Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «ПЛК Груп», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , про розірвання договору та стягнення коштів в порядку захисту прав споживачів. Позовна заява обгрунтована наступним. 30 листопада 2021 року, [PERSON] укладено договір №01В301121 з ТОВ «ПЛК ГРУП», в особі [PERSON], про надання комплексу послуг з підбору, оформленню та доставці автомобіля в пункт призначення, за яким виконавець зобов`язався відповідно до Листа-замовлення «Замовника» забезпечити надання комплексу послуг по підбору, оформленню (у тому числі митному) та доставці автомобіля у пункт призначення, зазначений у листі замовленні, і видати його разом із супутніми документами на умовах договору прийняти та оплатити вартість автомобіля, а також вартість комплексу послуг наданих «Виконавцем», у тому числі супутніх. В Договорі про надання послуг з підбору та доставки автомобіля №01В301121 від 30.11.2021 року визначено Виконавцем ТОВ «ПЛК ГРУП» (ЄДРПОУ 42544772), та зазначено банківські реквізити виконавця: Рахунок [NUMBER] , Банк АТ «Альфа -банк», МФО 300346. Відповідно до п.п.5.1; 5.2. Договору, під час заповнення Листа-замовлення, замовник надає виконавцю завдаток в розрахунок платежів за комплекс послуг на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Розмір завдатку становить 400 доларів США у еквіваленті до гривні за офіційним курсом НБУ на день розрахунку. В разі якщо ставка на аукціоні становитиме більше, ніж 4000 (чотири) тисячі доларів США у еквіваленті до гривні за офіційним курсом НБУ на день розрахунку, то завдаток складає 10% від вартості максимальної ставки на аукціоні. Крім того, замовник повинен здійснити повну оплату вартості замовлених та супутніх послуг за вирахуванням завдатку у касу або на розрахунковий рахунок виконавця під час передачі замовнику автомобіля та супутніх документів (пункт 5.9). 01 грудня 2021 року між ТОВ «ПЛК ГРУП», в особі ФОП Лабунський Ю.М., та позивачем в м. Вінниці був складений Акт приймання-передачі грошових коштів в сумі 400 доларів США за надання послуг з підбору, оформлення та доставки автомобіля. 09 грудня 2021 року позивачу був виставлений рахунок-фактура №KR-20211029493-1 на придбання у продавця ЗАТ «PLC Grouр» автомобіля «Kia Sorento» на загальну суму 10913,00 доларів США, однак автомобіль та супутні документи не передані, відповідно до п.5.9 Договору. Згідно платіжного доручення від 10 грудня 2021 року позивач сплатив повну суму автомобіля в розмірі 10513,00 доларів США на рахунок ЗАТ «PLC Grouр» (м. Вільнюс, Литва, вул. Жіруліу, 10-201), інвойс №KR-20211029493-1, номер рахунку [NUMBER] . Зазначений автомобіль повинен був прибути до порту у лютому місяці 2022 року, проте починаючи з 23.02.2022 жодної інформації щодо доставки автомобіля від виконавця не надходило. Лише 14.03.2022 після неодноразових нагадувань та звернень до виконавця про статус автомобіля, з невідомих причин останній повідомив про повернення автомобіля до Кореї та необхідність оплати такого повернення у розмірі 1000 доларів США. Проте, жодного рахунку так і не було виставлено, як і не було повідомлено юридичні підстави повернення автомобіля та підтверджуючі документи необхідності його повернення, вартості послуг, як і підтверджуючих документів купівлі автомобіля, окрім інформації, яка відображається в особистому кабінеті на сайті відповідача щодо марки автомобіля, vin-коду та номеру лоту. В подальшому відповідач повідомив про наявність загального листа ТПП України від 28.02.2022 про засвідчення форс-мажорних обставин, яким, начебто обґрунтовував повернення авто до Кореї та неможливість виконання умов Договору. Проте, такий лист є загальним, міститься у публічному просторі та не стосується конкретно відповідача, посилаючись на форс-мажорні обставини, відповідач фактично відмовився від виконання укладеного між ними договору, чим порушив його умови. Погодження змін умов договору не було, жодна із запропонованих відповідачем пропозицій подальшого розвитку у форс-мажорній ситуації була неприйнятна. Жодних додаткових угод до Договору щодо зміни умов не укладалось та не узгоджувалось. Відповідач не довів форс-мажорні обставини, оскільки такі обставини засвідчуються виключно сертифікатом, а на сайті ТПП України 28 лютого 2022 року розміщено загальний офіційний лист, в якому зазначено, що його видано на підставі статтей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» та статуту ТПП України. Посилаючись на форс-мажорні обставини, як на підставу для звільнення від відповідальності, зацікавлена сторона повинна довести, в чому саме їх вплив в кожному конкретному випадку. Відповідно до п.8.2 Договору сторона, для якої створилася неможливість виконання прийнятих на себе зобов`язань, внаслідок дії форс-мажорних обставин, зобов`язана в письмовій формі повідомити іншу Сторону про час настання, можливу тривалість та вірогідну дату припинення дії даних обставин. Однак ТОВ «ПЛК ГРУП» умови договору не виконано, в зв`язку з чим я вимушений звернутись за захистом своїх прав до суду. Щодо форс-мажорних обставин зазначає наступне. Відповідно до листа-замовлення, який є додатком №1 до Договору про надання послуг з підбору та доставки автомобіля №01В301121 від 30.11.2021 [PERSON] замовив автомобіль марки «KIA Sorento»; вартість автомобіля за цим договором встановлено в доларах по курсу НБУ і орієнтовно складає (включає стандартні послуги, які містяться в п.3) до 10000,00 дол. США, що відповідає сумі 264427,00 грн. за офіційним курсом Національного банку України, встановленим на дату підписання договору; відповідно до умов 5.1 та 5.2 Договору; пунктом 5.10. Договору передбачено, що у разі зміни вартості автомобіля та супутніх послуг Виконавець погоджує цю зміну із Замовником. Замовник повинен здійснити доплату вартості за замолений автомобіль та супутні послуги в касу Виконавця протягом 1-го банківського дня після узгодження нової ціни за замовлений автомобіль та супутні послуги; 15 березня 2022 року відповідач повідомив позивачу про повернення судна, на якому перевозився призначений позивачу автомобіль, до Кореї через військові дії в Україні, і від позивача вимагалося сплатити вартість доставки (повернення) автомобіля в Корею; згодом відповідач запропонував позивачу врегулювати відносини за Договором шляхом реалізації одного з таких варіантів: 1) [PERSON] доплачує ТОВ «ПЛК Груп», окрім вже сплачених раніше коштів, додаткові витрати на доставку автомобіля, придбаного для нього; 2) надає згоду на реалізацію автомобіля у Республіці Корея і сума виручених коштів з відрахуванням фактичних витрат повертається [PERSON] ; 3) якщо не вчиняти ніяких дій - авто буде виставлене на продаж з метою покриття витрат на його транспортування і зберігання, а грошові кошти повернуті не будуть. 18 серпня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «ПЛК Груп» про розірвання Договору та стягнення коштів, оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання щодо доставки замовленого та попередньо оплаченого автомобіля. Вимоги в позові заявлені про розірвання Договору у зв`язку з істотними порушеннями другою стороною умов та зобов`язань (на підставі частини другої статті 651 ЦК України). Слід зазначити, що на час подання даної позовної заяви, в правоохоронних органах наявні 2 кримінальних провадження проти представників ТОВ «ПЛК ГРУП» та ФОП [PERSON] - кримінальне провадження №42021040000000164 за ч.1 ст.212 КК України за фактом ухилення від сплати податкових платежів до державного бюджету України службовими особами «ПЛК ГРУП» (лист слідчого управління головного управління національної поліції в Дніпропетровській області №2-Д-92Аз від 27.03.2024); - витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження №42024022110000352 від 28.06.2024 року, - ФОП [PERSON] 01.12.2021 року шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами в сумі 400 доларів США, які належали [PERSON] , чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 ККК України. Слід зазначити, що з Єдиного реєстру судових рішень вбачається, що Слідчим управлінням ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №42021040000000164 від 24.02.2021 за фактом умисного ухилення від сплати податкових платежів службовими особами ТОВ «ПЛК ГРУП» (ЄДРПОУ 42544772) в значному розмірі за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212 КК України. У вказаному кримінальному провадженні Офісом Генерального прокурора 26.01.2022 року визначено підслідність за слідчими слідчого управління Головного управління НП України в Дніпропетровській області, процесуальне керівництво здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою. Тобто ще до 24 лютого 2022 року ТОВ «ПЛК ГРУП» не виконувало свої договірні обов`язку по підбору та доставки автомобілів, і на даний час в провадження слідчих органів знаходиться більше сотні кримінальних проваджень щодо даного ТОВ. Щодо відповідача ФОП [PERSON] , то слід зазначити, що Статус фізичної особи-підприємця зареєстровано в Єдиному державному реєстрі 24.10.2018 року Номер запису: 21740000000063518; адреса: [ADDRESS] , телефон [NUMBER] ; Банківські реквізити: реєстраційний номер підприємства 8000376165. Види економічної діяльності: роздрібна торгівля з лотків на ринках. Тобто станом на день укладення договору про надання послуг з підбору на доставку автомобіля №01В301121 від 30.11.2021 року, [PERSON] , який зареєстрований 24.10.2018 року як ФОП, і мав вид економічної діяльності, як роздрібна торгівля з лотків на ринках, на підставі ліцензійного договору №01-Л, фактично шахрайським шляхом уклав договір зі мною про придбання автомобіля, при цьому, як виявилось, у [PERSON] відсутній договір з ТОВ «ПЛК ГРУП». З боку позивача, як сторони договору, виконані всі вимоги, перераховані грошові кошти, однак ТОВ «ПЛК ГРУП» наміру доставляти машину не мали. Крім того, Указом Президента України від 24 лютого 2022 №64 введено воєнний стан в Україні у зв`язку із російською агресією проти нашої держави. Тобто, ТОВ «ПЛК ГРУП» були обізнані про воєнний стан в Україні, разом з тим своєчасно не попередили про неможливість виконання договору на доставку автомобіля. Щодо посилань ТОВ «ПЛК ГРУП» на форс-мажорні обставини, звертає увагу на наступне. Так, форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (ч.1 ст.617 ЦК, ч.2 ст.218 Господарського кодексу України та ст.14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні»). Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести, а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним (п.38 постанови ВС від 21.07.2021 у справі №912/3323/20). Тобто, сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати. Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних. Разом з тим, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначає, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №926/2343/16, від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі №905/55/21). Сертифікат ТПП не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставини форс-мажору мають оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі №908/2287/17, від 21.07.2021 у справі №912/3323/20, від 25.11.2021 у справі №905/55/21) Постанова ВС від 07.06.2023 у справі №906/540/22. Торгово-промислова палата України листом від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 на підставі статей 14, 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких(-го) настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких(-го) стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). За повідомленням ДП «АМПУ» (Адміністрація морських портів України), і така обставина є загальновідомою, станом на 08:00 26 лютого 2022 року: вхід/вихід до портів Скадовськ, Херсон, Миколаїв, Ольвія, Одеса, Чорноморськ, Південний, БДністровськ, Ізмаїл, Рені, Усть - Дунайськ було закрито. Вказаний лист ТПП України адресований «Всім, кого це стосується», тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні. У постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі №910/8580/22 (що прийнята після подання касаційної скарги у даній справі) зазначено, що лист ТПП від 28.02.2022 є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Посилання на наявність обставин форс-мажору використовується стороною, яка позбавлена можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, для того, щоб уникнути застосування до неї негативних наслідків такого невиконання. Інша ж сторона договору може доводити лише невиконання/неналежне договору контрагентом, а не наявність у нього форс-мажорних обставин (як обставин, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання). Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору (постанови Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17, від 30.11.2021 у справі №913/785/17 та від 07.06.2023 у справі №906/540/22). Верховний Суд у постанові від 07.06.2023 у справі №906/540/22 наголосив на тому, що посилання на форс-мажор як на обставину, що звільняє від відповідальності за порушення договірних зобов`язань, є правом сторони, яка допустила таке порушення. Контрагент (кредитор) не повинен доводити існування форс-мажору у іншої сторони, якщо вона на це не посилалася. Контрагент (кредитор) має доводити факт порушення самого договірного зобов`язання боржником, а не причини, внаслідок яких це відбулося (форс-мажорні обставини). Постанова ВС від 13.09.2023 у справі №910/7679/22. Тобто, ТОВ «ПЛК ГРУП» зобов`язано довести наявність непереборної сили, яка порушила зобов`язана. Разом з тим, ТОВ «ПЛК ГРУП», укладаючи зі мною договір на поставку автомобіля з іншої держави, належним чином умисно не оформила договір зі своїм представником, в даному випадку з [PERSON] , маючи намір ухилитись від сплати податків на території України. Від імені ТОВ «ПЛК ГРУП» виступав в особі [PERSON], який, відповідно, не мав повноважень (права) укладати оскаржуваний договір. Тобто ТОВ «ПЛК ГРУП» посилатись на форс-мажорні обставини не вправі. Сторони не визначили в Договорі вплив існування форс-мажору на строках виконання зобов`язання. Як зазначалось раніше, відповідач не виконав Договір від 30 листопада 2021 року, цілі Договору щодо придбання автомобіля марки «KIA Sorento» вартістю до 10000,00 дол. США позивачем не досягнуті і він позбавлений того, на що розраховував при його укладенні. Щодо ухвалення рішення з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що набрало законної сили за тими самими вимогами, то слід зазначити, що 08 січня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №947/31700/20, провадження №61-175св23 (ЄДРСРУ №116149865) досліджував питання щодо закриття провадження у справі з підстав наявності судового рішення, яке набрало законної сили. 18.08.2022 року я, [PERSON] , звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до ТОВ «ПЛК Груп» про розірвання Договору та стягнення коштів, оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання щодо доставки замовленого та попередньо оплаченого автомобіля. 27.04.2023 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області по справі №128/1729/22 у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Постановою Вінницького апеляційного суду від 19.07.2023 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.04.2023 року у справі залишено без змін. Судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що відповідно до листа-замовлення, який є додатком №1 до Договору [PERSON] замовив автомобіль марки «KIA Sorento»; вартість автомобіля за цим договором встановлено в доларах по курсу НБУ і орієнтовно складає (включає стандартні послуги, які містяться в п. 3) до 10000,00 дол. США, що відповідає сумі 264427,00 грн за офіційним курсом Національного банку України, встановленим на дату підписання договору; [PERSON] сплатив 10513 дол. США, відповідно до умов 5.1 та 5.2 Договору; пунктом 5.10. Договору передбачено, що у разі зміни вартості автомобіля та супутніх послуг Виконавець погоджує цю зміну із Замовником. Замовник повинен здійснити доплату вартості за замолений автомобіль та супутні послуги в касу Виконавця протягом 1-го банківського дня після узгодження нової ціни за замовлений автомобіль та супутні послуги; 14 березня 2022 року відповідач повідомив позивачу про повернення судна, на якому перевозився призначений позивачу автомобіль, до Кореї через військові дії в Україні, і від позивача вимагалося сплатити вартість доставки (повернення) автомобіля в Корею; згодом відповідач запропонував позивачу врегулювати відносини за Договором шляхом реалізації одного з таких варіантів: 1) [PERSON] доплачує ТОВ «ПЛК Груп», окрім вже сплачених раніше коштів, додаткові витрати на доставку автомобіля, придбаного для нього, 2) надає згоду на реалізацію автомобіля у Республіці Корея і сума виручених коштів з відрахуванням фактичних витрат повертається [PERSON] ; 3) якщо не вчиняти ніяких дій - авто буде виставлене на продаж з метою покриття витрат на його транспортування і зберігання, а грошові кошти повернуті не будуть. Однак, суди першої та апеляційної інстанцій не звернули уваги, що [PERSON] заявив вимогу про розірвання Договору у зв`язку з його істотним порушенням другою стороною на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Тому, висновки судів стосовно невикористання ним договірних (позасудових) підстав дострокового розірвання Договору необґрунтовані (розірвання договору з ініціативи однієї із сторін, припинення дії договору у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин). Суди не врахували, що істотність порушення визначається виключно за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч.2 ст.651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. У статті 617 ЦК України містяться підстави звільнення (випадок, непереборна сила) саме від відповідальності за порушення зобов`язання, а не за виконання договірного зобов`язання. Сторони не визначили в Договорі вплив існування форс-мажору на строках виконання зобов`язання. Відповідач не виконав Договору від 30 листопада 2021 року, цілі Договору щодо придбання автомобіля марки «KIA Sorento» на загальну суму 10913,00 доларів США, (яка включає стандартні послуги, передбачені Договором) позивачем не досягнуті і він позбавлений того, на що розраховував при його укладенні. За таких обставин суди зробили помилковий висновок щодо відсутності істотного порушення ТОВ «ПЛК Груп» умов Договору, відповідно, і підстав для його розірвання. Судами у справі №128/1729/22 позичу відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення коштів як похідної вимоги від вимоги про розірвання Договору, обставин, необхідних для визначення наслідків розірвання цього договору, не встановили. Верховний Суд в своїй постанові від 25 квітня 2019 року у справі №540/406/19, від 22 травня 2019 року у справі №640/7778/18 (провадження №61-48585св18) зазначив, що закриття провадження у справі разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору (05 жовтня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №522/8873/22, провадження №61-8140св23 (ЄДРСРУ №114020959), тому є всі підстави для розгляду даного позову по суті. Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що відповідно до правових висновків викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 січня 2022 року у справі №904/3886/21, ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності; - форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом; - наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статтей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» шляхом видачі сертифіката. Пунктом 8.2 договору, укладеного між сторонами, визначено, що сторона, для якої створилася неможливість виконання прийнятих на себе зобов`язань, внаслідок дії форс-мажорних обставин, зобов`язана в письмовій формі повідомити іншу. Доказів такого повідомлення позивача відповідачем не надано. Проте, зі змісту, переписки, вбачається, що позивач не відмовився від своїх зобов`язань за договором, натомість запропонував інші умови (продаж автомобілю в Кореї та повернення частини грошових коштів), але й ці нові умови не виконав. За таких обставин у відповідача відсутні відповідні доводи щодо форс-мажору. Враховуючи викладене, позивач просив: розірвати Договір про надання послуг з підбору та доставки автомобіля від 19 листопада 2021 року №523Д191121, укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЛК Груп» (ЄДРПОУ 42544772); стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК Груп» (ЄДРПОУ 42544772, юридична адреса: проспект Дмитра Яворницького, буд. 3, офіс 33, м.Дніпро, 49005) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) грошові кошти в сумі відповідно до Договору про надання послуг з підбору та доставки автомобіля від 19 листопада 2021 року №523Д191121, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЛК Груп» в сумі 10513 доларів США. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Нестерук М.І. в судове засідання не з`явилися, представником позивача подано до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення суду в разі неявки відповідача в судове засідання (а.с. 92). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторони позивача, враховуючи що вони скористалися своїми процесуальними правами. Заяв та клопотань до суду не надходило. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області Васильєвої Т.Ю. від 30.04.2025 задоволено заяву про самовідвід, відведено головуючу суддю Васильєву Т.Ю. від розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] , матеріали справи передано для визначення іншого судді, відповідно до ст. 33 ЦПК України (а.с. 51). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2025, справу передано на розгляд судді Вінницького районного суду Вінницької обласі Шевчук Л.П. (а.с. 54). Ухвалою суду від 09.05.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] , розгляд якої вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 55). Ухвалою суду від 19.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 71). Представник відповідача ТОВ «ПЛК Груп» та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом на підставі досліджених письмових доказів встановлено наступні не оспорені факти та обставини. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторонами по справі 30.11.2021 було укладено договір про надання послуг з підбору та доставки автомобіля № 01В301121, за яким виконавець зобов`язується відповідно до Листа-замовлення замовника забезпечити надання комплексу послуг по підбору, оформленню (в тому числі митному) та доставці автомобіля в пункт призначення, зазначений в листі-замовлення, і видати його, а також супутні документи замовнику за Актом приймання-передачі автомобіля, а замовник зобов`язується на умовах даного договору прийняти та оплатити вартість автомобіля, а також вартість комплексу послуг, наданих виконавцем, та супутніх послуг (п. 2.1.). Характеристики та вартість транспортного засобу, що є предметом договірних відносин з замовником, фіксується виконавцем у листі-замовленні в день підписання договору (п. 2.2.). Вичерпний перелік таких послуг фіксується замовником у листі-замовлення в день підписання договору і є остаточним (п. 2.3.). Орієнтовна вартість автомобіля та комплексу послуг фіксується виконавцем у листі-замовлення у день підписання договору (п. 2.4.). Договором передбачено права та обов`язки сторін, порядок його виконання. Під час заповнення листа замовлення замовник видає виконавцю завдаток в рахунок платежів за комплекс послуг на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання (п. 5.1.). Розмір завдатку становить 400 доларів США у еквіваленті до гривні за офіційним курсом НБУ на день розрахунку (п. 5.2). Замовник повинен здійснити повну оплату вартості замовлених та супутніх послуг за вирахуванням завдатку в касу або на розрахунковий рахунок виконавця під час передачі замовнику автомобіля та супутніх документів (п. 5.9.). У випадку відмови замовника від виконання даного договору, виконавець не повертає змовнику завдаток, встановлений п. 5.1. договору. Виключення може бути, коли замовник відмовляється від виконання даного договору внаслідок грубого порушення виконавцем своїх зобов`язань за цим договором і такі порушення зобов`язань виконавцем за цим договором встановлені в судовому порядку (п. 6.2.) (а.с. 23-26). Окрім того, відповідно до п. 3.2.3. Договору виконавець має право на будь-які зміни тривалості та інших параметрів послуг, що входять до складу комплексу послуг за погодженням з замовником. В разі, якщо це пов`язано з необхідністю гарантування якості виконання послуг замовника, Виконавець має право в односторонньому порядку змінювати тривалість, маршрут доставки. Пунктом 5.10. Договору передбачено, що у разі зміни вартості автомобіля та супутніх послуг Виконавець погоджує цю зміну із Замовником. Замовник повинен здійснити доплату вартості за замолений автомобіль та супутні послуги в касу Виконавця протягом 1-го банківського дня після узгодження нової ціни за замовлений автомобіль та супутні послуги. В ході виконання Договору зміни відповідно до п. 4.5. Договору узгоджуються, серед іншого, засобами електронного зв`язку обома сторонами. Пунктом 6.1 Договору передбачено право замовника відмовитись від виконання даного Договору. Заява про відмову замовника від надання послуг в письмовій формі приймається виконавцем до виконання з дня отримання такої заяви. Відповідно до п. 9.2 Договору він може бути розірваний достроково з ініціативи однієї із сторін, але не раніше дати проведення усіх взаєморозрахунків. Згідно з пунктами 8.1., 8.2., 8.3. Договору сторони звільняються від майнової відповідальності за невиконання зобов`язань, передбачених Договором, при виникненні форс-мажорних обставин, а саме: повінь, землетрус, цунамі, епідемії й інші стихійні явища природи, що віднесені в даній місцевості до розряду стихійних; лісові пожежі, вибухи, страйк, саботаж; локаут, оголошена чи неоголошена війна, революція, масові безладдя, терористичні акти, аварії, інші непередбачені ситуації, що безпосередньо вплинули на виконання умов даного Договору; несприятливі погодні умови, що не є стихійними явищами, але які призводять до неможливості надання послуг в повному обсязі та належної якості, прийняття державними органами нормативних актів, що призвели до неможливості належного виконання сторонами зобов`язань, які вони взяли на себе відповідно до умов даного Договору. Відповідно до копії листа-замовлення (додаток № 1 до вищевказаного договору), сторонами погоджено параметри автомобіля, зокрема, марку «Kia», модель «Sportage», 2013-2014 року випуску, вартість автомобіля, комплекс наданих послуг, а саме: пошук та підбір, оформлення в країні продажу, митне оформлення на кордоні, митне оформлення на митниці призначення, державна реєстрація, сторони узгодили, що до комплексу послуг включено доставку автомобіля до України по окремим тарифам, вартість якої буде входити в кінцеву вартість автомобіля за цим договором. Вартість комплексу послуг за цим договором встановлено в доларах і складає 500 доларів США, що відповідає 13 700 грн за офіційним курсом НБУ, встановленим на дату підписання договору. Сума завдатка за цим договором встановлена в доларах і складає 400 доларів США, що відповідає 10 960 грн за офіційним курсом НБУ, встановленим на дату підписання договору (а.с. 27). Згідно копії акта приймання-передачі грошових коштів від 01.12.2021, відповідно до договору про надання послуг з підбору, оформленню та доставки автомобіля № 01В301221 замовник передав, а виконавець отримав грошові кошти у розмірі 11000 грн, що еквівалентно 400 доларів США за офіційним курсом НБУ на день розрахунку (а.с. 28). Відповідно до копії платіжного доручення від 10.12.2021, [PERSON] було сплачено 10 513 доларів США на користь UAB PLC Group, вул. Жіруліу 10-201, Вільнюс, за купівлю автомобіля, Інвойс KR-20211029493-1 (а.с. 29, 32). Згідно копії рахунку-фактури №KR-20211029493-1 від 09.12.2021, виставлено рахунок позивачу на придбання в продавця ЗАТ «PLC Group» (Литва, Вільнюс, вул. Гірулю, 10-201), автомобіля Kia Sorento на загальну суму 10 513 доларів США (а.с. 30). На а.с. 31 міститься копія Інвойс KR-20211029493-1 від 09.12.2021. Згідно копії вимоги [PERSON] до ТОВ «ПЛК Груп», позивач просив протягом 7 днів з дня отримання даної вимоги повернути замовнику кошти в сумі 10 513 доларів США, сплачених за придбання та доставку автомобіля, а також аукціонний збір, та 400 доларів США, сплачених за надання послуг за договором (а.с. 33). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Щодо позовної вимоги позивача про розірвання договору з підбору та доставки автомобіля суд зазначає наступне. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див., зокрема постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)). Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту (див. пункт 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17)). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (стаття 651 ЦК України). Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів (стаття 617 ЦК України). За загальним правилом зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша цієї статті). Про таку зміну або розірвання сторони вправі домовитися у будь-який час на свій розсуд, крім випадків, обумовлених договором або у законодавстві. Тоді як зміна чи розірвання договору у судовому порядку є, зокрема, юридичним наслідком істотного порушення зобов`язання іншою стороною (пункт 2 частини першої статті 611, абзац другий частини другої статті 651 ЦК України), тобто способом реагування та захисту права від такого порушення, яке вже відбулося. У кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Мова йде не лише про грошовий вираз зазначеної шкоди, але й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Співвідношення завданої порушенням договору шкоди із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення. Інакше кажучи, для застосування частини другої статті 651 ЦК України суд має встановити не лише наявність порушення договору, але й завдання цим порушенням шкоди (яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди), її розмір, а також те, чи дійсно суттєвою є різниця між тим, на що мала право розраховувати потерпіла сторона, укладаючи договір, і тим, що насправді вона змогла отримати (див. пункти 78, 82 - 83 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21)). Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України). Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати (див. пункти 116 - 120 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі №910/2861/18 (провадження №12-140гс19)). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 січня 2022 року у справі №904/3886/21, на яку є посилання у касаційній скарзі, вказано, що «ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності; - форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом; - наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» шляхом видачі сертифіката». За своєю сутністю цивільно-правова відповідальність означає виникнення у особи обов`язку майнового характеру, якого не було до вчинення правопорушення. У статті 617 ЦК України містяться підстави звільнення (випадок, непереборна сила) саме від відповідальності за порушення зобов`язання, а не за виконання договірного зобов`язання. Тому стаття 617 ЦК України не може бути застосована як підстава, що виключає виконання договірного зобов`язання (див. постанову Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 листопада 2018 року в справі №757/58385/16-ц (провадження №61-17601свп18)). Касаційний суд зауважує, що на рівні норм ЦК України законодавець не внормував застосування конструкції форс-мажору в цивільних відносинах. Традиційно в цивільних відносинах форс-мажор є договірною підставою звільнення від цивільно-правової відповідальності. Проте це не перешкоджає учасникам цивільного обороту врегулювати свої відносини з врахуванням принципу свободи договору. Очевидно, що за допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть регулювати, зокрема: застосування конструкції форс-мажору в своїх відносинах (на які випадки поширюється форс-мажор, які правові наслідки існування форс-мажору (наприклад, право на зміну чи розірвання договору); чим підтверджується форс-мажор; чи впливає існування форс-мажору на виконання цивільно-правового зобов`язання, яке виникло на підставі такого договору; як позначається існування форс-мажору на строках виконання цивільно-правового зобов`язання, яке виникло на підставі договору (див. постанову Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2024 року у справі №686/16312/22 (провадження №61-11710св23)). Відповідно до частини першої статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України. У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення. Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 ЦК України (див.: постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі №753/11000/14-ц (провадження №61-11сво17)). Тлумачення статті 6 ЦК України свідчить, що сторони мають право укладати договори, які не передбачені актами цивільного законодавства, за умови, що вони відповідають загальним засадам цивільного законодавства. Такі договори є непонайменованими, оскільки не визначені в актах законодавствах. Свої відносини в непонайменованих договорах сторони врегульовують на власний розсуд (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року в справі № 761/11589/16-ц (провадження №61-194св17)). У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18)). Усталеним як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади, згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі №180/1735/16-ц (61-18013сво18)). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2020 року у справі №537/4259/15-ц (провадження №61-592св20) зазначено, що «відповідно до частини четвертої статті 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. У пункті 3 частини третьої статті 1212 ЦК України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Тлумачення частини третьої статті 651, частини четвертої статті 653, пункту 3 частини третьої статті 1212 ЦК України свідчить, що якщо одна із сторін договору передала у власність іншій стороні певне майно (сплатила кошти) і судом встановлено порушення еквівалентності зустрічного надання внаслідок невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків однієї із сторін, сторона, що передала майно (сплатила кошти), має право вимагати повернення переданого іншій стороні в тій мірі, в якій це порушує погоджену сторонами еквівалентність зустрічного надання. Тобто, якщо сторона яка вчинила виконання, проте не отримала зустрічного надання в обсязі, який відповідає переданому майну (сплаченим коштам) і згодом відмовилася від договору, то вона може вимагати від сторони, яка порушила договір і не здійснила зустрічне надання, повернення майна (коштів) на підставі пункту 3 частини третьої статті 1212 ЦК України». Встановлені судом обставини та тлумачення змісту договору про надання послуг з підбору та доставки автомобіля №01В301121 від 31.11.2021 дозволяють зробити висновок про те, що між сторонами вчинено непонайменований договір. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Тлумачення положень статті 527 ЦК України свідчить, що кредитору дозволяється не приймати самостійно виконання зобов`язання у разі його переадресування, під яким розуміється уповноваження кредитором іншої особи на прийняття виконання від боржника, якщо така можливість передбачена договором, актом цивільного законодавства або ж випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Уповноважена кредитором особа приймає виконання (тобто вчиняє фактичні дії, зокрема щодо прийняття майна) без заміни кредитора, і всі правові наслідки настають для кредитора. Під уповноваженою особою слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження від кредитора на прийняття виконання обов`язку боржником або іншою особою. Такі повноваження можуть бути визначені, зокрема: у договорі між кредитором уповноваженою особою; у договорі між боржником та кредитором; кредитором у виданій ним довіреності (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі №757/46709/16-ц (провадження №61-8253св18)). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України). У даній справі судом встановлено, що відповідно до листа-замовлення, який є додатком № 1 до Договору, [PERSON] замовив автомобіль марки «KIA»; вартість автомобіля за цим договором встановлено в доларах по курсу НБУ і орієнтовно складає (включає стандартні послуги, які містяться в п. 3) до 15000,00 дол. США, що відповідає сумі 411000,00 грн за офіційним курсом Національного банку України, встановленим на дату підписання договору; [PERSON] сплатив 10513,00 дол. США відповідно до умов 5.1 та 5.2 Договору; пунктом 5.10. Договору передбачено, що у разі зміни вартості автомобіля та супутніх послуг Виконавець погоджує цю зміну із Замовником. Замовник повинен здійснити доплату вартості за замолений автомобіль та супутні послуги в касу Виконавця протягом 1- го банківського дня після узгодження нової ціни за замовлений автомобіль та супутні послуги; 14 березня 2022 року відповідач повідомив позивачу про повернення судна, на якому перевозився призначений позивачу автомобіль, до Кореї через військові дії в Україні, і від позивача вимагалося сплатити вартість доставки (повернення) автомобіля в Корею; 15 березня 2022 року відповідач запропонував позивачу варіант доставки придбаного автомобіля через Європу, на що було надано згоду. Однак станом на 20.07.2022 автомобіль замовнику доставлений не був, кошти сплачені за придбання автомобіля не повернуті. Внаслідок чого, позивач звернувся до відповідача із вимогою про повернення коштів, які позивачу не були повернуті. [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до ТОВ «ПЛК Груп» про розірвання Договору та стягнення коштів, оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання щодо доставки замовленого та попередньо оплаченого автомобіля. Позивач заявив вимогу про розірвання Договору у зв`язку з його істотним порушенням другою стороною на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Істотність порушення визначається виключно за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. У статті 617 ЦК України містяться підстави звільнення (випадок, непереборна сила) саме від відповідальності за порушення зобов`язання, а не за виконання договірного зобов`язання. Сторони не визначили в Договорі вплив існування форс-мажору на строках виконання зобов`язання. Відповідач не виконав Договору від 30 листопада 2021 року, цілі Договору щодо придбання автомобіля марки «KIA» вартістю до 15000,00 дол. США (яка включає стандартні послуги, передбачені Договором) позивачем не досягнуті і він позбавлений того, на що розраховував при його укладенні. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині розірвання оскаржуваного договору №01В301121 від 30.11.2021 підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення коштів суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до Договору про надання послуг з підбору та доставки автомобіля №01В301121, укладеного 30.11.2021 між ТОВ «ПЛК ГРУП» як виконавцем, з однієї сторони та [PERSON] як замовником, з другої сторони, виконавець зобов`язується відповідно до листа-замовлення забезпечити надання комплексу послуг по підбору, оформленню (в тому числі митному) та доставці автомобіля в пункт призначення, зазначений в листі-замовленні, і видати його, а також супутні документи замовнику за актом приймання-передачі автомобіля, а замовник зобов`язується на умовах даного договору прийняти та оплатити вартість автомобіля, а також вартість комплексу послуг, наданих виконавцем та супутніх послуг. Згідно з п. 2.1. договору, виконавець зобов`язується відповідно до листа-замовлення замовника забезпечити надання комплексу послуг по підбору, оформленню (в тому числі митному) та доставці автомобіля в пункт призначення, зазначений в Листі-замовлення, і видати його, а також супутні документи замовнику за Актом Приймання-передачі автомобіля (Додаток 2 до цього Договору), а замовник зобов`язується на умовах даного Договору прийняти та оплатити вартість автомобіля, а також вартість комплексу послуг, наданих виконавцем та супутніх послуг. Відповідно до п.п. 5.1; 5.2. Договору, під час заповнення Листа-замовлення, замовник видає виконавцю завдаток в розрахунок платежів за комплекс послуг на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Розмір завдатку становить 400 доларів США у еквіваленті до гривні за офіційним курсом на день розрахунку. В разі якщо ставка на аукціоні становитиме більше, ніж 4000 чотири) тисячі доларів США у еквіваленті до гривні за офіційним курсом НБУ на день розрахунку, то завдаток складає 10% від вартості максимальної ставки на аукціоні. Відповідно до Листа-замовлення Додаток №1 до Договору про надання послуг підбору, оформлення та доставки автомобіля №01В301121позивач як замовник, замовив автомобіль марки «KIA»; модель: SPORTAGE; роки випуску: 2013-2014, тип кузова: кросовер; колір: білий, сірий; вид палива: дизель; об`єм двигуна: 2.0; коробка передач: автомат; вартість автомобіля за цим договором встановлено в доларах по курсу НБУ і орієнтовно складає (включає стандартні послуги, які містяться в п.3): до 15000 доларів США, що відповідає сумі 411000,00 грн. за офіційним курсом Національного банку України, встановленим на дату підписання договору. Комплекс послуг включає оформлення в країні продажу, митне оформлення на кордоні, митне оформлення на митниці призначення, державну реєстрацію. Сторони узгодили, що до комплексу послуг включено доставку автомобіля до України по окремим тарифам, вартість якої буде входити в кінцеву вартість автомобіля за цим договором. Вартість комплексу послуг за цим Договором встановлено в доларах і складає 500 доларів США, що відповідає 13700 грн. за офіційним курсом НБУ, встановленим на дату підписання договору. Сума завдатку за цим Договором встановлено в доларах і складає: 400 доларів США, що відповідає 10960 грн. за офіційним курсом НБУ, встановленим на дату підписання договору. З метою виконання покладених на себе зобов`язань після підписання Договору, [PERSON] як замовник за сплатив ТзОВ «ПЛК Груп» 10531,00 дол. США за умовами 5.1 та 5.2 Договору. Відповідач свої договірні зобов`язання не виконав, автомобіль позивачу не доставлено. Відповідно до ч. 1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як визначено ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, оскільки позивач на виконання умов укладеного між сторонами договору сплатив відповідачу 10531,00 дол. США, тобто позивач належним чином виконав умови договору, а відповідач, отримавши кошти, не виконав взяті на себе зобов`язання за договором послуг №01В301121 від 30.11.2021, також враховуючи, що позов в частині стягнення коштів є похідною вимогою від вимоги про розірвання Договору, беручи до уваги те, що позовна вимога про розірвання Договору про надання послуг з підбору та доставки автомобіля №01В301121 від 30.11.2021 підлягає задоволенню, суд доходить висновку, що позовна вимога [PERSON] про стягнення коштів є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Суд звертає увагу, що перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18). Особливості звернення стягнення на кошти боржника та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження». Так, відповідно до частин першої-третьої цієї статті у разі якщо кошти боржника в іноземній валюті розміщені на рахунках, внесках або на зберіганні у банку чи іншій фінансовій установі, які мають право на продаж іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку, виконавець зобов`язує їх продати протягом семи робочих днів іноземну валюту в сумі, необхідній для погашення боргу. У разі якщо такі кошти розміщені в банку або іншій фінансовій установі, які не мають права на продаж іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку, виконавець зобов`язує їх перерахувати протягом семи робочих днів такі кошти до банку або іншої фінансової установи за вибором виконавця, що має таке право, для їх реалізації відповідно до частини першої цієї статті. У разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», судовий збір в розмірі 4390,26 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved