Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] та донькою [PERSON] , [INFO] , наступним чином: 1.1. На період дії воєнного стану в Україні: - Шляхом безперешкодного спілкування за допомогою засобів аудіо- та відеозв`язку (Viber, WhatsApp, Telegram тощо) у вільний для дітей час, за їхнім бажанням та з урахуванням їхнього розпорядку дня, без встановлення мінімальної чи максимальної тривалості; встановити, що у разі отримання батьком законного дозволу на виїзд за межі України, він має право на особисті зустрічі з дітьми на території Республіки Польща (або іншої нейтральної третьої країни за взаємною згодою батьків). Такі зустрічі відбуваються в присутності матері, [PERSON] , за умови завчасного (не пізніше ніж за 2 (два) тижні повідомлення матері та взаємного узгодження з нею конкретного місця, часу та тривалості побачення, яке не може становити більше ніж 21 (двадцять один) календарний день поспіль. 1.2. Після припинення чи скасування воєнного стану в Україні: - шляхом безперешкодного спілкування за допомогою засобів аудіо- та відеозв`язку (Viber, WhatsApp, Telegram тощо) у вільний для дітей час, за їхнім бажанням та з урахуванням їхнього розпорядку дня, без встановлення мінімальної чи максимальної тривалості; шляхом особистих побачень: два рази на рік (один раз кожні 6 місяців) тривалістю не менше 7 (семи) календарних днів поспіль, але не більше 21 (двадцяти одного) календарного дня поспіль. При цьому, за взаємною згодою батьків, одне з цих піврічних побачень може бути приурочене до періоду літніх шкільних канікул та тривати не менше 30 (тридцяти) календарних днів поспіль, але не більше 45 (сорока п`яти) календарних днів поспіль; шляхом святкування Днів народження дітей ( [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ) почергово: один рік діти святкують з матір`ю, наступний рік з батьком, у час, що збігається з піврічним побаченням або узгоджується окремо; шляхом святкування Нового року почергово: один рік діти проводять з матір`ю, наступний рік святкування відбувається з батьком, при цьому дні святкування (з 18:00 год. 30 грудня до 18:00 год. 02 січня) зараховуються в загальну тривалість відповідного піврічного побачення. 2. Встановити, що особисті побачення батька з дітьми, визначені у п. 1.2 цього позову (піврічні, літні та святкові), відбуваються: за загальним правилом на території України або на території іншої нейтральної третьої країни - за взаємною згодою батьків з обов`язковим повідомленням батьком матері дітей про точні дати свого приїзду для особистих побачень (як в Республіку Польща (або іншу нейтральну третю країну за взаємною згодою батьків), так і в межах України) не пізніше ніж за 2 (два) тижні до запланованої зустрічі (за винятком літніх канікул, які узгоджуються не пізніше ніж за 3 (три) тижні до початку таких канікул. 4. Зобов`язати матір, [PERSON] , не чинити перешкод у спілкуванні батька з дітьми у визначеному судом порядку та сприяти його виконанню. 5. Встановити, що спілкування батька з дітьми (як дистанційне, так і особисте) має відбуватися у коректній формі, з повагою до особистості дітей, без психологічного тиску, образ, маніпуляцій та обговорення політичних питань, які можуть завдати шкоди психоемоційному стану дітей. 6. Встановити, що у разі, якщо особисте побачення, визначене п. 1.2 цього позову (визначене судовим рішенням), не відбулось у запланований час повністю або частково з поважних причин (хвороба дитини або батька, обставини непереборної сили тощо), цей час переноситься на інший зручний для дитини та батька час та день за взаємною згодою батьків. 02.02.2025 року представником відповідачки через Електронний суд подано заяву, у якій вказано про повне та безумне визнання відповідачкою позову та розуміння наслідків визнання позову, просили ухвалити рішення про задоволення позову. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.07.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 19.09.2025 року представником Служби у справах дітей Іванівської селищної ради Херсонської області подано пояснення щодо позову, у яких, зокрема вказав, що на момент подання пояснення встановити місцезнаходження матері та дітей не вдалось. Контактні дані, надані у заяві не дали можливості зв`язатися з матір`ю, доступ до номеру обмежений, в месенджерах номер відсутній. З огляду на викладене, Служба у справах дітей не має об`єктивної можливості здійснити всі необхідні дії для підготовки обґрунтованого висновку щодо способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми. 22.10.2025 року через Електронний суд представником позивача подано заяву про зміну предмету позову. Ухвалою від 02.12.2025 судом прийнята заява про зміну позовних вимог. 27.01.2026 електронною поштою отримано заяву представника третьої особи про розгляд справи у їх відсутність та висновок органу опіки та піклування щодо суті позовних вимог. Матеріали справи містять заяву позивача адвоката Мотельчук Ю.І. про розгляд справи у відсутність сторони позивача. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. З 06.09 2014 позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 18.09.2023 у справі №650/625/23. Від шлюбу бувше подружжя має спільних дітей (далі - діти): - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] . Під час розгляду справи про розірвання шлюбу, спір відносно місця проживання дітей був відсутній. За усною домовленістю між позивачем та відповідачем діти залишились проживати разом із матір`ю. В подальшому між сторонами виникли суперечки щодо участі у вихованні дітей, відповідачка вивезла дітей за кордон. Оскільки протягом тривалого часу позивачу не вдавалося самостійно вирішити конфлікт щодо його участі в житті дітей, він звернувся в Службу у справах дітей Іванівської селищної ради Херсонської області, на що отримав лист від 14.03.2025 №01-27/33 в якому зазначалось, що наразі через окупацію селища не має можливості проводити обстеження умов проживання дітей, складання відповідних актів та проведення оцінки потреб сім`ї, за результатом якого приймити рішення про визначення місця проживання дітей. Звернувшись із заявою про визначення участі батька в житті дітей до виконавчого комітету Корабельної у місті Херсон ради, позивач отримав лист від 16.05.2025 за №Г-349.1 з рекомендаціями звернутись до служби у справах дітей за місцем їх проживання (перебування) або вирішити питання визначення місця проживання дітей в судовому порядку. Водночас, 07.04.2025 позивач звернувся з письмовою заявою до відділу поліції №2 (м.Херсон) Херсонського РУП ГУПН в Херсонській області, в якій просив вжити заходів до відповідача, яка перешкоджає у спілкуванні з дітьми. Відповідно до висновку органу опіки та піклування, затвердженого розпорядженням начальника Іванівської селищної адміністрації № 9 від 27.01.2026 з урахуванням інтересів дітей, їх права на батьківське піклування з боку обох батьків, забезпечення емоційного, психологічного та духовного зв`язку з батьком вважає доцільним визначити порядок спілкування з батьком відповідно до змінених позивних вимог заявою від 22.10.2025. IV. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно статті 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. Згідно ч. 4, 5, 6 ст.19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно ст. 11 Закону України Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст. 12 зазначеного Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. При вирішенні даного спору прошу суд врахувати вік дітей, особливості їх розвитку в такому віці, а також доцільність побачень дітей та батька, оскільки це відповідатиме інтересам дітей, а також враховуючи наявність правових підстав для визначення способу участі позивача у вихованні дітей задовольнити позов у повному обсязі. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Згідно частин 3 та 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Приписами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зважаючи на те, що відповідачка позов визнала у повному обсязі та не заперечувала фактичні обставини, викладені у позові як підставу позовних вимог, про що зазначено у відповідній письмовій заяві її представника, і таке визнання позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти від відповідачки визнання позову та ухвалити рішення про його задоволення. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 02.02.2026. Відповідно до ст. 12-19, 141, 265-268, 354 ЦПК України, суд

Outcome: approved