Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

19 серпня 2025 року адвокат Віхерко Н.О. в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] , загальною площею 77,3 кв.м., житловою площею 48,0 кв.м. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 16 квітня 1992 року, на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . З метою приватизації земельної ділянки для обслуговування вказаного будинку [PERSON] звернувся до державного реєстратора щодо проведення реєстраційних дій та внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію його права власності на належний йому житловий будинок, однак державним реєстратором йому було відмовлено, оскільки з умов договору купівлі-продажу від 16 квітня 1992 року неможливо визначити, що є предметом договору, а саме об`єкт нерухомого майна (житловий будинок чи квартира). Тому [PERSON] змушений звернутися до суду для захисту своїх прав. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 серпня 2025 року було відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 23 жовтня 2025 року ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області у даній справі було закрито підготовче провадження та призначено справи до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, однак подав до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи здійснити без її участі, позовні вимоги просить задовольнитиґ Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, якою просить розгляд справи здійснити без участі позивача та його представника, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, однак подала до суду заяву, якою просить розгляд справи здійснити без її участі, не заперечує проти задоволення позову. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно договору від 16 квітня 1992 року зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій за №11, посвідченого нотаріально винкомом Стацьківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, [PERSON] є власником житлового будинку побудованого в 1974 року з господарськими будівлями, що знаходиться в с.Стецьки. Згідно довідки №35-10/41 від 18.07.2022 року, судом встановлено, що житловий будинок [PERSON] , знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідно до відповіді №471 від 25.09.2025 року КП «БТІ Старкостянтинівської міської ради» повідомило, що інвентаризаційна справа на домоволодіння за адресою [ADDRESS] , в матеріалах архів, який був переданий КП «БТІ Старкостянтинівської міської ради» відповідно до рішення міської ради від 28.05.2021 року №15/5/VIII «Про реорганізацію комунального підприємства «Старокостянтинівське бюро технічної інвентаризації Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області» шляхом приєднання до комунального підприємства «Старокостянтинівське міське бюро технічної інвентаризації», відсутні. Згідно рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій №66837571 від 20 березня 2023 року, державним реєстратором прав на нерухоме майно Гаврилюк М. було відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою у зв`язку із тим, що зі змісту договору не можливо визначити що є предметом договору, а саме об`єктом нерухомого майна, а також розмір частки. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За приписами ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зіст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд, дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб. Обраний позивачем спосіб захисту права - визнання права власності є ефективним, право позивача та підлягає захисту, оскільки іншого порядку визнання права власності в даному випадку не існує, тому позов необхідно задовольнити. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд

Outcome: approved