Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №1412-6816 від 23.06.2024 р. у розмірі 35 000,00 грн., а також судові витрати пов`язані з розглядом справи. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23.06.2024 року між сторонами за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використання технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1412-6816. Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор [NUMBER] , для підписання кредитного договору №1412-6816 від 23.06.2024 р., підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит у розмірі 7 000,00 грн., строк кредитування 3650 днів; базовий період 21 день; комісія за видачу кредиту 15,00% від суми кредиту, знижена % ставка 1,50 % в день; стандартна % ставка: 1.50% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення Договору, 1.18% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії Договору і до закінчення строку дії Договору або до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту. До теперішнього часу боржник свої зобов`язання не виконувала, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором станом на 10.09.2025 р. утворилась заборгованість у розмірі 42 231,00 грн., яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом 7 000,00 грн. та простроченої заборгованості за нарахованими процентами 34 181,00 грн., заборгованості по комісії за видачу кредиту 1 050,00 грн.. Разом тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 7 231,00 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 35 000,00 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом 7 000,00 грн. та простроченої заборгованості за нарахованими процентами 28 000,00 грн., а тому позивач просить суд стягнути не повну суму заборгованості а лише її частину. Ухвалою суду від 01.12.2026 р. провадження у зазначеній справі відкрито та постановлено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 18.12.2025 р. через систему «Електронний суд» відповідач подала відзив на позовну заяву, у якому вказала, що не погоджується із заявленими позовними вимогами в повному обсязі. Позивачем заявлено до стягнення суму, яка суттєво перевищує розмір фактично отриманих коштів, за рахунок нарахування відсотків, штрафів та пені, що є непропорційним, несправедливим та таким, що порушує принципи розумності та добросовісності. Відповідно до ст. 551 ЦК України просила суд зменшити розмір неустойки. 15.01.2026 р. через систему «Електронний суд» відповідач подала відзив на позовну заяву, у якому вказала, що не заперечує факт укладення кредитного договору та отримання грошових коштів, однак не погоджується з розміром заявлених до стягнення вимог, зокрема в частині штрафних санкцій, пені та нарахованих відсотків. Просила суд критично оцінити розмір нарахованих штрафних санкцій та застосувати положення чинного законодавства щодо їх зменшення. Окрім того просила у разі задоволення позову вирішити питання про розстрочку виконання рішення суду. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав клопотання про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в зв`язку з наступним. 23.06.2024 р. між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії №1412-6816. Договір підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (номер пароля) А9123 (а. с. 11-21). Відповідно до п. 2.2 кредитного договору, кредитодавець ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відкриває позичальнику [PERSON] кредитну лінію шляхом надання позичальнику грошових коштів (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому даним договором. Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А9123, для підписання кредитного договору №1412-6816 від 23.06.2024 р., підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 7 000,00 грн., строк кредитування 365 днів; базовий період 21 день; комісія за видачу кредиту 15,00% від суми кредиту, знижена % ставка 1,50 % в день; стандартна % ставка: 1.50% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення Договору, 1.18% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії Договору і до закінчення строку дії Договору або до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту. Дата повернення кредиту 22.06.2025 р.. З довідки про перерахування суми кредиту №1412-6816 від 23.06.2024 р. вбачається що [PERSON] відбулась видача (перерахування) коштів за допомогою системи LiqPay (а.с.22,23). Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач використала кредитні кошти, однак, умов договору не виконала і не борг не погасила, у результаті чого станом на 10.09.2025 р. утворилась заборгованість у розмірі 42 231,00 грн., яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом 7 000,00 грн. та простроченої заборгованості за нарахованими процентами 34 181,00 грн., заборгованості по комісії за видачу кредиту 1 050,00 грн. (а.с.24-34). Позивачем було прийнято рішення про можливість застосувати до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме, часткове списання заборгованості за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 7 231,00 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 35 000,00 грн.. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтями 3,6,203,626,627 ЦК України, визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтями 1054,1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Матеріалами справи встановлено, що оспорюваний договір укладений в електронній формі, окрім того відповідач визнала факт укладення даного договору. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, згідно з ч. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, згідно з ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Як вже зазначалося раніше, з матеріалів справи вбачається, що 23.06.2024 р. між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та фізичною особою [PERSON] за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено в електронній формі кредитний договір №1412-6816 від 23.06.2024 р.. На виконання зазначених вимог ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А9123, для підписання кредитного договору №1412-6816 від 23.06.2024 р., підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. На підтвердження укладання кредитного договору №1412-6816 з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» було надано електронний доказ в паперовій формі, підписаний одноразовим ідентифікатором «А9123». Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС в складі Верховного Суду від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19. Щодо посилань відповідача на не співмірність розміру відсотків із тілом кредиту суд зазначає наступне. Так, за умовами укладеного сторонами договору кредитної лінії від 23.06.2024 р. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надало [PERSON] суму кредиту 7 000,00 грн., а остання зобов`язувалася повернути гроші у повному обсязі протягом 365 днів до 22.06.2025 року. Факт укладання договору й отримання грошових коштів відповідачем не оспорюється. Пунктом 4.10 Кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступного ставкою: стандартна процентна ставка: 1.50% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення Договору, 1.18% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії Договору і до закінчення строку дії Договору або до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту. Заявлений строк користування кредитом, який складає 21 день і нараховані за цей період проценти в сумі 3 255,00 грн., на стягнення яких і погодився відповідач, згідно п. 2.3 кредитного договору №1412-6816 від 23.06.2024 р. є лише обраним позичальником строком користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою. За п. 4.2, 4.13 Кредитного договору, дата видачі кредиту: 23.06.2024 р., останній календарний день заявленого строку: 22.06.2025 р.. Заявлений строк користування кредитом складає 21 календарний день, з дня надання кредиту. Заявлений строк - це обраний позичальником в момент укладання цього Договору строк користування кредитом протягом якого може бути використано право користування Кредитом за Пільговою та/або Зниженою процентною ставкою. Відповідно до п. 2.3. кредитного договору №1412-6816 від 23.06.2024 для мінімізації загальних витрат Позичальника за кредитом Кредитодавець рекомендував Позичальнику здійснити повне погашення кредиту не пізніше останнього дня першого Базового періоду строку кредитування згідно розрахунку у вигляді таблиці, відображеній у договорі. За таких обставин, [PERSON] , підписуючи кредитний договір №1412-6816, усвідомлював, що сума отриманого кредиту складає 7 000 грн. і вказані кошти вона отримує строком на 21 календарний день. Окрім іншого, відповідачу повідомлено, що у разі непогашення заборгованості у строк, встановлений в договорі, тобто протягом 21 дня, розмір відсотків перераховуватиметься з процентної ставки в 1.50% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення Договору та 1.18% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії Договору і до закінчення строку дії Договору або до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту. Орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом складатиме 42 231,00 грн. та включає в себе суму кредиту та комісію з процентами за користування кредитом у розмірі 35 231,00 грн. Такі умови договору та правила надання кредиту не позбавляли [PERSON] права на дострокове повернення кредиту зі сплатою процентів за фактичний час користування кредитом. Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, згідно яких позичальника було повідомлено, зокрема, що у разі надання позичальнику кредиту, остання за договором споживчого кредитування зобов`язана буде сплачувати відсотки, розмір та порядок нарахування яких визначено в договорі, з яким [PERSON] ознайомилася та без будь-яких заперечень підписала в електронному вигляді. Суд відхиляє доводи відповідача, що встановлений кредитним договором розмір відсотків є несправедливим та порушує принцип добросовісності, оскільки відповідач мала можливість не вступати у кредитні відносини, якщо вважала умови несправедливими, але натомість погодила їх, підписавши договір без застережень. Крім того, відповідач не скористалася своїм правом на відмову від договору протягом 14 днів, що підтверджує її згоду з усіма умовами. Суд відхиляє доводи відповідача про зменшення розміру неустойки, оскільки як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, жодних нарахувань штрафних санкцій, включаючи неустойку, позивачем не здійснювалося. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. [PERSON] не надала жодного доказу на підтвердження того, що вона належним чином виконує грошові зобов`язання за кредитним договором. Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних позивачем обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку, що кредитний договір №1412-6816 від 23.06.2024 р. укладений у спосіб, визначений чинним законодавством та матеріалами справи безспірно стверджується дійсність грошової вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» по стягненню заборгованості, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором, з урахуванням програми лояльності в розмірі 35 000,00 грн. підлягають до задоволення. Відповідач у відзиві посилаючись на неможливість погашення заборгованості перед позивачем через скрутний фінансовий стан, просить розстрочити виконання рішення суду. Разом з тим, порядок розстрочки виконання рішення суду передбачений статтею 435 ЦПК України, відповідно до ч. 1 якої за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. За таких обставин, чинним законодавством України не передбачена можливість розстрочки виконання рішення суду до набрання ним законної сили. Таким чином, заява сторони відповідача про розстрочку виконання рішення суду, не підлягає розгляду. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн., оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved