Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

22.03.2025 позивач через адвоката Прийму Р.С. через систему «Електронний суд» звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи позов тим, що спільне життя в них не склалося і шлюбні відносини припинені. Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Супрун О.П. своєю ухвалою від 03.04.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, яку призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Деснянський районний суд м. Чернігова заочним рішенням від 30.05.2025 розірвав шлюб між сторонами та стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] 1 211 грн 20 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Деснянський районний суд м. Чернігова своєю ухвалою від 26.09.2025, за заявою [PERSON] , скасував заочне рішення та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 26.11.2025. Деснянський районний суд м. Чернігова своєю ухвалою від 26.11.2025 передав справу до Верховного Суду для визначення підсудності. Верховний Суд ухвалою від 12.12.2025 відмовив у визначенні підсудності. У судове засідання 03.02.2026 сторони та їхні представники не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені належним чином. Представник позивача через систему «Електронний суд» подав заяву, у якій просить справу розглядати без його участі, позов підтримав. Відповідач та його представник про причини неявки не повідомили, відзиву не подали. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 19.10.2021, актовий запис № 1725 (а.с. 8 зворот). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом РАЦС Брауншвейга. За змістом позовної заяви, подружні відносини сторони припинили, спільне господарство не ведуть з кінця 2024 року, подальше збереження шлюбу позивач уважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам дитини. Згідно положень статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини третьої статті 56 Сімейного кодексу України кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що подружні стосунки між сторонами фактично припинені, спільне проживання та господарство не ведуться. Як убачається з копії довідки від громади Венденбурга від 27.11.2025, сторони проживають окремо. Надані позивачем докази (копії довідок від громади Венденбурга від 27.11.2025, поліцейської дільниці Венденбурга від 08.10.2025 та консультаційного центру жіночого притулку в Пайне від 01.10.2025) підтверджують наявність домашнього насильства з боку відповідача, що становить загрозу для позивача та її дитини. Із огляду на те, що подальше збереження шлюбу очевидно суперечить інтересам позивача та її дитини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розірвання шлюбу.

Outcome: approved