та припинення чинності арешту. Проте обтяження зняті не були. Тому [PERSON] звернувся до Біляївського районного суду Одеської області із позовною заявою до ДП «Одеський морський торговельний порт», третя особа Державна реєстраційна служба речових прав на нерухоме майно міськрайонного управління юстиції в Одеській області про зняття арешту. 15.09.2015 року Біляївський районним судом Одеської області по справі №496/3687/15-ц було винесено рішення, яким вирішено позовну заяву задоволено, знято арешт з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки, площею 0, 1782 га, кадастровий номер 5121081700:02:001:0345, що розташовані в [ADDRESS] , що належать на праві власності [PERSON] . Проте 01.12.2015 року Державна реєстраційна служба відмовила [PERSON] у державній реєстрації прав та їх обтяжень, посилаючись на те, що предметом обтяження, яке зареєстровано за №8369729 виступає невизначене майно - все нерухоме майно [PERSON] . 12.02.2016 року [PERSON] звернувся до Біляївського районного суду Одеської області із заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №496/3687/15-ц за його позовом до ДП «Одеський морський торговельний порт», третя особа Державна реєстраційна служба речових прав на нерухоме майно Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про зняття арешту. [PERSON] просив постановити додаткове рішення про зняття арешту з усього нерухомого майна де б воно не знаходилось, яке належить йому на праві власності. Проте Біляївським районним судом Одеської області було відмовлено у задоволенні вищевказаної заяви. Крім того, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №52640988 від 24.10.2016 року виданої ВДВС Біляївського РУЮ Одеської області, було накладено арешт на все майно [PERSON] (реєстраційний номер обтяження: 20711955). На даний час виконавче провадження №52640988 завершено, проте арешт із майна [PERSON] не знято. [PERSON] являється єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] . Проте вона не може оформити право власності на нерухоме майно, оскільки воно знаходиться під арештом. У зв`язку з викладеним, позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилася, але надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позов задовольнити. Представник Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» у судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» надіслав заву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, при цьому зазначив, що за даними бухгалтерії ДП «Одеський порт» кошти у розмірі 16416 грн. надійшли від боржника [PERSON] у 2011 році згідно виконавчого листа №1-541. Представник Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» надіслав пояснення, в яких просив справу розглянути за його відсутності, при цьому зазначив, що у відділі на примусовому виконанні відсутні виконавчі провадження відносно [PERSON] . Відносно накладення арешту за постаново про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 52640988 від 24.10.2016 року Біляївським міськрайонним ВДВС ГТУЮ в Одеській області доповідаємо, що арешт накладено в межах виконавчого провадження 52640988 за виконанням виконавчого листа №1512/137/2012, виданого 23.11.2012 року Київським районним судом м. Одеса про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки заробітку(доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. 24.10.2016 року державним виконавцем Горділовським М.М. було винесено постанову про накладення арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на підставі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з не виконанням рішення суду, а саме не сплатою аліментів. 30.06.2017 року державним виконавцем Горділовським М.М. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, як не виконаного, та виконавче провадження завершено на підставі п.4 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно акта державного виконавця від 19.04.2017 року стягувачем не здійснено авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій щодо подальшої реалізації нерухомого майна боржника в рахунок заборгованості з сплати аліментів, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа. Представник Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області у судове засідання не з`явилася, надіслала лист, в якому просила справу розглянути за її відсутності. Судом, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.06.2017 року заведена спадкова справа №367/2017 до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] , яка 20.06.2017 року звернулася із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується листом державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Ю.А. №5048/02-14 від 07.11.2017 року. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, 23.10.2007 року було внесені відомості про обтяження за №8369729, а саме арешт нерухомого майна - земельної ділянки площею 0,1782 га., кадастровий номер 5121081700:02:001:0345, яка належить [PERSON] (1/2 частки), на підставі постанови Чорноморської транспортної прокуратури б/н від 15.10.2007 року. Крім того, 01.06.2017 року було внесені відомості про обтяження за №20711955, а саме арешт всього нерухомого майна, що на праві приватної власності належить [PERSON] , на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.10.2016 року, виданої Біляївським міськрайонним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Опис предмета обтяження: все нерухоме майно. Листом державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Ю.А. №5210/02-14 від 16.11.2017 року повідомлено [PERSON] про те, що для оформлення спадщини після смерті [PERSON] , надані все необхідні документи на майно, але під час перевірки відсутності заборони або арешту на майно [PERSON] було встановлено, що Реєстр речових прав на нерухоме майно містить запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про накладення арешту на все майно [PERSON] , який зареєстрований Першою Одеською державною нотаріальною конторою Одеської області 23.10.2007 року, на підстави постанови б/н від 15.10.2007 року, виданої Чорноморською транспортною прокуратурою (реєстраційний номер обтяження №8369729) та запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про накладення арешту на все майно [PERSON] , який зареєстрований Біляївським міськрайонним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області 01.06.2017 року, на підстави постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №52640988 від 24.10.2016 року, виданої ВДВС Біляївського РУЮ Одеської області (реєстраційний номер обтяження №20711955). Роз`яснено право звернутися до суду з питання зняття арешту на все майно [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Відповідно до п 2 вищевказаної Постанови позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Частиною 2 ст. 30 ЦПК України визначено, що позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 5 ст. 55 Конституції України гарантовано, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що у всіх інших випадках, крім передбачених ч.4 ст.59 цього Закону, арешт може бути знятий за рішенням суду. Виходячи з вищевикладеного, за наявності арешту (обтяжень), накладеного на майно [PERSON] , померлого [INFO] , порушується право власності спадкоємця - [PERSON] , гарантоване Конституцією України. Позивач, як спадкоємець після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , має право володіти, користуватися та розпоряджатися спадковим майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно, отже арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Суд зазначає, що будь-яке обтяження права власності має переслідувати певну законну мету, бути співмірним та не перевищувати меж права вільного здійснення права власності майном. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданої відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У постанові Верховного Суду від 13.05.2020 року у справі № 219/1704/17 вказано, що за загальним правилом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, покладається на позивача. Судом встановлено, що на все нерухоме майно, яке належало [PERSON] , накладено арешт (реєстраційні записи про обтяження №8369729 та №20711955), при цьому, у Біляївському відділі державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), як органу, на підставі рішення якого накладено арешт на все нерухоме майно, на примусовому виконанні відсутні виконавчі провадження відносно [PERSON] . Отже, підстав для продовження обтяження на зазначене майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна, спадкоємцем якого вона являється, оскільки суду не надано доказів щодо існування підстав для продовження обтяження на майно спадкодавця - [PERSON] , або ж наявності стосовно нього на теперішній час виконавчого провадження, у якому останній є боржником, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved