Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

25 листопада 2025 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що в серпні 2024 року позивач з дитиною переїхала від чоловіка до батьків через погіршення подружніх стосунків. З цього часу шлюб фактично припинив існування, спільне господарство вони не ведуть. При відносинах, які склалися між подружжям, продовжувати сімейне життя неможливо та недоцільно, оскільки це порушуватиме права сторін та їх дитини. Розірвати шлюб через органи ДРАЦС позивач не має можливості, оскільки сторони мають неповнолітню дитину, тому позивач звертається до суду. 28 листопада 2025 року зазначену позовну заяву залишено без руху. 10 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, вказаний позов прийнято до розгляду, призначено судове засідання. Представник позивача адвокат Лисенко В.С., подала заяву про розгляд справу без її участі та позивача. Також зазначила, що позов підтримує і просить задовольнити. Відповідач подав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Враховуючи викладене, на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд розглядає справу за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого. Судом встановлено, що 23 грудня 2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №744. Місце державної реєстрації: Інгульський районний у місті Миколаєві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Подружжя має дитину [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили шлюбні стосунки в серпні 2024 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Дитина проживає з матір`ю. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, беручи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. [PERSON] не висловила бажання відновити дошлюбне прізвище. За змістом ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved