Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Представник ТОВ «ФК ?ЄАПБ?» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що 11.06.2024 між ТОВ «ФК "Незалежні Фінанси?» та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 2884843, за умовами якого ТОВ «ФК "Незалежні Фінанси?» надало відповідачу кредит у розмірі 7000,00 грн шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача [NUMBER] , на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику у погоджений умовами договору строк. 30.10.2024 ТОВ «ФК ?Незалежні Фінанси?» та позивач уклали договір факторингу № 30102024, згідно якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором 2884843. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не сплачує. В зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сукупному розмірі 24100,72 грн, яка складається з наступного: 7000 грн заборгованість по кредиту; 11430,72 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 770 грн заборгованість за комісією за надання кредиту, 4900 грн сума заборгованості за неустойкою (пеня, штраф). Також просить стягнути судовий збір у розмірі 3028 грн. У судове засідання представник позивача не з`явилася, у прохальній частині позовної заяви просила проводити розгляд справи без її участі, також зазначила, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце, дату і час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку за зареєстрованою адресою проживання, проте до суду повернулися конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», відзиву на позовну заяву нею не подано. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши всі перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Суд установив, що 11.06.2024 між ТОВ «ФК ?Незалежні Фінанси?» та [PERSON] в електронній формі укладено договір про споживчий кредит № 2884843. Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «ФК ?Незалежні Фінанси?» надало відповідачу позику у розмірі 7000,00 грн шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) - № [NUMBER] , на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 1,15 % в день, а також комісію за надання кредиту у розмірі 805 грн. Строк кредиту (строк дії Договору) 345 днів. Факт перерахування позивачем грошових коштів у сумі 7000,00 грн на картковий рахунок відповідача підтверджено платіжним дорученням ТОВ «ФК ?Незалежні Фінанси?» від 11.06.2024 № 36812357. 30.10.2024 між ТОВ «ФК ?Незалежні Фінанси?» та ТОВ "«Фінансова компанія ?Європейська агенція з повернення боргів?» укладено договір факторингу № 30102024, згідно з яким ТОВ «ФК ?Незалежні Фінанси?» відступив права вимоги за грошовими зобов`язаннями, зазначеними в реєстрі боржників. Згідно реєстру від 30.10.2024 відступлено права вимоги за кредитним договором № 2884843 у розмірі заборгованості 24100,72 грн, з яких: 7000 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 11430,72 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 770 грн заборгованість за комісією за надання кредиту, 4900 грн сума заборгованості за неустойкою (пеня, штраф). В добровільному порядку [PERSON] виниклу заборгованість за договором № 2884843 не сплатила. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.509-510, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (ст.525, 625 ЦК України). Згідно із ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, що витікають з кредитних договорів, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Стаття ст.1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським Кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч.1 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Як встановлено матеріалами справи, у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов договору № 2884843 від 11.06.2024 виникла заборгованість станом на 30.10.2024 на загальну суму 24100,72 грн, з яких: 7000 грн заборгованість по кредиту; 11430,72 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 770 грн заборгованість за комісією за надання кредиту, 4900 грн сума заборгованості за неустойкою (пеня, штраф). Згідно із вимогами п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Воєнний стан, що триває введений в Україні із 24 лютого 2022 року, згідно Указу Президента України року № 64/2022 від 24.02.2022 та Закону України № 2102-IX від 24.02.2022. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ «ФК ЄАПБ» слід стягнути заборгованість в сумі 19200,72 грн, з яких: 7000 грн заборгованість по кредиту; 11430,72 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 770 грн заборгованість за комісією за надання кредиту. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 4900 грн неустойки задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать судовий збір, суд виходить з вимог ст.ст.133, 139, 141 ЦПК України, згідно яких такі витрати позивача, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача пропорційно до задоволеної частини позову. Позивач при подачі позову з ціною у 24100,72 грн сплатив судовий збір у розмірі 3028 грн. Зважаючи на часткове задоволення позову, а саме на 19200,72 грн, то сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2412,36 грн (19200,72 / 24100,72 х 3028). На підставі ст.ст.512, 514, 519, 526, 1048, 1054, 1056-1, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,

Outcome: partial