Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 47 910,06 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на офіційному веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (navse.in.ua) у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність. Крім того, на веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг. 05.03.2025 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1521-9077 від 05.03.2025. Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А4188, для підписання Кредитного договору № 1521-9077 від 05.03.2025, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 12 900 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період 14 днів; знижена % ставка 0,90 % в день; стандартна % ставка 1,00 % в день; комісія 20,00% від суми кредиту за видачу кредиту. Також Додатковою угодою № 1 від 21.03.2025 кредитодавець та позичальник домовилися про надання додаткових коштів у кредит в сумі 1 300,00 грн. Також Додатковою угодою № 2 від 20.04.2025 кредитодавець та позичальник домовилися про надання додаткових коштів у кредит в сумі 1 600,00 грн. Відповідач всупереч умовам кредитного договору не повернула в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконала всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем. Станом на 21.10.2025 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить: 47 910,06 грн., що складається із заборгованості за кредитом 14 128,86 гривень; заборгованості за нарахованими процентами 26 023,20 гривень; заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України 7 758,00 гривень. На підставі вищевикладеного, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 47 910,06 грн. та судовий збір за подання позовної заяви. Ухвалою судді від 29.12.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями. 12.01.2026 від відповідача [PERSON] до суду надійшов Відзив на позовну заяву в якому з позовними вимогами не погоджується у заявленому та можливому до стягнення розмірі, з огляду на таке. 05.03.2025 між нею та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було укладено електронний договір споживчого кредиту. У межах зазначеного договору позивачем було перераховано на її банківський рахунок три суми грошових коштів, а саме: 12 900 грн., 1 300 грн. та 1 600 грн., що у сукупності становить 15 800 грн. та є фактично отриманим тілом кредиту. У процесі виконання зобов`язань за кредитним договором нею було здійснено три оплати на користь позивача, а саме: 2 722,05 грн., 6 236,15 грн., 793,09 грн., що у сукупності становить 9 751,29 грн. Факт здійснення зазначених оплат підтверджується скріншотами з особистого кабінету на сайті позивача, які містять інформацію про дати та суми платежів. Станом на дату звернення до суду точний та обґрунтований розмір заборгованості позивачем їй не повідомлявся. У її особистому кабінеті на сайті позивача відображається сума 47 910,06 грн., однак зазначена цифра: не підтверджена належним та зрозумілим розрахунком; не містить деталізації складових боргу; не дає можливості перевірити правові підстави її формування. З огляду на те, що нею фактично отримано 15 800 грн. та вже сплачено 9 751,29 грн., вказана сума є явно неспівмірною, економічно необґрунтованою та такою, що, ймовірно, сформована переважно за рахунок процентів і штрафних санкцій. Відповідно до принципів розумності, справедливості та добросовісності, а також до положень ст. 551 Цивільного кодексу України, суд має право зменшити розмір неустой ки у разі її надмірності. Обов`язок доведення розміру та правомірності заборгованості покладається на позивача, а всі сумніви щодо обсягу грошових вимог підлягають тлумаченню на користь відповідача. Просить: відмовити ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у задоволенні позовних вимог у частині стягнення необґрунтованих процентів та штрафних санкцій; у разі встановлення судом наявності заборгованості - визначити її розмір виключно з урахуванням фактично отриманої суми кредиту 15 800 грн. та здійснених нею оплат у розмірі 9 751,29 грн.; вирішити справу з дотриманням принципів справедливості та співмірності цивільно-правової відповідальності. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З аналізу позовних вимог ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та наданих письмових доказів судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобов`язань, а саме з договору кредиту, відповідно їх правове регулювання відбувається нормами Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України, а також Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Судом встановлено, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1521-9077 від 05.03.2025 на суму 12 900,00 грн. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 12 900 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період 14 днів; знижена % ставка 0,90 % в день; стандартна % ставка 1,00 % в день; комісія 20,00% від суми кредиту за видачу кредиту. Також Додатковою угодою № 1 від 21.03.2025 кредитодавець та позичальник домовилися про надання додаткових коштів у кредит в сумі 1 300,00 грн. Також Додатковою угодою № 2 від 20.04.2025 кредитодавець та позичальник домовилися про надання додаткових коштів у кредит в сумі 1 600,00 грн. Тобто, сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування за користування кредитними коштами (стаття 1048 ЦК України). Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. На підтвердження факту видачі кредиту, кредитодавець додає до позову документи, що підтверджують перерахування кредитних коштів. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» - зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до копії довідки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту № 1521-9077 від 05.03.2025, видача коштів [PERSON] у сумі 12 900 грн., 1 300 грн., 1 600 грн. здійснювалася за допомогою системи EasyPay шляхом перерахування на платіжну картку за № [NUMBER] . Судом також встановлено, що відповідачем у встановлений строк та відповідно до умов договору грошові зобов`язання за кредитним договором виконані не в повному обсязі. Як зазначає відповідач та не заперечується позивачем, [PERSON] було здійснено часткову сплату кредитних коштів, а саме: 2 722,05 грн., 6 236,15 грн., 793,09 грн., що у сукупності становить 9 751,29 грн. Станом на 21.10.2025 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить: 47 910,06 грн., що складається із заборгованості за кредитом 14 128,86 гривень; заборгованості за нарахованими процентами 26 023,20 гривень; заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України 7 758,00 гривень. Як визначено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. За приписами частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Доказів повного повернення несплаченої суми грошових коштів, або повідомлення про підстави неможливості погашення боргу відповідачем суду не надано. До того ж, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідачем до суду не надано власного розрахунку заборгованості на спростування доводів і розрахунку позивача або об`єктивних доказів про повне погашення заборгованості та її відсутності. За таких обставин, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню у розмірі 40 152,06 грн., що складається із заборгованості за кредитом 14 128,86 гривень; заборгованості за нарахованими процентами 26 023,20 гривень. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України на суму 7 758,00 грн. суд приходить до переконання про відмову ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в їх задоволенні, виходячи з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, яка розраховується у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, яка розраховується у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Отже, штраф і пеня є різновидами неустойки, які відрізняються тим, що розмір пені залежить від тривалості прострочення боржника, а штраф не залежить. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування уразі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). В Україні воєнний стан, введений в дію Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ, введений із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та неодноразово продовжено, станом на час розгляду справи воєнний стан триває. Враховуючи вимоги діючого законодавства, у суду відсутні підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості запроцентами річних на підставі ст. 625 ЦК України на суму 7 758,00 грн., тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial