Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення кредитної заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 14 червня 2021 року Відповідач уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» кредитний договір № 1615465583. Також, між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі - ТОВ «МІЛОАН») та Відповідачем 06.10.2021 укладено договір позики грошових коштів № 3489991, а 08.10.2021 Відповідач уклала кредитний договір з Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») № 77433971 про надання кредиту. Первісні кредитори здійснили дії, спрямовані на виконання умов договору, зокрема, ними було перераховано грошові кошти у розмірі, визначеному умовами договорів. У свою чергу, Відповідач взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним не виконала, унаслідок чого утворилася заборгованість. У подальшому право вимоги до Відповідача, ТОВ «Центр фінансових рішень», ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» було відчужене за договорами про відступлення права вимоги, унаслідок чого було набуте Позивачем. Загальний розмір заборгованості до стягнення по усіх договорах Позивач визначив у 105577,97 грн, які просив стягнути на його користь із Відповідача. Розгляд справи просив провести без участі представника Позивача, у разі неявки Відповідача у визначені судом час і дату, просив ухвалити заочне рішення. Ухвалою суду від 07.07.2025 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено на 04.08.2025 за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник Відповідача засобами поштового зв`язку подала відзив на позовну заяву у якому заперечила проти задоволення позовних вимог. По кредитному договору № 1615465583 від 14.06.2021 зазначила, що ТОВ «Коллект Центр» не було надано ліцензій ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК», що могли б підтвердити право надання фінансових послуг. Крім того заявлена позивачем сума до стягнення не ґрунтується на умовах Анкети-заяви і наданому самим же позивачем розрахунку. Що стосується кредитного договору № 77433971 представник Відповідача зазначає, що строк дії договору становить 30 днів, а тому із застосуванням процентної ставки 1,99% відсотки за користування кредитом мають становити 3406,40 грн, а не як зазначив позивач 7090,37 грн. Також сторона Відповідача зазначає, що Позивач не надав підтвердження наявності права надання фінансових послуг «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Фінекспрес», а саме відсутні копії ліцензій та виписок з державних реєстрів, які б підтверджували діяльність установ. Представник позивача через систему «Електронний суд» подав відповідь на відзив, який містить аргументацію, щодо правомірності нарахування сум. Щодо перерахунку коштів зазначив, що ТОВ «Мілоан», ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» не є банком або відповідною банківською установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідна операція була здійснена платіжною системою «Liq Pay» та ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС», а тому не володіє первинною бухгалтерською документацією, просив витребувати таку у АТ КБ «ПриватБанк». Стосовно наявності ліцензії на надання фінансових послуг первісними кредиторами, вся інформація є у відкритих джерелах, зокрема офіційному сайті регулятора ринку фінансових послуг. Звернув увагу суду, що заперечуючи проти розрахунку кредитної заборгованості, сторона Відповідача контррозрахунок не надала. Нарахування відсотків здійснювалося у межах визначених договорами строків кредитування з у рахуванням пролонгацій. Ухвалою суду від 11 вересня 2025 року зарито підготовче провадження, розгляд справи призначено по суті на 07.11.2025. У зв`язку з неявкою Відповідача його було відкладено на 04.12.2025. В судове засідання Відповідач не з`явилася, представник Відповідача надіслала заяву про розгляд справи без її участі та участі Відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 14 червня 2021 Відповідач уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР») кредитний договір № 1615465583, відповідно до умов якого товариство надало Відповідачу кредит у сумі 25275,96 грн, строком на 12 місяці (а.с. 32). Відповідно до пункту 2.2. кредитного договору сторони домовились, що цей Договір, паспорт кредиту № 5465583 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» у редакції від 04.01.2021 складають єдиний кредитний договір. Згідно із пунктом 1.3. кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту № 5465583, який є невід`ємною частиною цього Договору. У пункті 6 Паспорта кредиту № 4934379 сторони погодили порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів) (а.с. 32 зворот -33). На підставі Договору факторингу від 20.09.2021 № 200921, укладеного між ПАТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», до АТ «Таскомбанк» перейшли права кредитора за кредитними договорами, зокрема, і за кредитним договором № 1615465583 від 14.06.2021 (а.с. 63-65). 21 грудня 2023 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» укладено Договір факторингу № НІ/11/14-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ «Коллект Центр» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а.с. 81-83). До матеріалів справи долучено копію підписаного сторонами та скріпленого їх печатками Акту прийому-передачі Реєстру Боржників який є невід`ємною частиною цього Договору (а.с. 84 на звороті). Відповідно до витягу з Реєстру прав Вимог до Договору факторингу № НІ/11/14-Ф від 21.12.20223, TOB «Коллект Центр» набуло права грошої вимоги до Відповідача в сумі 14827,60 грн, з яких: 11035,36 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 0,84 грн. - сума заборгованості за відсотками; 3791,4 грн. - сума заборгованості по комісіям (а.с. 85-86). Також, 06 жовтня 2021 року Відповідач з використанням особистого електронного кабінету на офіційному сайті ТОВ «МІЛОАН» miloan.ua подав заяву-анкету на отримання кредиту. Шляхом введення одноразового ідентифікатора, отриманого електронним повідомленням від ТОВ «МІЛОАН», Відповідач підтвердив прийняття умов Договору про споживчий кредит № 3489991 від 06.10.2021 (а.с. 20-24), тобто вступив з Товариством у кредитні правовідносини. Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 20000,00 грн. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 60,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,1 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Пунктом 2.3 договору визначено умови щодо пролонгації кредиту. Пунктом 2.3.1.2 Договору визначена пролонгація на стандартних (базових) умовах, а саме: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Відповідно до пункту 2.4.1 позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого пунктом 1.4, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання позичальника за цим договором, у тому числі, а не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь кредитодавця встановлені умовами цього договору, то така заборгованість повинна бути сплачена позичальником одночасно з поверненням кредиту (пункт 2.4.2 Договору). Пунктом 4.2 розділу 4 кредитного договори сторони погодили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою пунктом 1.5.3 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні частини другої статті 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.5.3 Договору. Відповідно до умов Договору Відповідачу надано кредит у розмірі 20000 грн, що підтверджується квитанцією 1785543576 про зарахування 06.10.2021 коштів на його платіжну картку (номер платіжного інструменту 473121*10), здійснене за допомогою системи «LiqPay» (а.с. 42 на звороті). Згідно Відомістю про щоденні нарахування та погашення без номера та дати (а.с. 43) сума заборгованості Відповідача становить 41660,00 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 20000,00 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків становить 21660,00 грн. 08 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та Відповідачем було укладено Договір Позики № 77433971 (а.с. 35). Згідно з п. 1 Договору, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Підписанням цього Договору позики Відповідач підтверджує він ознайомився на сайті hups://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги (п.5.2). Згідно з договором Позивач надає Відповідачу грошові кошти (позику) у розмірі 2133,00 грн строком на 30 днів на умовах передбачених договором позики, а Відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 07.11.2021 зі сплатою базової (фіксованої) процентної ставки 1,99% у день, ставкою за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,70% (п. п. 2.1 - 2.3 договору). Згідно з довідкою від 07.02.2025 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС», первісний кредитор здійснив 08.10.2021 переказ коштів у сумі 2133,00 грн отримувачу Відповідачу на банківську карту [NUMBER] за посередництва Компанії, котра являється підрядником в частині технічного перерахування коштів у безготівковій формі, та діє на підставі витягу з реєстру платіжної інфраструктури з інформацією про ліцензію на надання фінансових платіжних послуг від 27.04.2023 №21/764-рк, відповідно до умов договору № 23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с. 45). Згідно з розрахунком первісного кредитора (а.с. 47 на звороті-48), загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором позики № 77433971 від 08.10.2021 становить 7090,02 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 2133,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 4957,02 грн. 22 лютого 2022 року та 13 січня 2022 року було укладено договір № 22/02/2022 та № 13-01/2022-79 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77433971 та № 3489991 (а.с.72-74, 66-68). 10 січня 2023 року та 10 березня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023 та № 10-03/2023/01 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77433971 та № 3489991. До матеріалів справи долучено копію підписаного сторонами та скріпленого їх печатками Акту прийому-передачі Реєстру Боржників який є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі статтею 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У статті 512 Цивільного кодексу України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами першою, другою статті 639 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Згідно зі статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 243/6552/20, від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19 та інших. Таким чином, вказані вище договори вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного в письмовій формі. Сторони договорів узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договорів на таких умовах. Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач свої зобов`язання щодо повернення коштів та сплати процентів в обумовлений строк за умовами договорів належним чином не виконувала, у зв`язку з чим за розрахунками, наданими позивачем, утворилася заборгованість у розмірі 105577,97 грн. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частинами першою, другою статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Також, за пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту, яка і нарахована відповідачу за умовами договору. Факт отримання відповідачем коштів за вказаними договорами підтверджується копією квитанції на підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, а також виписками по особовому рахунку відповідача (а.с.50-56, 182-184). Доказів, які б спростовували зазначені обставини, Відповідач суду не надала. За вказаних обставин, враховуючи що Відповідач в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, не повернула отримані грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними як первісному кредитору, так і позивачу, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за цими договорами у сумі 105577 грн 97 коп. підлягають задоволенню. Суд відхиляє доводи сторони Відповідача, наведені у відзиві на позов. Стосовно наявності ліцензії на надання фінансових послуг первісними кредиторами, вся інформація є у відкритих джерелах, зокрема офіційному сайті регулятора ринку фінансових послуг у комплексній інформаційній системі Національного банку України, а тому в силу вимог п. 3 ст. 82 ЦПК України суд вважає обставини наявності у первісних кредиторів відповідних ліцензій загальновідомими та такими, що не потребують доказування. Факти перерахування коштів Відповідачу підтверджуються виписками банків по його особових рахунках, а також інформацію АТ КБ «ПриватБанк», отриманою на виконання ухвали суду. Нарахування відсотків за користування кредитними коштами Позивачем здійснювалося у межах визначених договорами строків кредитування з у рахуванням пролонгацій, які були узгоджені сторонами при укладенні договорів. Суд також звертає увагу, що заперечуючи проти розрахунку кредитної заборгованості, сторона Відповідача контррозрахунок не надала. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат. Так, право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачу правничу допомогу надавало Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» на підставі договору № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року (а.с. 15-16). Згідно з копією витягу із акту № 10 про надання юридичної допомоги від 30 травня 2025 року вартість послуг Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» становить 25000 грн. (а.с. 19). Нормами частини другої статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною третьою статті 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Враховуючи викладене, проаналізувавши детальний опис наданих адвокатом позивачу послуг, час, витрачений на їх надання, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, враховуючи складність справи, що така розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, наявність сталої судової практики в такій категорії справ, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Позивача понесені витрати на правничу допомогу в даній справі, однак в сумі 5000 грн. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved