Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її чоловіка, громадянина України, [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Плетений Ташлик, Маловисківського району Кіровоградської області, який помер [INFO] у м.Нова Каховка, Херсонської області, на тимчасово окупованій території Російською Федерацією. Заявниця обґрунтовує заявлені вимоги тим, що вона є дружиною [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , актовий запис №644 виданим місцевим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Нова Каховка, Херсонської області від 04.12.1974 року (мова свідоцтва оригінал - російська). Її чоловік, [PERSON] помер [INFO] на тимчасово окупованій території Російською Федерацією у місті Нова Каховка, Херсонської області, що може бути підтверджено копією свідоцтва про смерть, виданого Генічеським районним відділом РАЦС Херсонської області від 02.12.2025 року серії [NUMBER] , актовий запис №17025995000010171400 (мова свідоцтва оригінал російська). З тимчасово окупованої території України дані документи вона отримала від чоловіка знайомої її доньки, інші відомості їй не відомо. Згідно з листом Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.04.2021 №985/0/208-21 щодо особливостей розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану під час розгляду судами зазначеної категорії справ не ґрунтується на положення чинного законодавства. Заявниця подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Заінтересована особа, належним чином повідомлена про розгляд справи, в судове засідання не з`явилася. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції України та законів України. Заявниця [PERSON] є дружиною [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , актовий запис №644 виданим місцевим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Нова Каховка, Херсонської області від 04.12.1974 року (мова свідоцтва оригінал-російська). Її чоловік, [PERSON] помер [INFO] на тимчасово окупованій території Російською Федерацією у місті Нова Каховка, Херсонської області, що може бути підтверджено копією свідоцтва про смерть, виданого Генічеським районним відділом РАЦС Херсонської області від 02.12.2025 року серії [NUMBER] , актовий запис №17025995000010171400 (мова свідоцтва оригінал російська). . На підтвердження зазначених обставин заявником також подано: ксерокопію паспорта громадянина України серії [NUMBER] померлого; довідку про смерть № С-03677, виданого Генічеським районним відділом РАЦС Херсонської області 02.12.2025; медичне свідоцтво про смерть серії 74, № [NUMBER] , видане Новокаховським відділом бюро судово-медичної експертизи в Херсонській області від 01.12.2025 (мова свідоцтва оригінал російська); свідоцтво про захоронення № [NUMBER] , видане Новокаховським комунальним сервісом, про що внесений актовий запис в книзі реєстрації захоронення № 37167 від 01.12.2025; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , із зазначенням фактичного місця проживання заявниці: [ADDRESS] . Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 р. за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Однак, документи надані суду заявницею не відповідають вимогам законодавства України, оскільки вони були видані на тимчасово окупованій території України, визначеній відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". У зв`язку з цим, наявні документи не можуть бути прийняті відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до підпункту 1 пункту 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявниці у справі для отримання свідоцтва про смерть, тобто здійснити державну реєстрацію смерті свого чоловіка на підконтрольній території України. Статтями 315-319 Цивільного процесуального кодексу України передбачена можливість встановлення юридичного факту, що має значення, в судовому порядку. Відповідно до статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до п.13 постанови №5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та території України від 28.02.2025 № 376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупований Російською Федерацією» перелік населених пунктів, серед них м.Нова Каховка (Новокаховська міська територіальна громада (UA65060170000032937) є тимчасово окупованою територією з 24.02.2022, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому заявниця не може здійснити державну реєстрацію смерті свого чоловіка на підконтрольній території України. Відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Окрім того, суд даючи оцінку допустимості наданих заявником письмових доказів, виданих на тимчасово окупованій території, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Зокрема, ґрунтуючись на консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібіє (Namibiacase) Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на таких територіях органів влади. Встановлення факту смерті [PERSON] породжує юридичні наслідки для заявниці, при цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved