Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

28.05.2025 року представник позивача, адвокат Марку О.В. звернулася в суд з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування Єланецької селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що 03.09.2010 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу з 2024 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом з позивачем. Протягом тривалого часу відповідачка не приймає ніякої участі у вихованні, навчанні, розвитку та утриманні своїх дітей, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідачка не має постійного місця проживання, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями. Вказані фактори вказують на те, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а тому просила суд позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач в судовому засіданні пояснив, що в шлюбі з відповідачкою у нього народилось двоє дітей: [PERSON] , 2011 року народження і [PERSON] , 2016 року народження. В 2023 році вони розірвали шлюб, після чого відповідачка разом зі старшим сином [PERSON] виїхала на постійне місце проживання в іншу місцевість. Там відповідачка тримала сина в жахливих умовах, не надавала при цьому спілкуватися з ним навіть по телефону. Разом зі своїм останнім чоловіком відповідачка систематично зловживала спиртними напоями, після яких вчиняли сварки та бійки, а тим часом сина виставляли з житла і він вимушений був годинами, незважаючи на погоду та пору року, знаходитись на вулиці. Також сина систематично примушували красти товари в магазинах. В 2024 році син таємно від матері зателефонував до його сестри і попросив забрати його від неї. З того часу він проживає разом з синами в с. Возсіятське. Утриманням та вихованням дітей займається він. Його мати і сестра надають йому допомогу в цьому. Відповідачка ніяким чином не піклується про дітей, жодного разу вона їх не навідувала, не спілкується з ними, не приймає участі в їх вихованні та утриманні. Таке відношення до дітей він розцінює як свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків, а тому просив позбавити її батьківських прав у відношенні дітей. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, з підстав вказаних в позовній заяві, просила задовольнити його повністю. Відповідачка у судові засідання не з`явилася, до суду направила відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що з позовними вимогами вона не погоджується, вважає їх безпідставними та такими, що не відповідають вимогам законодавства. Зазначила про відсутність у її діях злісного ухилення від виконання батьківських обов`язків. Вона намагалася підтримувати контакт з дітьми, приїжджала за місцем їх проживання та зверталася до позивача з проханням надати можливість бачитися з дітьми. Проте, позивач систематично перешкоджав її спілкуванню з дітьми. З січня 2025 року у неї виникла заборгованість зі сплати аліментів, причиною стало об`єктивне погіршення її матеріального становища. Посилаючись на викладене, просила суд відмовити у задоволенні позову. Представник органу опіки та піклування Єланецької селищної ради Вознесенського району Миколаївської області у судове засідання не з`явилася, до суду надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , затверджений рішенням виконавчого комітету Єланецької селищної ради від 20.08.2025 року № 187. Вислухавши позивача, його представника, свідків, думку неповнолітніх дітей, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Так, декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Положеннями ст. 3 Конвенції про права дитини (ратифікована Україною 27.02.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 164 СК України передбачено вичерпний перелік обставин, за яких матір або батька може бути позбавлено батьківських прав щодо усіх дітей або когось з них. Батьки можуть бути позбавленні батьківських прав у разі, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом статті 164 СК України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (пункт 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"). Згідно ст. 150 СК України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 03.09.2010 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Возсіятської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, актовий запис № 3. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 05.06.2023 року шлюб між сторонами розірвано. 08.02.2024 року рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області визначено місце проживання [PERSON] із батьком [PERSON] 21.01.2025 року судовим наказом Єланецького районного суду Миколаївської області стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09.01.2025 року і до досягнення дітьми повноліття. 05.03.2025 року першим відділом ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 77389498 про стягнення з відповідачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Станом на 09.05.2025 року за відповідачкою рахується заборгованість зі сплати аліментів у сумі 25132,50 грн. З матеріалів справи слідує, що відповідачка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 28.12.2023 року знята з реєстрації. Діти [PERSON] та [PERSON] з 2024 року проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . У ході розгляду справи по суті встановлено, що за весь час проживання дітей з батьком, відповідачка жодного разу їх не відвідала, не цікавилася їх життям та здоров`ям, навчанням, не надавала матеріальної допомоги, не сплачувала аліменти на їх утримання. Із матеріалів справи слідує, що на даний час відповідачка проживає в Баштанському районі Миколаївської області. З квітня 2025 року по теперішній час працює продавцем продовольчих товарів в ФОП [PERSON] і отримала з червня 2025 року по листопад 2025 року заробітну плату в розмірі 15452,00 грн. 17.01.2026 року сплатила в рахунок аліментів 1000 грн. Між тим, відповідачка не виявляє бажання повернути дітей до себе, не створила умов для їх належного проживання, не займається їх вихованням, не проявляє до них материнської турботи, не цікавиться, не турбується про їх фізичний і духовний розвиток, не сплачує щомісячно аліменти на утримання дітей, не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, висновком органу опіки та піклування Єланецької селищної ради від 20.08.2025 року прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за ухилення від виконання батьківських обов`язків. Із пояснень допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] слідує, що діти проживають разом з батьком, відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей, не займається їх вихованням та утриманням, не піклується про них, не проявляє материнської турботи, зловживає алкогольними напоями. Неповнолітня дитина [PERSON] , думка якої була заслухана в судовому засіданні, пояснив, що він погоджується з вказаним позовом. Зазначив, що в період проживання разом з матір`ю та вітчимом його постійно ображали нецензурними словами, примушували жебракувати, красти. Їх сім`я проживала за рахунок крадіжок. Мати з вітчимом постійно зловживали алкогольними напоями, потім сварилися. Його в цей час виганяли з будинку і він до пізньої ночі бродяжив по вулицях села. Він майже весь час перебував голодний, їв 1 раз в день. Мобільний телефон у нього мати забрала, з батьком зв`язку не було. Через деякий час, він зв`язався з батьком і повідомив про вказані обставини, батько з тіткою приїхали і таємно від матері його забрали проживати разом з батьком. До матері він більше не повернеться, проживати з нею на даний час не бажає. Неповнолітня дитина [PERSON] суду пояснив, що не заперечує проти задоволення позову, пояснив, що в період проживання разом з матір`ю, вона часто його била. Вказані фактори як кожен окремо, так і в сукупності, перебувають в причинному зв`язку з винною поведінкою відповідачки і розцінюються судом як ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітніх дітей. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Згідно судової практики Європейського суду з прав людини, між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків (справа "Хант проти України", п. 54). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дітей. Суд враховує, що відповідачка не приділяє уваги вихованню, навчанню та розвитку своїх дітей, не піклується про їхній фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не спілкується з ними, не займається їх вихованням, не створила умов для проживання дітей у сім`ї, що негативно впливає на розвиток дітей. При вирішенні справи суд приходить до висновку, що така поведінка відповідачки є зразком байдужого, зневажливого ставлення до поняття сім`ї та людей, з якими вони перебувають у родинному зв`язку. З огляду на викладене, з метою захисту інтересів дітей, суд прийшов до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved