Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.11.2017 року розірвано шлюб між сторонами та рішенням суду від 13.11.2017 року по справі №500/3324/17 стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, суми аліментів, які стягуються з відповідача, недостатньо для утримання дитини. [PERSON] проходить службу за мобілізацією в ЗСУ. З огляду на викладене, просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з 1000,00 грн. на частки від всіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову, до досягнення дитиною повноліття, а саме, до [INFO] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового засідання сповіщена належним чином. Представник позивачки адвокат Романенко О.О. надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивачки, підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання сповіщений належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов від 11.12.2025 року, в якому вказала, що після розірвання шлюбу на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у справі №500/3323/17 від 13.11.2017 року, а також ухвалення рішення у справі №500/3324 від 13.11.2017 року про стягнення аліментів відповідач приймав участь у матеріальному утриманні дитини. Так, відповідачем систематично здійснювалися, до винесення судом ухвали про відкриття провадження у справі, на особистий картковий рахунок позивачки перекази коштів на утримання малолітньої дитини сторін - [PERSON] , [INFO] . Остання така виплата відбулася - 28.09.2025 року в розмірі 3 000 гривень. Протягом 2025 року відповідачем на утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] здійснювались регулярні виплати аліментів. З огляду на все вищевикладене, відповідач ні в якому разі не ухиляється від сплати аліментів на утримання спільного з позивачкою сина. Більше того, він є зацікавленим у забезпеченні належного рівня життя та гармонійного розвитку спільного з позивачкою сина, тому навіть за відсутності стабільного доходу та незалежно від розміру аліментів, визначеного рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у справі №500/3324/17, він здійснює виплати у різних сумах, відповідно до своїх можливостей у конкретний період часу. Така поведінка відповідача свідчить про його добросовісне ставлення до утримання дитини та підтверджує безпідставність тверджень про нібито неналежне виконання ним обов`язку щодо сплати аліментів. Станом на сьогодні всі виконавчі провадження щодо аліментних зобов`язань у реєстрі АСВП є завершеними. Так, відповідач є військовослужбовцем та проходить військову службу за контрактом у військовій частині № [NUMBER] у [ADDRESS] гвардії України з 17.07.2024 року до теперішнього часу. Він обіймає посаду навідника-оператора 3-го відділення 2- го взводу оперативного призначення 2-ї роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення. Проте, у відповідача немає стабільного доходу, а розмір заробітної плати кожного місяця є різним та залежить від наступних чинників: чи перебував відповідач на виконанні бойового завдання, тривалість виконання такого завдання, соціальні виплати тощо, які є характерними для військовослужбовців. Тобто, у відповідача дохід є нестабільним, та є різним протягом кожного місяця. А тому, він вважає за доцільне та обґрунтоване визначити розмір аліментів саме у твердій грошовій сумі в розмірі 7 000,00 гривень щомісячно. Такий підхід забезпечить стабільність у виконанні обов`язку щодо утримання дитини, уникнення подальших конфліктів між сторонами та передбачуваність у плануванні витрат на дитину. Позовна вимога про зміну способу стягнення аліментів із твердої грошової суми у розмірі 1 000,00 гривень на частку від доходу (1/4) є необґрунтованою з урахуванням наявних фактичних обставин. У зв`язку з особливостями військової служби відповідача, його щомісячний дохід є нестабільним і змінюється в залежності від обставин проходження служби. Визначення аліментів у частці від доходу в такому випадку може призвести до значних коливань у сумі виплат, що не сприятиме належному забезпеченню потреб дитини. З огляду на викладене, в інтересах дитини доцільно залишити аліменти у твердій грошовій формі в розмірі 7 000,00 грн щомісячно. Вказана сума є обґрунтованою, відповідає фінансовим можливостям відповідача та потребам дитини, і забезпечує належний рівень життя, розвитку та виховання дитини. Визначення аліментів у твердій грошовій сумі дозволить уникнути непорозумінь між сторонами в майбутньому, сприятиме стабільності виплат та забезпечить регулярне, гарантоване надходження коштів на утримання дитини позивачкою. Відповідно до вищезазначеного, відповідач вважає за необхідне визначити розмір аліментів саме у твердій грошовій сумі в розмірі 7 000 (семи тисяч) гривень, на утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи з дати набрання рішенням про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, до досягнення нею повноліття, тобто до [INFO] . Щодо зміни сімейного стану відповідача та перебування на його утриманні інших осіб зазначає, що відповідач, станом на сьогодні, змінив свій сімейний стан. Так, 22.11.2025 року відповідач уклав шлюб із [PERSON] , який був зареєстрований Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса), про що складно актовий запис за №365. На теперішній час дружина відповідача не перебуває у трудових відносинах (не має офіційного працевлаштування) та знаходиться на повному утриманні відповідача. Це створює додаткове фінансове навантаження на відповідача, оскільки одночасно з виконанням обов`язку утримання дитини, він змушений також повністю забезпечувати потреби своєї дружини. Таким чином, відповідач несе подвійний фінансовий тягар, що є об`єктивним чинником, який впливає на його загальне матеріальне становище. Врахування цієї обставини є важливим при вирішенні питання про розмір та спосіб стягнення аліментів. У разі задоволення позовних вимог у запропонованій формі, фінансове навантаження на Відповідача стане надмірним і може ускладнити виконання ним як обов`язку щодо забезпечення дитини, так і базових потреб його сім`ї. З огляду на зазначене, збереження аліментів у твердій грошовій сумі є більш обґрунтованим та збалансованим рішенням у цій ситуації. Щодо перешкод, які чинить позивачка відповідачу у спілкуванні та побаченнях із дитиною зазначено, що станом на сьогодні він фактично позбавлений можливості бачитися та спілкуватися зі своїм сином [PERSON] , [INFO] . Позивачка чинить систематичні перешкоди у здійсненні права відповідача на спілкування з дитиною та прийняття участі у її вихованні та розвитку. Зокрема, позивачка не відповідає на телефонні дзвінки та текстові повідомлення відповідача, ігнорує його спроби зв`язатися з дитиною, не узгоджує дату, час і місце зустрічей. Незважаючи на неодноразові звернення з боку відповідача з метою вирішення питання в досудовому порядку, позивачка не вживає жодних дій для забезпечення контакту батька з дитиною. У такий спосіб дитина позбавляється належного емоційного зв`язку з батьком, а відповідач можливості брати участь у її повсякденному житті, моральному та психоемоційному розвитку. Варто наголосити, що відповідач систематично бере участь у матеріальному утриманні дитини, що підтверджується документально. Найближчим часом відповідач має намір звернутися до суду з зустрічним позовом про встановлення графіку побачень з малолітнім сином, [PERSON] , [INFO] . З огляду на вказане, просить суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову до суду і до повноліття дитини відмовити, ухвалити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, в розмірі 7 000,00 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття та з подальшою індексацією суми з врахуванням індексу інфляції. 17.12.2025 року представник позивачки адвокат Романенко О.О. надала суду заперечення на відзив, в яких вказала, що позивачка не погоджується з викладеними у ньому доводами, вважає їх необґрунтованими, такими, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також практиці Європейського суду з прав людини, з огляду на таке. Відповідач у відзиві зазначає, що ним нібито систематично та добровільно здійснювалась сплата коштів на утримання дитини. Разом з тим, надані виписки підтверджують нерегулярність платежів; суми є різними та непередбачуваними; відсутній стабільний графік та гарантований розмір утримання. Добровільна допомога не може підміняти собою судовий механізм захисту прав дитини та не гарантує належного і стабільного матеріального забезпечення, що суперечить вимогам ст. 181, 182, 192 СК України. Щодо аргументів про військову службу та нестабільний дохід зазначає, що посилання відповідача на проходження військової служби та нестабільність доходу не може бути підставою для фіксації аліментів у твердій грошовій сумі, яка не корелює з реальним доходом платника. Навпаки, саме нестабільність доходу обґрунтовує доцільність стягнення аліментів у частці від доходу, що дозволяє автоматично враховувати зміну розміру грошового забезпечення та гарантує дитині справедливу частку від фактичних доходів батька. Стосовно доводів про зміну сімейного стану відповідача, зазначає, що відповідач посилається у відзиві на новий шлюб та необхідність утримання дружини, але відповідно до ст. 192 СК України, зміна сімейного стану платника аліментів не може бути підставою для погіршення матеріального становища дитини. Крім того, не надано жодного доказу непрацездатності дружини; не доведено існування юридичного обов`язку її утримання; новий шлюб є свідомим волевиявленням відповідача і не може перекладатися у вигляді фінансових ризиків на дитину. Щодо тверджень відповідача про перешкоди у спілкуванні з дитиною зазначає, що доводи відповідача щодо нібито чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною: не є предметом даного спору; не підтверджені жодними рішеннями суду чи висновками органів опіки; не можуть впливати на вирішення питання щодо способу стягнення аліментів. Просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Частиною 1 ст.274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Вислухавши представника відповідача, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з таких підстав. Згідно ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 20.08.2015 року (а.с.8). Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.11.2017 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] для утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , аліменти щомісячно у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень з подальшою індексацією згідно із законом до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15.06.2017 року до [INFO] на користь [PERSON] аліменти щомісяця в розмірі 500 грн. з 15.06.2017 року до 04.08.2018 року, та на користь держави судові витрати 640 грн. Рішення суду набрало чинності 29.11.2017 року. Згідно інформації АТ КБ «Приват Банк» протягом 2025 року відповідачем на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , здійснювались виплати аліментів: 22 січня 2025 року 3 000 грн; 12 лютого 2025 року 2 000 грн; 24 лютого 2025 року 3 000 грн; 23 березня 2025 року 2 000 грн; 22 квітня 2025 року 3 000 грн; 23 травня 2025 року 3 500 грн; 25 червня 2025 року 3 000 грн; 22 липня 2025 року 3 000 грн; 11 серпня 2025 року 500 грн; 12 серпня 2025 року 6 000 грн; 24 серпня 2025 року 1 000 грн; 28 вересня 2025 року 3 000 грн, що підтверджується виписками з банківського рахунку, відкритого на ім`я відповідача. За відомостями АСВП станом на 09.12.2025 року виконавчі провадження відносно [PERSON] завершені. Відповідно до довідки начальника відділення кадрової роботи [PERSON] є військовослужбовцем та проходить військову службу за контрактом у військової частині № [NUMBER] у [ADDRESS] гвардії України з 17.07.2024 року до теперішнього часу. Він обіймає посаду навідника-оператора 3-го відділення 2- го взводу оперативного призначення 2-ї роти оперативного призначення батальйону оперативного призначення. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області 22.11.2025 року, [PERSON] зареєстрував шлюб 22.11.2025 року з [PERSON] . Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 142 СК України передбачено, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, пов`язаних з обов`язком батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Як вбачається з матеріалів справи змінився матеріальний та сімейний стан платника аліментів. Належних доказів наявності на утриманні відповідача інших осіб та нотаріально посвідченого договору про врегулювання сторонами аліментних відносин суду не надано. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів») визначено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи вищевикладене, з огляду на встановлені судом обставини, аналізуючи надані суду докази, суд дійшов висновку, що визначений рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.11.2017 року спосіб стягнення аліментів необхідно змінити та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України»). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: partial