Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У квітні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал») Столітній М.М. за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовував тим, що 7 березня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі ТОВ «Лінеура Україна») та [PERSON] уклали договір №4451500 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 3 500 грн зі сплатою 99 923,40% річних та з кінцевим терміном повернення 1 березня 2025 року. У порушення умов вказаного договору, [PERSON] зобов`язання не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка складається із: 3 500 грн заборгованості за кредитом, 19 387,50 грн заборгованості за процентами та заборгованості за процентами нарахованої в межах строку кредитування позивачем 11 112,50 грн. 25 жовтня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» уклали договір факторингу №25/10/2024, за умовами якого право вимоги за договором №4451500 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 7 березня 2024 року перейшло до позивача, що підтверджується витягом з реєстру боржників від 25 жовтня 2024 року. Вважаючи себе кредитором за договором №4451500 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 7 березня 2024 року, боржником за яким є відповідач, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» просило стягнути з відповідача: заборгованість за цим договором в сумі 34 000 грн, з яких: заборгованість за кредитом 3 500 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом 19 387,50 грн, а також заборгованість за процентами нарахованої новим кредитором в межах строку договору 11 112,50 грн; 2 422,40 грн у відшкодування витрат зі сплати судового збору, 10 000 грн на відшкодування витрат, понесених позивачем на професійну (правничу) допомогу. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Відповідно до довідки Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 15 квітня 2025 року [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS] . Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 24 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; справу призначено до розгляду на 29 травня 2025 року о 09 год 00 хв. Цією ж ухвалою витребувано у Акціонерного товариства «Ощадбанк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] , а також підтвердження факту зарахування коштів 7 березня 2024 року на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ «Ощадбанк» за ініціативою ТОВ «Лінеура Україна» (код ЄДРПОУ 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення». 29 травня 2025 року розгляд справи відкладено до 1 жовтня 2015 року 11 год 00 хв у зв`язку з ненадходженням до суду запитуваної інформації, а також у зв`язку з неявкою сторін. 15 липня 2025 року на виконання ухвали від 29 травня 2025 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» направило на адресу суду лист, в якому зазначено, що банк надає наявну запитувану інформацію; до листа долучено CD-R-46/12/17/2025. 1 жовтня та 20 листопада 2025 року розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі; справу призначено до розгляду на 28 січня 2026 року о 13 год 30 хв. В позові міститься клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому зазначено, що проти ухвалення заочного рішення позивач не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, направлені йому судові повістки повернулися до суду не врученими з причин «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд враховує, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 13 січня 2020 року у справі № 910/22873/17 та від 14 серпня 2020 року у справі № 904/2584/19). Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18). Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (частина перша статті 280 ЦПК України). Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи з ухваленням заочного рішення. Стислий виклад позиції інших учасників справи Відзив на позовну заяву та заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Встановлені судом фактичні обставини справи Судом встановлено, що 7 березня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] уклали договір №4451500 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого, відповідачу надано кредит (грошові кошти) в розмірі 3 500 грн, а відповідач зобов`язувався одержати кредит і повернути його разом з процентними та виконати інші обов`язки передбачені договором. Зі змісту договору №4451500 про надання коштів на умовах споживчого кредиту суд встановив такі погоджені сторонами договору умови: строк кредитування становить 360 днів з дня підписання договору (пункт 1.3); стандартна процентна ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом стосується в межах всього строку кредиту (пункт 1.4); орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк кредитування 99 923,40% річних (пункт 1.5); товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківську рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу № [NUMBER] (пункт 2.1). Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення ТОВ «УПР» від 1 листопада 2024 року 7 березня 2024 року о 15 год 32 хв на карту № [NUMBER] зараховано 3 500 грн. [PERSON] зобов`язання не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка складається із: 3 500 грн заборгованості за кредитом, 19 387,50 грн заборгованості за процентами та заборгованості за процентами нарахованої в межах строку кредитування позивачем 11 112,50 грн. 25 жовтня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» уклали договір факторингу №25/10/2024, за умовами якого право вимоги за договором №4451500 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 7 березня 2024 року перейшло до позивача, що підтверджується витягом з реєстру боржників від 25 жовтня 2024 року. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Вивчивши матеріали цивільної справи та надавши оцінку поданим доказам, суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України). За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У справі, яка розглядається, суд встановив що: 7 березня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] уклали договір №4451500 про надання коштів на умовах споживчого кредиту; [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складається із: 3 500 грн заборгованості за кредитом, 19 387,50 грн заборгованості за процентами та заборгованості за процентами нарахованої в межах строку кредитування позивачем 11 112,50 грн; надані позивачем докази підтверджують факт отримання кредитних коштів [PERSON] ; право вимоги за кредитним договором набуло ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» за договором факторингу; [PERSON] не спростував належними та допустимими доказами розмір заборгованості за кредитним договором та правильність розрахунку цієї заборгованості. З урахуванням викладеного, позивачем доведено існування між сторонами кредитних прав та зобов`язань, тобто підтверджено факт отримання позичальником кредитних коштів. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені. Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми боргу за кредитом, заборгованості за процентами за користування кредитом. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Статтею 141 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» підлягають стягненню 2 422,40 грн у відшкодування судового збору, сплаченого позивачем за пред`явлення позову. Разом з тим, у позові представник просив стягнути з відповідача кошти у відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу. Понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджується: договором № 10/12-2024 про надання правової (правничої) допомоги від 10 грудня 2024 року, укладеним адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»; ордером на надання правничої допомоги серії АІ № 1852762 від 21 березня 2025 року, який підтверджує повноваження адвоката Столітнього М.М. на представництво інтересів ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» в Рокитнянському районному суді Київської області; рахунком на оплату за замовленням на загальну суму 10 000 грн. Відповідач будь-яких заперечень щодо розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу не заявляв. За відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, у суду відсутні правові підстави для зменшення належно підтвердженого розміру таких витрат з власної ініціативи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 2 грудня 2020 року у справі № 676/5537/19). Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати зі сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved