Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Професійний коледж технічних інновацій міста Житомира (попередня назва - Центр професійно-технічної освіти міста Житомира) звернувся в суд із позовом, в якому зазначив, що будинок [ADDRESS] перебуває у власності Держави України в особі Міністерства освіти і науки України, знаходиться в оперативному управлінні Центру професійно-технічної освіти міста Житомира. Позивач зауважує, що наведена будівля не відноситься до житлового фонду, являє собою нежитлову будівлю, що складається з двох кімнат. Право власності держави зареєстроване в установленому законом порядку. У позові вказано, що відповідач [PERSON] незаконно користується об`єктом нерухомого майна, незважаючи на неодноразові звернення щодо добровільного звільнення приміщень продовжує користуватись ними, у зв`язку із чим позивач позбавлений можливості вільно користуватись майном. Позивач звертається до положень ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, що визначають ознаки права власності та принципи непорушності такого права, способи поновлення порушених прав, акцентує на обсягах захисту інтересів оперативного управителя на рівні та відповідно до положень, встановлених для захисту прав власника. У позові додано, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту № 103/98-ВР (в редакції, чинній на час звернення із позовом) до органів управління професійною (професійно-технічною) освітою належать: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти і науки. Відповідно до ст. 49 Закону № 103/98-ВР засновник закріплює за закладами професійної (професійно-технічної) освіти державної або комунальної форми власності та установами професійної (професійно-технічної) освіти об`єкти права власності, які належать засновнику на праві власності або орендовані ним у інших власників. Об`єкти права власності закріплюються засновником за закладом професійної (професійно-технічної) освіти державної або комунальної форми власності або установою професійної (професійно-технічної) освіти на праві оперативного управління. Заклади освіти та установи професійної (професійно-технічної) освіти несуть відповідальність перед засновником за збереження та використання за призначенням закріпленого за ними майна. Контроль за використанням цього майна здійснюється засновником. Майно (об`єкти, споруди, основні фонди) закладів освіти і установ професійної (професійно-технічної) освіти, що перебувають у державній або комунальній власності, може вилучатися засновником лише за умови подальшого використання цього майна і коштів, одержаних від його реалізації, на розвиток професійної (професійно-технічної) освіти. Позивач наголошує, що відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 80 Закону України «Про освіту» до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать: нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо; майнові права, включаючи майнові права інтелектуальної власності на об`єкти права інтелектуальної власності, зокрема інформаційні системи, об`єкти авторського права та/або суміжних прав; інші активи, передбачені законодавством. Об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення уповноваженим органом управління можливості користування державним або комунальним нерухомим майном відповідно до законодавства. Тлумачення наведених норм свідчить про те, що передання майна в оренду, як виключення, можливе лише задля забезпечення надання супровідних послуг, які не можуть бути надані закладами освіти за сферою навчального процесу або обслуговування учасників освітнього процесу. Враховуючи загальну спрямованість положень Закону України «Про освіту» відповідні послуги повинні пов`язуватись з навчально-виховними заходами, учасниками таких заходів. Приписами Закону України «Про освіту» встановлено заборону на використання майна державних та комунальних закладів освіти не за освітнім призначенням. За твердженням позивача, нежитлове приміщення, що перебуває на балансі закладу освіти, займається відповідачем в порушення вимог зазначеного нормативного врегулювання, будь-які підстави для використання ордер на вселення, договір оренди відсутні. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.01.2022 року у справі № 906/579/21 за позовом прокурора про визнання недійсним додаткового договору № 5 від 01.07.2019 року щодо продовження дії та внесення змін до договору оренди майна, що належить до державної власності, припинення зобов`язання на майбутнє, зобов`язання повернення частини будинку судом визнано недійсним додатковий договір № 5 від 01.07.2019 року про продовження дії та внесення змін до договору оренди нерухомо майна, що належить до державної власності № 1033 від 11.06.2010 року, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області та ФОП [PERSON] , зобов`язано ФОП [PERSON] повернути частину нежитлового будинку за адресою: [ADDRESS] , площею 110 кв.м., у користування Центру професійно-технічної освіти міста Житомира. Приймаючи рішення суд прийшов до висновку, що «в силу дії статті 63 Закону України «Про освіту» та статі 80 Закону України «Про освіту» мета використання орендованого майна об`єктів освіти є істотною умовою відповідних правовідносин. Звертаючи увагу на відповідні обставини позивач просить усунути перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] протягом місячного терміну з дня набрання рішенням законної сили звільнити вказане приміщення. Ухвалою суду від 14.04.2025 року по справі відкрите спрощене позовне провадження. Відповідачем подано зустрічну позовну заяву, в якій учасник визнає обставини перебування спірного будинку у власності Держави в особі Міністерства освіти і науки, та вказує на те, що у приміщенні будинку (квартира [ADDRESS] ) він проживає з дня народження, був зареєстрований за відповідною адресою. Відповідач зазначає, що у 2000 році Професійну-технічне училище № 5, правонаступником якого є Центр професійно-технічної освіти м. Житомира, пред`являв до нього позов про виселення. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 13.04.2000 року у задоволені позовних вимог відмовлено за безпідставністю. Крім того, 14.09.2020 року Богунським районним судом м. Житомира розглянуто справу за позовом [PERSON] до Департаменту реєстрації Житомирської міської ради, Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, Міністерства освіти і науки України, Центру професійно-технічної освіти м. Житомира про визнання недійсними реєстраційних записів. Рішенням суду у задоволені позову відмовлено, при цьому, встановлено, що будівля по [ADDRESS] є житловим будинком. Відповідачем вказуються докази, які оцінювались судом для здобуття відповідного висновку. Сторона наголошує на вимогах ст. 82 ЦПК України, згідно з якою обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Всупереч відповідних даних щодо призначення об`єкту нерухомого майна державним реєстратором виконавчого комітету Житомирської міської ради Сіроткіною Л.Є. 07.05.2018 року прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) - індексний номер 40975421, відповідно до якого зареєстровано за Міністерством освіти і науки України право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] як на нежитлову будівлю. В подальшому, 14.05.2018 року державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 41077420, відповідно до якого зареєстровано право оперативного управління за Центром професійно-технічної освіти м. Житомира на об`єкт згаданого нерухомого майна як на нежитлову будівлю. Така помилка, за твердженням відповідача, порушує його права як користувача квартирою. Відповідач зауважує на положення ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що визначають підстави виправлення помилок, допущених під час внесення відомостей до Державного реєстру прав відомостей про речові права, та просить зобов`язати державного реєстратора виконавчого комітету Житомирської міської ради виправити помилку внести зміни до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 40975421 від 07.05.2018 року, відповідно до якого зареєстровано за Міністерством освіти і науки України право власності на об`єкт нерухомо майна за адресою: [ADDRESS] та до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 41077420 від 14.05.2018 року, відповідно до якого зареєстровано за Центром професійно-технічної освіти м. Житомира право оперативного управління даним об`єктом нерухомого майна, зазначити об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , як об`єкт житлової нерухомості. Ухвалою суду від 05.06.2025 року об`єднано в одне провадження із первісним позовом позов [PERSON] до Центру професійно технічної освіти м. Житомира (після зміни назви - Професійний коледж технічних інновацій міста Житомира), Міністерства освіти і науки України, Департаменту реєстрації Житомирської міської ради про зобов`язання вчинення дій, постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Центром професійно технічної освіти м. Житомира (після зміни назви - Професійний коледж технічних інновацій міста Житомира) надано відзив на зустрічну позовну заяву, у якому викладено заперечення відносно заявлених вимог про зобов`язання державного реєстратора виправити помилки у реєстраційних даних щодо об`єкту нерухомого майна. У відзиві вказано, що будинок, який розташований за адресою [ADDRESS] , перебуває у власності Держави України в особі Міністерства освіти і науки України та знаходиться в оперативному управлінні Центру професійно-технічної освіти м. Житомир, що підтверджується листом фонду державного майна України № 10-15 10679 від 12.06.2015, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 123079639 та інвентаризаційною справою № 17037, свідоцтва про право власності 28.04.2001. Дана будівля по [ADDRESS] , не відноситься до Житлового фонду і являється нежитловою будівлею. Приміщення, в якому проживає позивач (за зустрічним позовом) не є службовим житловим приміщенням або будь яким іншим житловим приміщенням. Сам факт проживання [PERSON] в приміщенні за адресою: [ADDRESS] , не може підтверджувати те, що дане приміщення є житловим і призначене для проживання. Відповідач за зустрічним позовом звертає увагу, що рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13.04.2000 ухвалено до здійснення реєстраційних дій щодо спірного приміщення, відповідні питання при розгляді справи судом не досліджувались. Згідно з наказом Міністерства освіти і науки України від 03.03.2018 року «Про закріплення державного майна за Центром професійно-технічної освіти м.Житомира» вказаній юридичній особі передано державне майно згідно переліку. У відповідності до наказу Міністерства освіти і науки України № 218 від 03.03.2018 року «Про закріплення державного майна за Центром професійної-технічної освіти м. Житомира», за інвентарним номером 10310007 за Центром професійної-технічної освіти м. Житомира було закріплено на праві оперативного управління будинок за адресою: [ADDRESS] . Призначення будівель згідно переліку є чітко визначеним, зокрема як: учбовий корпус, склади, гаражі, побутовий корпус, гуртожитки, житлові будинки. Зазначення закріпленого за Центром професійно-технічної освіти м. Житомира об`єкту за адресою: [ADDRESS] саме як будинку, тобто без його ідентифікації як житловий будинок, свідчить про відповідне призначення такого нерухомого майна. Відповідач додає, що згідно з наказом Міністерства освіти і науки України від 23.08.2024 року №1195 юридичній особі передано державне майно згідно переліку на праві оперативного управління. У відповідності до наказу Міністерства освіти і науки України № №1195 «Про перелік державного майна, що закріпляється на праві оперативного управління за Центром професійної-технічної освіти м. Житомира», за інвентарним номером 101310092 за Центром професійної-технічної освіти м. Житомира закріплено на праві оперативного управління будинок за адресою: [ADDRESS] . Об`єкт нерухомості, при цьому, не визначений як житловий будинок. У відзиві вказано, що внесення даних в Єдиний державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо нежитлового приміщення будівлі за адресою: [ADDRESS] , не можна розглядати як помилку, в розумінні Закону. Державним реєстратором було внесено відомості на підставі наявних документів: свідоцтва про право власності та інвентаризаційної справи. Визначення технічної помилки наведено в Наказі мінстерства Юстиції 12.12.2011 N 3502/5 «Про затвердження Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Технічна помилка це описка, друкарська, граматична, арифметична помилка. Технічна помилка - це ненавмисна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична або інша подібна), що виникає під час внесення даних, обробки інформації або в роботі електронних систем. Такі помилки не змінюють суть документа чи договору, але можуть призвести до неточностей або непорозумінь. З огляду на викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні зустрічного позову. Центром професійно - технічної освіти м. Житомира (після зміни назви - Професійний коледж технічних інновацій міста Житомира) також подано заяву про застосування строків позовної давності. У заві учасник зауважує, що про існування рішення про державну реєстрацію прав та ї обтяжень від 07.05.2018 № 4097421 позивачу було достеменно відомо з лютого 2020 року, з того часу коли позивачем подано позовну заяву у справі №295/2324/20 за позовом до Департамент реєстрації Житомирської міської ради, Комунальне підприємство «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, Міністерство освіти і науки України, Центр професійно-технічної освіти м. Житомира, про визнання недійсними реєстраційних записів. Про наявність порушеного (з точки зору [PERSON] ) права позивач за зустрічним позовом знав з листопада 2019 року, з того часу коли Центром професійно-технічної освіти подано позовну заяву до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням, у справі № 296/9977/19. Отже, строк на звернення до суду з приводу внесення виправлення в рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.05.2018 № 4097421 закінчився в лютому 2023 року. В свою чергу, позивач звернувся з позовом до суду 25 травня 2025 року, тобто з порушення строку позовної давності, визначеної статтею 257 ЦК України. Ухвалою суду від 03.12.2025 року по справі за позовом Професійного коледжу технічних інновацій міста Житомира до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням та за зустрічним позовом [PERSON] до Професійного коледжу технічних інновацій міста Житомира, Міністерства освіти і науки України, Департаменту реєстрації Житомирської міської ради про зобов`язання вчинення дій, замінено відповідача - Міністерство освіти і науки України, на належного Житомирську міську раду. Так, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухое майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна будинок [ADDRESS] належить територіальній громаді в особі Житомирської міської ради. Рішення про реєстрацію прийняте на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України № 9-Р від 05.01.2024 року, рішення Житомирської міської ради про надання згоди на прийняття з державної в комунальну власність Житомирської міської територіальної громади за № 392 від 24.12.2021 року, передавального акту № 1560 від 02.10.2024 року. Житомирською міською радою подано заяву з викладенням заперечень відносно заявлених вимог за зустрічним позовом, одночасно підтримано заявлений первісний позов про усунення перешкод в користуванні власністю. В судовому засіданні представник Професійного коледжу технічних інновацій міста Житомира, представник Дітківського Володимира Валентиновича підтримали заявлені вимоги та заперечення з підстав, наведених у письмових заявах по суті спору. Судом встановлено, що 28.04.2001 року виконкомом Житомирської міської ради видане свідоцтво про право державної власності з приналежністю Міністерству науки та освіти України будинку (в цілому), що розташований за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа будинку 160,45 кв.м. Державним реєстратором виконавчого комітету Житомирської міської ради Сіроткіною Л.Є. 07.05.2018 року прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) - індексний номер 40975421, відповідно до якого зареєстровано за Міністерством освіти і науки України право власності на об`єкт нерухомого майна: будинок загальною площею 160,4 кв.м. літ А, що розташований за адресою [ADDRESS] . Рішення прийняте на підставі свідоцтва про право власності від 28.04.2001 року. Також, державним реєстратором виконавчого комітету Житомирської міської ради Сіроткіною Л.Є. 14.05.2018 року прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) - індексний номер 41077420, відповідно до якого зареєстровано право оперативного управління за Центром професійно-технічної освіти м. Житомира на об`єкт нерухомого майна: будинок загальною площею. 160,4 кв.м. літ «А», розташований за адресою [ADDRESS] . Рішення прийняте на підставі наказу про закріплення державного майна за Центром професійно-технічної освіти, серія та номер: 218, від 03.03.2018 року, видавник: Міністерство освіти і науки України. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України № 9-Р від 05.01.2024 року, рішення Житомирської міської ради про надання згоди на прийняття з державної в комунальну власність Житомирської міської територіальної громади за № 392 від 24.12.2021 року, передавального акту № 1560 від 02.10.2024 року, будинок [ADDRESS] передано територіальній громаді в особі Житомирської міської ради. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухое майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованої станом на 02.12.2025 року, право власності на будинок [ADDRESS] , загальною площею 160,4 кв.м., зареєстроване за територіальною громадою в особі Житомирської міської ради. Судом встановлено, що квартира, розташована у спірному будинку, використовується для проживання відповідачем - [PERSON] . Вказана обставина не заперечується учасниками, підтверджується змістом судових рішень, ухвалених по спорах між сторонами. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У постанові Житомирського апеляційного суду від 25.08.2021 року серед встановлених обставин вказано про те, що [PERSON] проживає та прописаний у квартирі [ADDRESS] з 30.10.1993 року. Отже, заявлений спір, в підставу якого позивачем наочно покладається запит на поновлення порушених прав оперативного утримувача майна через усунення перешкод у його використанні, слід розглядати через призму пов`язаних із цим житлових прав особи, що оцінюється як заперечення такої особи на виселення з приміщення як місця постійного житлового призначення. У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу». Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі. За змістом ч.ч. 1-3 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. З врахуванням покладених законодавцем принципів судочинства, які, крім іншого, грунтуються на ознаках верховенства права , поваги до честі і гідності, рівності усіх учасників судового процесу, головним напрямком при вирішення наведеного спору залишається ухвалення справедливого рішення. Оцінка балансу інтересів учасників, справедливого «розподілу» тягаря виниклого спору здійснюється судом як з огляду на регулюючі відповідні правовідносини нормативні акти як певного фундаменту очікуваного запиту та заперечень, так і за іншими факторами: набуття матеріального інтересу на початку таких правовідносин, добросовісності поведінки протягом усього часу, зміни в економічній ситуації як об`єктивних умов, можливості досягнення результатів шляхом найменшої шкоди інтересам позивача та відповідача. Відповідно до ст. 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань. Розв`язання виниклого спору із дослідженням питань належного використання майна, управління яким здійснюється установою освіти, що, у свою чергу, не передбачало можливості будь-якого іншого використання, окрім як для забезпечення супроводження освітніх процесів, не може обмежуватись виключно тлумаченням приписів наведених вище вимог законодавства у сфері освіти, а повинно охоплювати оцінки значення спірного майна для особи в контексті забезпечення права на проживання. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. З досліджених по справі доказів слідує, що у спірне приміщення відповідач заселився з метою задоволення житлових потреб, є зареєстрованим за відповідною адресою з 1993 року. Строк, протягом якого відповідач фактично використовує приміщення для проживання, є довготривалим, при цьому, позивачем за первісним позовом не надано переконливих доказів на підтвердження надмірного тягаря у наведеному збалансованому за періодом часу становищі учасників, а також на доведення втрат як невиправданих саме на такому рівні, що обумовлюють необхідність впливу, суттєвого та чутливого за результатами наслідків. Сама по собі зміна підстав пред`явлення вимог про звільнення помешкання не усуває потребу їх оцінки як скерованих на виселення. Є необхідним звернути увагу, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 13.04.2000 року підтверджено право відповідача на проживання у квартирі будинку [ADDRESS] . З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні первісного позову про усунення перешкод у користуванні майном. З приводу зустрічного позову суд зазначає таке. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, регулюються положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV. Відповідно до п.9 ч.1 ст. 2 Закону України № 1952-IV реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру. У відповідності до ч.1 ст. 18 Закону України № 1952-IV (в редакції, чинній на час державної реєстрації прав, що є предметом розгляду) державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Згідно з ч.1 ст. 20 Закону України № 1952-IV (у відповідній редакції) заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. У разі якщо оригінали документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства. За змістом ст. 22 Закону України № 1952-IV (у відповідній редакції) документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Електронні документи, подані для проведення державної реєстрації прав, оформляються згідно з вимогами, встановленими цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства. Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом . Відповідальність за відповідність електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, оригіналам таких документів у паперовій формі у разі подання заяви в електронній формі несе особа, яка виготовила електронні копії документів. Положеннями ч.2 ст. 26 Закону України № 1952-IV (в редакції, чинній на час розгляду справи) у разі допущення технічної помилки (граматичної описки, друкарської, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися. У разі якщо після отримання заявником документів за результатами розгляду заяви виявлено технічну помилку, допущену під час внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права, обтяження речових прав, зокрема помилку у відомостях про суб`єкта речового права, обтяження, відомостях про речове право, обтяження, відомостях про нерухоме майно, у тому числі його технічних характеристиках, або якщо відбулося виправлення такої помилки в документах, що подавалися для державної реєстрації прав, або відбулася зміна адреси об`єкта нерухомого майна, такі помилки, відомості виправляються державним реєстратором на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, відомості, а у випадку, передбаченому пунктом 2 частини сьомої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України, його територіальних органів або на підставі рішення Міністерства юстиції України, його територіальних органів - державним реєстратором, яким допущено технічну помилку. Виправлення помилки, відомостей, що впливають на права третіх осіб, здійснюється державним реєстратором виключно за наявності згоди таких осіб або на підставі судового рішення. Досліджені у справі докази не виявляють ознак помилкового відтворення даних про об`єкт нерухомого майна під час державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, відомості про об`єкт нерухомого майна у чіткій відповідності відповідають опису та характеристиці, наведеній у правовстановлюючих документах, поданих для реєстрації речового права. З приводу зауважень позивача за зустрічним позовом про фактичне підтвердження судами права на використання приміщення з ознаками житлового, що, на думку учасника, виявляє необхідність внесення змін до реєстраційних даних, суд звертає увагу на відсутність порушення права особи в розрізі ініційованого ним питання. Право на проживання, на чому і зосереджено виниклий спір, підтверджувалось за сукупністю взаємопов`язаних даних як про підстави заселення родини, час проживання, фактичне використання приміщення з ознакою житлового. Саме за такими критеріями судом здобувались висновки про існуюче прав особи на продовження проживання у зайнятому приміщенні. За результатами вирішення виниклого спору наведений висновок повторно підтверджується. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Слід звернути увагу, що особа, яка звертається до суду з позовом, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів. При цьому, відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові. Приймаючи до уваги відсутність даних про порушене право позивача за зустрічним позовом в питанні державної реєстрації прав на об`єкт нерохомого майна будинок в цілому за адресою: [ADDRESS] , суд вважає необхідним відмовити також у задоволенні зустрічного позову.

Outcome: dismissed