Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит №105753 від 08.02.2023 у розмірі 17606,26 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі у розмірі 7000,00 грн. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що08.02.2023 між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №105753, згідно якого відповідачці було надано кредит у розмірі 17000,00 грн, а відповідачка зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами не пізніше 08.11.2023, процентна ставка 0,10 процентів річних, фіксована. На підставі укладеного договору факторингу від 28.06.2023 №28/06/2023-01 позивач набув право вимоги в тому числі і за кредитним договором №105753 від 08.02.2023. Станом на 05.11.2025 загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 17606,26 грн та складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 17000,00 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 5,26 грн, заборгованості за комісією у розмірі 601,00 грн. Ухвалою суду від 28.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, учасникам справи встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті позову, справи призначено до судового розгляду на 29.01.2026. Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, відзив на позов не надав, клопотань про продовження процесуальних строків для подання відзиву від нього не надходило, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Станом на 29.01.2026 клопотань про розгляд справи з викликом сторін до суду не надходило, відповідачем відзив на позов не подано, представником позивача подано клопотання про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. 08.02.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено договір № 105753 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Сума кредиту 17000,00 грн, процентни за користування кредитом 0,10 річних, тип процентної ставки фіксована, загальний строк кредитування 273 дні, визначено комісію за управління та обслуговування кредиту (п.2.4) та порядок її сплати (п.2.6.1), орієнтовна загальна вартість кредиту 17016,12 грн (п.2.9.1) (а.с.7-8).. 28.06.2023 між ТОВ «ФК Артеміда-Ф» та ТОВ «ФК «КредіПлюс» укладено договір факторингу № 28/06/2023-01, відповідності до якого ТОВ «ФК «КредіПлюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» за плату належні йому права вимоги (а.с. 15-19). Відповідно до Реєстру боржників до договору Факторингу № 28/06/2023-01 ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 105753 від 08.02.2023 (а.с.20). Згідно розрахунку заборгованості станом на 05.11.2025 загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 17606,26 грн та складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 17000,00 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 5,26 грн, заборгованості за комісією у розмірі 601,00 грн. 27.12.2023 ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» направило відповідачу досудову вимогу від 27.12.2023 за договором № 105753 від 08.02.2023 у якій просило сплатити заборгованість у розмірі 17606,26 грн. до 30.01.2024 (а.с. 23). Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦПК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1, ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, враховуючи зазначене ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем відповідно до умов кредитного договору, що був укладений між первісним кредитором ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] . Відповідач свої зобов`язання за договором № 105753 від 08.02.2023 перед позичальником не виконав, внаслідок чого у останнього утворилася заборгованість у розмір 17606,26 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 17000,00 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 5,26 грн, заборгованості за комісією у розмірі 601,00 грн, що вбачається з розрахунку заборгованості долученого позивачем, розрахунок відповідачем не спростований. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, підписана відповідачем анкета-заява про приєднання разом із умовами та правилами банку складають укладений між сторонами у справі договір про надання кредиту у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із змісту ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як встановлено судом, [PERSON] було укладено кредитний договір. Враховуючи те, що [PERSON] обов`язку з повернення коштів не виконала, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з останньої боргу в загальному розмірі 17606,26 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо питання розподілу судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved