Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

05 листопада 2025 року представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - адвокат Усенко М.І. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпра з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №97649079000 від 14.05.2021 року в розмірі 37925,02 гривень, а також понесених судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14 травня 2021 року між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №97649079000, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на суму 50000,00 грн. на придбання товару та відкрито кредитну картку з максимальною сумою ліміту додаткового кредиту 200000,00 грн. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом, відповідно до умов цього Договору та Правил. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Договору. 15.06.2021 року відповідачем було активовано рахунок та здійснювались операції з використанням кредитного ліміту, що підтверджується рухом коштів по рахунку картки з лімітом. Однак відповідач не виконав своєчасно та у повному обсязі свої зобов`язання не вносив платежі, передбачені умовами Договору, на повернення отриманих коштів та сплати процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість. 25 квітня 2023 року між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу №242 від 25.04.2023 року, за умовами якого, ТОВ «ФК «Кредит Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які являлись боржниками АТ «УкрСиббанк», включно і до [PERSON] за кредитним договором №97649079000 від 14.05.2021 року. Відповідач тривалий час своєчасно не вносить платежів на повернення кредиту, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вимушене звернутись до суду із даним позовом. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 37925,02, а саме: 28288,17 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 9636,85 гривень - заборгованість за відсотками; 0,00 гривень - заборгованість за комісією. Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра Мачуського О.М. від 28 листопада 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до суду не подавались. 10 січня 2026 року представник відповідача [PERSON] адвокат Кучинська В.В. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що позивачем не надано детального розрахунку суми боргу, в якому б відображались періоди нарахування відсотків, не конкретизовано це відсотки за користування кредитом чи за порушення виконання зобов`язання, а з виписки не зрозуміло, які ж складові цих відсотків. Останній платіж відповідачем було здійснено 15.02.2022 року, нарахування відсотків відбувалося вже після початку воєнного стану (24.02.2022 року), тобто дані відсотки підлягають списанню. Отже, сума відсотків заявлена до стягнення у розмірі 9636, 85 грн. є необґрунтованою, тому відповідач заперечує проти задоволення позову в цій частині. Пунктом. 3.1.1 кредитного договору визначено, що позичальник сплачує Банку комісію відповідно до умов цього Договору та Додатку №1 до Договору. Однак, Договір, Додаток №1 до Договору, Паспорт споживчого кредиту не містять переліку додаткових послуг і погодження їх зі споживачем при укладення кредитного договору. Отже, положення пункту 3.1.1. кредитного договору є нікчемними, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування", а сплачені відповідачем кошти на її погашення в сумі 8550,00 гривень (9 платежів по 950 гривень) підлягають зарахуванню у рахунок погашення заявленої суми боргу (тіла кредиту) 28288,17 гривень. З урахуванням наведеного, відповідач не заперечує проти стягнення 19 738,17 грн., в рахунок погашення боргу (тіла кредиту) за Договором про надання споживчого кредиту №9764907900 від 14.05.2021 року. Також представник відповідача зазначила, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу на загальну суму 8000,00 грн. є неспівмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. У даному випадку, не вбачається наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) суми гонорару з легітимною метою, тому відповідач заперечує проти стягнення компенсації даних витрат. Правом, передбаченим ст. 179 ЦПК України щодо подачі відповіді на відзив на позовну заяву, позивач не скористався. 30 січня 2026 року представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - адвокат Усенко М.І. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подав клопотання про підтримання позовних вимог у повному обсязі. Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - адвокат Усенко М.І. у судове засідання не з`явився, натомість в матеріалах справи наявне клопотання останнього про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити рішення, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням позиції відповідача, викладеній у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав. Судом встановлено, що 14 травня 2021 року між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] , укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №97649079000 від 14.05.2021 року (далі Кредитний договір). Згідно з пунктом 1.1. Кредитного договору, підписуючи цей договір позичальник погоджується з Правилами (договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, які розміщені для самоознайомлення на сайті банку www.my.ukrsibbank.com, на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку та оприлюднені у газеті «Урядовий кур`єр» №105, 09 червня 2017 року (з усіма змінами та доповненнями). За умовами Кредитного договору: сума кредиту - 50000,00 гривень (п. 3.1.); кредит надається позичальнику для особистих потреб на споживчі цілі, шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок Позичальника [NUMBER] , відкритий у Банку, до якого випущено платіжну картку (п. 3.3.); повернення кредиту, плати за кредит, інших платежів здійснюється у відповідності з Правилами на рахунок № [NUMBER] в AT «УкрСиббанк», код ЄДРП0У 09807750 або на умовах договірного списання, передбаченого цим Договором та Правилами (п. 3.4.); позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до Графіка платежів, що викладений у Додатку 1 до Договору, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернений не пізніше 14.11.2022 року (п. 3.5.); розмір ануїтетного платежу становить 3636 гривень з моменту укладення Договору до 14.06.2021 року. З 15.06.2021 року розмір ануїтетного платежу становить 4586 гривень. Розмір останнього ануїтетного платежу може відрізнятись від розміру попередніх платежів (п. 3.6.); ануїтетний платіж повинен сплачуватись щомісячно до 14 числа (включно) кожного місяця (п. 3.7.); процентна ставка за Договором встановлюється в розмірі 36 % річних (п. 3.8.); за користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін встановлюється процентна ставка в розмірі 43 % річних. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу встановленого у Договорі, і нараховуються до моменту погашення такої заборгованості (п. 3.9.); нарахування процентів здійснюється в порядку, передбаченому Правилами (п. 3.10.); позичальник сплачує Банку комісії відповідно до умов цього Договору та Додатку №1 до Договору, який є його невід`ємною частиною (п. 3.11.). Також кредитним договором узгоджено: Банк відкриває Позичальнику та обслуговує на умовах Тарифного плану Картка З Лімітом "Шоппінг 55% Grace", розміщеного на сайті www.my.ukrsibbank.com/ua/personaI/credits й на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку (надалі - «Тарифи»), окремий поточний рахунок № [NUMBER] , до якого випускається платіжна картка, у національній валюті України (далі - Картковий рахунок), який використовується та обслуговується згідно цього Договору та Правил. Картковий рахунок відкривається Банком в Дату встановлення ліміту кредитування згідно цього Договору (п. 4.1.); сума ліміту кредитування до 200000,00 гривень, строк ліміту кредитування 24 місяці з Дати встановлення ліміту кредитування (з можливістю подальшої пролонгації), Процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки/за безготівковими операціями 55% річних. У додатку № 1 до Договору № 9764907900 від 14.05.2021 року, зі змістом якого відповідач ознайомлений, що підтверджується його власноручним підписом, сторони узгодили найменування, розмір, порядок сплати та умови нарахування комісії, а також Графік платежів, визначення орієнтовної вартості кредиту. За положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Підписуючи Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 97649079000 від 14.05.2021 року, а також анкету-заявку на надання кредиту, паспорт споживчого кредиту, які є складовими частинами кредитного договору, [PERSON] , добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. Аналізуючи подані суду докази, суд дійшов висновку, що між сторонами у справі було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору після підписання зазначених документів, у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виник обов`язок надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача, виникло зобов`язання повернути кредитні кошти й сплатити інші погоджені сторонами платежі, що виникають в результаті укладеного між сторонами договору. Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до положень ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК України та правової позиції Верховного Суду України у справі №6-63цс12 кредитний договір є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення сторонами в письмовій формі згоди з усіх істотних умов такого договору. З наданої суду виписки за кредитним договором 97649079000, укладеним з [PERSON] , за період з 14.05.2021 року по 25.04.2023 року (далі Виписка), встановлено, що АТ «УкрСиббанк» повністю виконало умови Кредитного договору, відкрило поточний рахунок IBAN [NUMBER] у валюті гривня, надало кредит в сумі 50000,00 гривень. Відповідач використав кошти Банку та здійснював часткове погашення заборгованості, що свідчить при визнання [PERSON] правовідносин між ним та Банком. Факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, в ході розгляду справи не оспорювався та не спростований відповідачем. З Виписки встановлено, що загальний розмір погашень становить 32431,13 гривень, з яких: 15.06.2021 року 3636,00 гривень (2 136,00 грн. та 1500,00 грн.); 20.07.2021 року3 274,14 гривень (1 838, 22 грн. + 1 435,92 грн.); 18.08.2021року 3 621,17 гривень (2 242,06 грн. + 9,19 грн. + 1 369,92 грн.); 17.09.2021 року 3 561,65 гривень (2 257,47 грн. + 2,24 грн. + 1 301,94 грн.); 18.10.2021 року 3 595, 49 гривень (1 191,40 грн. + 2 404,09 грн.); 10.12.2021 року 3 642,90 гривень (2 476,21 грн. + 4,42 грн. + 1 159,79 грн. + 2,48 грн.); 08.02.2022року 7 351, 76 гривень (2 493,40 + 2 627,01 грн. + 59,43 грн. + 1 085,50 грн. + 1 008, 99 грн. + 72,31 грн. + 2,49 грн. + 2,63 грн.); 15.02.2022 року 3 738,02 гривень (2 687,58 грн. + 2,49 грн. + 809,93 грн. + 120,25 грн. + 81,93 грн. + 35,84 грн.). Разом з тим, в подальшому, відповідач належним чином не виконував кредитних зобов`язань, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість в сумі 37925,02 гривень, з яких: 28288,17 гривень - заборгованість за основним боргом; 9636,85 гривень - заборгованість за відсотками; 0,00 гривень заборгованість за комісіями. Щодо наявності у ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги до відповідача за Договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №97649079000 від 14.05.2021 року, суд зазначає наступне. Умовами Кредитного договору №97649079000 від 14.05.2021 року передбачено право АТ «УкрСиббанк» як кредитодавця відступати, свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб. 25 квітня 2023 року між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» укладений Договір факторингу №242, відповідно до якого АТ «УкрСиббанк» відступило, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до грошової вимоги за Кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 242 від 25.04.2023 року, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги за договором №97649079000 від 14.05.2021 року, боржником за яким є [PERSON] , у загальному розмірі 37925,02 гривень, з яких: 28288,17 гривень - заборгованість за основним боргом; 9636,85 гривень - заборгованість за відсотками; 0,00 гривень заборгованість за комісіями. Кількість днів прострочення 315. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Отже, до ТОВ «ФК «Кредит-капітал»» відповідно до укладеного Договору факторингу № 242 від 25.04.2023 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №97649079000 від 14.05.2021 року. Після отримання права вимоги за вказаними кредитним договором, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не здійснювало нарахування жодних штрафних санкцій, направило відповідачу досудову вимогу Вих. №22674741 від 14.11.2025 року, що містить інформацію про заміну кредитора та вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором. Однак, заборгованість відповідачем не погашалась, а її загальний розмір, відповідно до наданого позивачем розрахунку, складає 37925,02 гривень, з яких: 28288,17 гривень - заборгованість за основним боргом; 9636,85 гривень - заборгованість за відсотками; 0,00 гривень заборгованість за комісіями. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом враховується, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, не повернув фактично отримані за кредитним договором кредитні кошти (тіло кредиту) в розмірі 28288,17 гривень, а тому має заборгованість перед правонаступником кредитодавця ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»», яке вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення відсотків за користування кредитними коштами, суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Узгоджена кредитним договором проценти в розмірі 36 % річних за користування кредитними коштами (п. 3.8.) та в розмірі 43 % річних, за користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін, що нараховуються на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення (п. 3.9.) є справедливими, у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Такий їх розмір не суперечить принципам розумності та добросовісності, а сума компенсації (менше п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, відповідає балансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку. У відзиві на позовну заяву представник відповідача Копила В.В. вказує, що заявлений позивачем до стягнення розмір заборгованості за відсотками є необґрунтованим, оскільки позивачем не надано детального розрахунку суми боргу, в якому б відображались періоди нарахування відсотків та їх складові. Такі доводи представника відповідача є безпідставними, з огляду на наступне. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. У межах заявленого спору на підтвердження розміру заборгованості, позивачем, окрім її розрахунку, надано виписку по картковому рахунку, яка підтверджує рух коштів по конкретному банківському рахунку, містить записи про операції, здійснені протягом операційного дня, серед яких: облік непогашеної заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) та відсотками; формування заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) та відсотками; надходження коштів на рахунок; списання даних коштів у рахунок погашення заборгованості, як за основним боргом так і за відмотками. Отже, надана позивачем банківська виписка з рахунка [PERSON] , є належним та допустимим доказом у справі щодо заборгованості за кредитним договором, зокрема й нарахованими відсотками в сумі 9636,85 гривень, що заявлені позивачем до стягнення з відповідача. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові в справі №554/4300/16-ц. Перевіривши надані позивачем документи, судом встановлено, що нарахуванням первісним кредитором відсотків за користування кредитом здійснено відповідно до порядку та умов, визначених кредитним договором, їх розмір в сумі 9636,85 гривень, що зазначений в розрахунку заборгованості та реєстрі боржників, повністю узгоджується з випискою по рахунку [PERSON] .. Крім того, такий розмір відсотків не перевищує заборгованість за тілом кредиту, не є завищеним, відповідає передбаченим у частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Враховуючи наведене, оскільки доказів повернення тіла кредиту та сплати зазначеної суми відсотків, відповідачем не надано, суд доходить висновку, що вимоги позивача, як правонаступника кредитора, в частині стягнення заборгованості за відсотками підлягають задоволенню. Щодо посилань представника відповідача на необхідність застосування наслідків виконання недійсного правочину, суд зазначає наступне. Представник відповідача зазначає, що п.3.1.1. Кредитного договору щодо сплати комісії, є нікчемним, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки в наданих позивачем документів відсутній перелік додаткових послуг і погодження їх зі споживачем. Позивачем були здійснені оплати в рахунок погашення заборгованості за кредитом в сумі 32431,13 грн., з яких комісія за управління кредитом складає 8550,00 гривень (9 платежів по 950,00 грн.). Дана сума, з урахуванням наслідків нікчемності умов кредитного договору щодо сплати комісії, підлягає зарахуванню в рахунок погашення заявленої позивачем основної суми боргу 28 288,17 гривень. Судом встановлено, що в Договору про наданим споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 97649079000 від 14.05.2021 року узгоджено оплату комісії, порядок сплати та умови нарахування якої визначені в Додатку № 1 до Договору №97649079000 від 14.05.2021 року, а саме: 1. Щомісячна комісія за управління кредитом (нараховується один з варіантів комісія-1 чи комісія-2): 1) комісія-1 - 1.9% від суми наданого кредиту починаючи з 15.06.2021 року та/або до місяця наступного за місяцем пред`явлення документа зазначеного в умовах нарахування комісій. 1 нараховується протягом одного місяця з дати видачі кредиту; або з дати включення комісія-2 в суму ануїтетного платежу до кінця місяця у якому Позичальником було надано до Банку реєстраційний документ на транспортний засіб (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) - легкового автомобіля, категорії "В"), що свідчитиме про перехід права власності на транспортний засіб до Позичальника. Реєстраційний документ на транспортний засіб повинен бути виданий Сервісним центром МВС після дати видачі Кредиту. У випадку зміни законодавства щодо документа та/або органу, який видає зазначений(-і) документ, застосовуються документи видані контролюючим органом відповідно до змін. 2) комісія-2 - 0% від суми наданого кредиту починаючи з 15.06.2021 року та/або з моменту виконання Позичальником умови нарахування Комісій. 2. Комісія за управління кредитом при здійсненні переплати за ініціативою Позичальника. Розраховується, як різниця між сумою фактично сплаченого Позичальником останнього ануїтетного платежу та сумою останнього ануїтетного платежу згідно Графіку платежів, але не більше 10 грн. Утримується Банком у випадку переплати Позичальником останнього ануїтетного платежу згідно Графіку платежів. 3. Комісія за надання послуг по управлінню кредитом при використанні кредиту при простроченні сплати чергового платежу складає 500 грн. та сплачується при простроченні чергових платежів. 4. Всі вищенаведені комісії залишаються незмінними протягом строку дії Договору, за виключенням комісії за надання послуг по управлінню кредитом при використанні кредиту при простроченні сплати чергового платежу (яка може не застосуватись або застосовуватись не в повній мірі - на розсуд Банку) та комісії за РКО (розмір якої може бути змінений, за умови прийняття відповідного рішення Тарифним комітетом Банку. Про зміни в тарифах Банк повідомляє Позичальника шляхом розміщення відповідної інформації на сайті Банку www.my.ukrsibbank.com/ma/personal/credits та на інформаційних стендах в приміщеннях установ Банку. У графіку платежів визначено, що Комісія А відсутня, розмір комісії Б складає 0,00 гривень за весь час користування. Комісія за управління кредитом К1/К3, з дати платежу 14.07.2021 року складає 950,00 грн./0,00 грн. щомісячно, що в загальному за весь строк кредитування 16150,00 грн./0,00 грн. Позичальнику були надані кошти на споживчі цілі, а тому, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 8 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою Національного банку України №168 від 10.05.2007 року визначає, що Банк не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). У постанові від 20 лютого 2019 року в справі № 666/4957/15-ц, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року в справі №496/3134/19, зроблені наступні висновки: якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення. Зазначенні в кредитному договорі розміри комісії містять двозначні положення, а тому повинні тлумачитись на користь споживача, тобто вважатись такими, що є нікчемними. Вирішуючи питання щодо застосування наслідків недійсності правочину, судом встановлено, що позивачем не заявлено вимог про стягнення комісії. При передачі первісним кредитором АТ «УкрСиббанк» до позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», визначено, що розмір заборгованості [PERSON] по комісії складає 0,00 гривень. Дослідивши виписку за укладеним з [PERSON] кредитним договором № 97649079000, за період з 14.05.2021 року по 25.04.2023 року судом встановлено, що після здійснення відповідачем оплат за кредитом, банком здійснювалось списання коштів в рахунок погашення основного боргу (тіла кредиту, у виписці ОБ) та відсотків за користування кредитом. Жодних зарахувань, зі внесених відповідачем коштів «на погашення кредиторської заборгованості», в рахунок оплати комісії, банком не здійснювалось. Крім того, з аналізу Додатку №1 до Договору №97649079000 від 14.05.2021 року, що містить розміри комісії й графік платежів за договором, а також Виписки по рахунку відповідача, судом встановлено, що сума нарахованих банком ануїтентних платежів не містить зарахування визначеної договором комісії. При цьому, жодних доказів того, що внесені [PERSON] в рахунок погашення заборгованості грошові кошти в сумі 8550,00 гривень були зараховані банком в рахунок оплати комісії, відповідачем не надано. З урахуванням наведеного, безпідставними є посилання представника відповідача про необхідність застосування наслідків недійсності правочину та зарахування грошових коштів в сумі 8550,00 гривень в рахунок погашення заявленої позивачем основної суми боргу 28288,17 гривень. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд бере до уваги, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання і згідно матеріалів справи має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яке є правонаступником кредитора, в загальному розмірі 37925,02 гривень. При цьому, в ході розгляду справи відповідачем не надано доказів, які б підтверджували виконання ним зобов`язань за кредитним договором чи спростовували наведені позивачем доводи, зокрема, й наданий розрахунок заборгованості. За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача, який є правонаступником кредитора, заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №97649079000 від 14.05.2021 року в розмірі 37925,02 гривень, з яких: 28288,17 гривень сума основного боргу; 9636,85 гривень сума заборгованості за відсотками. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2011 року, остаточне 10.05.2011). З урахуванням викладеного, судом не надається детальна відповідь на інші аргументи сторін, оскільки вони самі по собі, або в сукупності з іншими аргументами та доказами у справі, не впливають на вищезазначений висновок суду. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (Постанова Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19). Між Адвокатським об`єднанням «Апологет» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року. Обсяг виконаних робіт визначений в Акті № 153 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 10.11.2025 року та в Детальному описі наданих послуг до Акту, згідно з якими позивачу надано правову допомогу на суму 8000,00 гривень. В пункті 6 Акту № 153 визначено, що клієнт зобов`язаний зробити перерахунок суми наданих послуг на рахунок виконавця протягом 1 року з моменту підписання акту. Представником відповідача у відзиві на позовну заяву зазначено, що витрати позивача, які він поніс/понесе під час розгляду справи, не є співмірними із ціною позову та/або значенням справи для сторони, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, що по суті є клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу. Так, вирішуючи питання розподілу витрат на правову допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved