Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що після смерті спадкодавця позивача, залишилося спадкове майно у вигляді вказаного житлового будинку, разом з тим позивач не може оформити право власності на будинок, з причини відсутності належних правовстановлюючих документів, які немає змоги відновити оскільки оригінали втрачені під час окупації. Отже, оскільки у встановленому законом порядку позивач не може оформити свої права через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, він змушений звернутися до суду з даним позовом. На судове засідання позивач не з`явився надав заяву про розгляд справи за його відсутності. На судове засідання представник відповідача не з`явився. Дослідивши надані суду письмові докази, а також проаналізувавши наведені позивачем доводи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. [INFO] у віці 64 років померла моя мати [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після ії смерті відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 03 березня 1995 року виданим Виконавчим комітетом Новокаїрської селищної ради Бериславського району Херсонської області (копія свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок додається до позовної заяви). У зв язку зі збройною агресією російської федерації проти України архівна справа щодо житлового будинку за адресою: [ADDRESS] втрачена, про що видана відповідна довідка Комунальним підприємством «Херсонське бюро технічної інвентаризації» від 23.07.2025 за № 1176/3. 18 серпня 2025 року позивач звернулася до державного нотаріуса Шостої криворізької державної контори у Дніпропеїровській області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та реєстрації права власності на зазначене майно в державному реєстрі прав на нерухоме майно. Проте у здійсненні реєстрації права на спадщину за законом та реєстрацію права власності було відмовлено постановою державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області від 18 серпня 2025року з тих підстав, що згідно відповіді Комунального підприємства «Херсонське бюро технічної інвентарізації», відсутня архівна справа і документи щодо житлового будинку який знаходиться за адресою [ADDRESS] , тому Комунальне підприємство «Херсонське бюро технічної інвентарізації» не має можливості надати інформацію, стосовно об єкту нерухомого майна розташованого за адресою: [ADDRESS] про реєстрацію прав власності які виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 року. Відповідно до інформаційної довідки № 441122169 від 27.08.2025, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відсутні відомості щодо зареєстрованого права власності на нерухоме майно за адресою: будинок [ADDRESS] . На момент смерті моєї матері я був зареєстрований та проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Позивач, вступивши в управління спадковим майном спадщину прийняв. Оскільки нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину, виходячи з того, що відсутні відомості щодо об єкту спадкового нерухомого майна у зв язку з втратою частини архівних матеріалів у зв язку зі збройною агресією російської федерації проти України, змушений звернутися до суду для захисту свого права, оскількиза відсутності підтвердження реєстрації в органах БТІ, нотаріусом не може бути видано відповідне свідоцтво про право на спадщину. Позивач позбавлений можливості вирішити питання по відновленню правовстановлюючого документа в позасудовому порядку, у той час як житловий будинок з будівлями і спорудами був придбаний на законних підставах, нікому іншому не проданий, не передарований, заборони на відчуження (арешти) зазначеного об`єкту нерухомості відсутні, зазначений об`єкт нерухомості не перебуває в іпотеці. Відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає стаття 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, системний аналіз наведених положень закону та наданих судами вищих інстанцій роз`яснень дозволяє дійти висновку, що право особи, яка володіє нерухомим майном, втім не може підтвердити своє право власності на нього перед третіми особами, може бути захищене шляхом визнання за нею такого права в судовому порядку. Аналізуючи фактичні обставини справи, а також положення діючого на момент набуття позивачем права на спірний будинок, суд дійшов висновку про належність на праві власності позивачу вказаного житлового будинку, оскільки його було набуто у встановленому законом порядку та не вбачається підстав для припинення такого права на момент розгляду справи. Підставою звернення позивача до суду є неможливість доведення перед компетентним органом, свого права власності на вказаний будинок з метою отримання грошової компенсації за його пошкодження внаслідок військової агресії росії. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який на законних підставах володіє належним йому нерухомими майном, проте не може це право підвередити перед третіми особами, а отже реалізувати свої пов`язані із цим похідні права, так і відповідача, який не визнаючи права позивача на вказане майно діяв відповідно до чинного законодавства. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved