Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

У червні 2025 року Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом у розмірі 148048,90 грн, з яких 103119,04 грн заборгованість по тілу кредиту, 44929,86 грн - заборгованість по відсотках та витрати на професійну правничу допомогу 12221,84 грн. і судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 07.04.2020 року між АТ «Альфа-Банк» (в подальшому змінено назву на АТ «Сенс Банк») та [PERSON] була укладена Угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 501249278. Позивачем було надано кредит відповідачеві для особистих потреб із фіксованою ставкою 26% річних із щомісячним поверненням 5% від заборгованості, мінімум 50 грн., однак останній своїх зобов`язнь щодо повернення кредиту та сплати процентів належно не виконав через що утворилась заборгованість, яку заявлено у позові до стягнення. Ухвалою Шевченківський районний суд м. Харкова від 11.06.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, також було встановлено строки для реалізації права сторін на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Представник позивача подав заяву згідно якої просив справу розглянути за його відсутністі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідача було повідомлено про дату, час та місце судового розгляду, однак він двічі в судові засідання не з`явився, причини не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. За таких обставин судом, згідно ч. 2 ст. 247, ст.ст. 280-281 ЦПК України, постановлено ухвалу про розгляд справи у заочному порядку, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 07.04.2025 [PERSON] надав АТ «Альфа-Банк» (12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк») оферту на укладення угоди про надання кредиту № 501249278 на підставі Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», який укладений між [PERSON] та позивачем. Відповідно умов оферти, ліміт кредитної лінії складає 200000,00 грн., процентна ставка 26,00% річних. Сплату кредитних коштів визначено здійснювати обов`язковим мінімальним платежем у розмірі 5% від суми загальної заборгованості, але не менше 50 грн. Строк користування кредитними коштами не узгоджувався. В оферті зазначено, що підписуючи цей документ відповідач свідчить про отримання всієї інформації про умови кредитування. У цей же день, АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію [PERSON] на укладення угоди про надання кредиту шляхом надання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501249278. Даний акцепт отримано відповідачем 07.04.2025 про що свідчить його підпис. Як свідчать виписка по рахунку за період з 07.04.2020 по 02.03.2025 позивачем надано кошти відповідачу в межах погодженого кредитного ліміту, який неодноразово змінювався від 7550 грн. до 56575,34 грн. Відповідач частково повернув отриманий кредит і виплатив відсотки через що виникла заборгованість за кредитом 103119,04 грн. та відсотками 44929,86 грн., а всього 148048,90 грн. Разом з тим матеріали справи на момент її розгляду не містять Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що діяли на момент виникнення між сторонами правовідносин. Оферта та акцепт не містять умов щодо надання овердрафту, а відтак нарахування останнього є безпідставним у сумі 1046,24 грн. (у виписці суми у грн.: 5,83; 4,75; 10,21; 18,89; 21,54; 11,09; 11,14; 33,51; 7,77; 48,9; 0,69; 1,81; 0,04; 0,12; 1,24; 63,26; 60,9; 57,42; 52,78; 50,42; 45,09; 41,04; 43,5; 42,3; 39,44; 38,4; 36,9; 33,93; 33; 30,74; 29,7; 28,8; 25,48; 25,2; 23,78; 21,75; 23,1; 9,1; 12,08; 0,6). Нараховані суми заборгованості за кредитом та простроченими відсотками, крім сум овердрафту згідно розрахунку узгоджується із випискою по особовому рахунку відповідача й відповідачем не спростовано. Матеріали справи не містять доказів оспорювання відповідачем факту укладення кредитного договору, відкриття йому рахунку, отримання кредитної картки, здійснення системтично операцій з останньою (в т.ч. отримання кредитних коштів і їх часткову сплату). Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). У статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610, частини першої статті 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Законом України «Про споживче кредитування» у п. 1-1 ст. 1 визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Споживчий кредит визначено п. 11 названого закону, як грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Позивач направлялося 30.04.2025 відповідачу вимога про виплату заборгованості, яку останній не виконав. Враховуючи вищевикладені обставини, які відповідачем не заперечувалися й не спростовано, суд вважає позов в частині стягнення заборгованості за кредитом обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в частині стягнення 147002,66 грн. (103119,04 грн. кредит + 44929,86 грн. відсотки - 1046,24 грн. відсотки за овердрафт). Як передбачено ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 2405,44 грн. Для захисту своїх прав та отримання професійної правничої допомоги АТ «Сенс Банк» уклало з Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» Договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 (далі - Договір). Даним договором передбачено, що за надання послуг замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: - за підготовку і подання позовної заяви до суду - 375,00 грн; - за отримання рішення суду - 225,00 грн; - комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника - 7,85 %. До стягнення за професійну правничу допомогу, позивачем нараховано 13825,27 грн (із розрахунку: 375,00 грн + 225,00 грн + 168474,73 грн х 7,85 %). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом, за ч. 8 ст. 141 ЦПК України, на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Разом з тим суду не надано Актів прийому-передачі наданих послуг, які є підставою для розрахунків між позивачем та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» і визначають надані послуги згідно до пп. пп. 3.3.1 - 3.3.5 п. 3.3 Договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025. Зокрема, Замовник (АТ «Сенс Банк») за пп. 3.3.1 Договору має щомісячно надавати Виконавцю (Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс») звіт про результати погашеної заборгованості. У випадку зауважень замовник і виконавець їх врегульовують. На підставі зазначеного звіту, у відповідності до пп. 3.3.2 Договору виконавець надає замовнику два екземпляри Акту прийому-передачі наданих послуг. А замовник, згідно положень пп. 3.3.3 Договору має підписати такі акти або надіслати виконавцю мотивовану відмову. Підписаний сторонами Акт прийому-передачі наданих послуг є підставою для проведення розрахунків за надані послуги. Враховуючи, що перелік послуг та їх вартість ще підлягають погодженню і визначенню згідно наведених пунктів Договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025, а сам договір не є підставою для оплати послуг, на сьогодні суду не надано належних доказів, які б визначали суми, що підлягають сплаті за професійну правничу допомогу. Отже, в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial