Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що згідно Протоколу Загальних зборів учасників ТОВ «М ГРУП РІВНЕ» від 21 травня 2019 року [PERSON] призначено директором ТОВ ««М ГРУП РІВНЕ». 21 травня 2018 року виданий наказ і [PERSON] приступив до виконання обов`язків директором ТОВ ««М ГРУП РІВНЕ». За умовами п. 7.23, Статуту ТОВ «М ГРУП РІВНЕ» виконавчим органом Товариства, що здійснює управління його поточною діяльністю, є директор. Створення та відкликання виконавчого органу товариства віднесено до виключної компетенції загальних зборів учасників. 03 вересня 2025 року позивачем подано відповідачу, в особі директора ТОВ «М ГРУП РІВНЕ» Цинтилевичу Ю.О., заяву про звільнення за власним бажанням, якій не присвоєний вхідний номер з підстав відсутності реєстрів документообігу на товаристві. У цій заяві [PERSON] просив звільнити його з посади директора товариства з обмеженою відповідальністю «М ГРУП РІВНЕ» з 17.09.2025 за власним бажанням. 04 вересня 2025 року виконавчим органом товариства, з врахуванням положень Статуту п. 7.3.-7.9, на адреси учасників ТОВ «М ГРУП РІВНЕ»: [PERSON] місцезнаходження: [ADDRESS] ; [PERSON] місцезнаходження: [ADDRESS] були направлені відповідні копії заяви з проханням про звільнення з займаної посади директора ТОВ «М ГРУП РІВНЕ» за власним бажанням разом з повідомленнями б/н від 04.09.2025 про скликання (проведення) позачерговий загальних зборів учасників Товариства, з ініціативи виконавчого органу Товариства, на 06 жовтня 2025 року. Відповідні повідомлення про призначення загальних зборів та копія заяви [PERSON] про його звільнення надіслані виконавчим органом Товариства його учасникам: [PERSON] з ідентифікатором цінного листа з описом вкладення 0101511009279 (Украпошта), який був повернутий без вручення з адреси реєстрації, про що свідчить роздруківка трекінгу поштового відправлення з сайту Укрпошти та [PERSON] з ідентифікатором цінного листа з описом вкладення 0101511009260 (Украпошта), який був повернутий без вручення з адреси реєстрації, про що свідчить роздруківка трекінгу поштового відправлення з сайту Укрпошти. Заява про звільнення разом з повідомленням про скликання позачергових зборів проігнорована, не розглянута по суті, комунікація з учасниками відсутня (телефони відключені, кореспонденція не отримується). 06 жовтня 2025 року виконавчим органом ТОВ «М ГРУП РІВНЕ» в особі директора, в присутності свідків, складений акт за №1 про неявку учасників ТОВ «М ГРУП РІВНЕ» на загальні збори учасників Товариства, що скликалися з ініціативи виконавчого органу товариства від 04 вересня 2025 року, у зв`язку з чим збори не відбулися. Позивач зазначає, що невнесення відповідних змін про звільнення з посади директора Товариства свідчить про те, що відповідач ТОВ «М ГРУП РІВНЕ» не визнає припинення трудових відносин з позивачем та продовжує вважати його керівником. Таким чином, ТОВ «М ГРУП РІВНЕ» порушені трудові права позивача, зокрема, його право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням та право на вільне обрання місця роботи. Позивач використав всі можливі засоби для захисту свого права щодо звільнення з займаної посади за власним бажанням в позасудовому порядку. Враховуючи наведене, просить суд визнати припиненими трудові відносини між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «М ГРУП РІВНЕ» з 06 жовтня 2025 року у зв`язку зі звільненням [PERSON] із займаною посади директора ТОВ «М ГРУП РІВНЕ» на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Судові витрати покласти на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частинами першою, третьою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із витягу з інтернет ресурсу «Опендатабот» вбачається, що керівництво ТОВ «М ГРУП РІВНЕ» складається з керівника [PERSON] , засновників: [PERSON] та [PERSON] 20.05.2019 року Протоколом загальних зборів ТзОВ «М Груп Рівне» затверджено Статут ТзОВ «М Груп Рівне» (нова редакція). Згідно п.7 ч.7.17 Статуту вбачається, що до виключної компетенції загальних зборів учасників Товариства відноситься вирішення таких питань: обрання директора товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства. Відповідно до п.1 ч.7.21 Статуту рішення загальних зборів учасників може бути прийнято шляхом опитування. Шляхом опитування не можуть прийматися рішення про: обрання та припинення повноважень виконавчого органу. Як вбачається з п.п.7.23-7.24 Статуту у Товаристві створюється виконавчий орган - директор, який здійснює управління поточною діяльністю Товариства. До компетенції Директора товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Так, [PERSON] звертався до Виконавчого органу ТзОВ «М Груп Рівне», учасників (засновників) товариства: [PERSON] та [PERSON] із повідомленням від 04.09.2025 року про скликання загальних зборів учасників товариства, із якого вбачається, що виконавчий орган ТзОВ «М Груп Рівне» в особі директора [PERSON] повідомляє про скликання (призначення) загальних зборів учасників товариства, які відбудуться 06.10.2025 року о 11.00 год. Порядок денний: Звільнення [PERSON] з посади Директора ТзОВ «М Груп Рівне» в зв`язку з поданням останнім заяви від 03.09.2025 року про звільнення за власним бажанням з посади директора ТзОВ «М Груп Рівне» з 17.09.2025 року (а.с.24), що також підтверджується копією опису та трекінгом поштового відправлення з сайту Укрпошти (а.с.26-27,28-29). З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вбачається, що [PERSON] є керівником ТзОВ «М Груп Рівне», з 21.05.2019 року. 03.09.2025 року [PERSON] подав заяву про його звільнення з посади директора ТзОВ «М Груп Рівне», з 17.09.2025 року за власним бажанням (а.с.85). 06.10.2025 року [PERSON] , в присутності свідків складено Акт про те, що загальні збори учасників ТзОВ «М Груп Рівне» не відбулись. Згідно з частиною шостою статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Статтею 23 Загальної декларації з прав людини передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Кожна людина, без будь-якої дискримінації, має право на рівну оплату за рівну працю. Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення. Згідно зі статтею 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Згідно з частиною першою статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Після подання позивачем заяви про звільнення з посади директора ТзОВ «М Груп Рівне» не виконало вимоги трудового законодавства, не здійснило будь-яких дій, спрямованих на вирішення питання про його звільнення з посади директора ТзОВ «М Груп Рівне», за власним бажанням. За наведених обставин, суд вважає доведеним порушення права позивача на припинення трудових відносин. Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України. Така позиція узгоджується з Постановою Верховного Суду від 25.11.2019 року у справі № 201/1384/16ц. Згідно з частиною першою статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України. Частиною другою статті 5 ЦПК України встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Суд вважає, що ефективним і таким, що не суперечить закону, у цьому випадку буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин на підставі частини першої статті 38 КЗпП України. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 серпня 2022 року у справі № 369/1906/18 (провадження № 61-1706св22) вказано, що «за змістом статті 38 КЗпП України працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. Отже праву працівника на розірвання трудового договору за власним бажанням за умови попередження роботодавця за два тижні відповідно до частини першої статті 38 КЗпП України кореспондується обов`язок роботодавця оформити відповідним наказом звільнення та виконати обов`язки, визначені статтями 47, 116 КЗпП України. Чинне законодавство не визначає випадки, у яких роботодавець може відмовити працівнику у звільненні за власним бажанням, отже роботодавець не може відмовити працівнику у звільненні за його бажанням, у разі подання ним відповідної заяви за два тижні до такого звільнення». Відповідно до вимог частини другої статті 5 ЦПК України, з урахуванням встановлених обставин справи та виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між [PERSON] та ТзОВ «М Груп Рівне», відновлення права позивача є ефективним і таким, що не суперечить закону, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати припиненими з 06 жовтня 2025 року трудові відносини між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та Товариством з обмеженою відповідальністю «М ГРУП РІВНЕ», код ЄДРПОУ 41774747, місцезнаходження: м.Івано-Франківськ, вул.Вовчинецька, будинок 207, на підставі ч.1 статті 38 КЗпП України. На підставі викладеного, відповідно ст.ст. 12,13, 81 ЦПК України,

Outcome: approved