Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

В вересні 2025 року позивач звернулася до Обухівського районного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В обґрунтування позову зазначила, що 07.11.2019 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На даний момент спільне проживання та ведення між ними спільного господарства припинено, подружніх стосунків не підтримують, оскільки між подружжям втрачено почуття любові та поваги, шлюб носить формальний характер, а примирення між сторонами позивач вважає недоцільним та недієвим, таким, що буде суперечити інтересам сторін, а тому просить суд шлюб розірвати. Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 24.09.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили шлюб розірвати. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні щодо розірвання шлюбу не заперечили. Вислухавши сторони, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 07 листопада 2019 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2792, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07 листопада 2019. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 травня 2020. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази суд доходить висновку, що відносини, які склалися між подружжям вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливе, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Питання судових витрат вирішити у відповідності до вимог ст. 142 ЦПК України.

Outcome: approved