Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Волинський національний університет імені Лесі Українки 01 липня 2025 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання освітніх послуг та судових витрат. Позовні вимоги не змінювалися, не уточнювалися і не доповнювалися. Позивач в своєму позові та з представником посилаються на те, що наказом Волинського національного університету імені Лесі Українки від 20 жовтня 2023 року № 87-С(з) на підставі правил прийому до Волинського національного університету імені Лесі Українки у 2023 році та рішення приймальної комісії від 20 жовтня 2023 року протокол № 74, з 23 жовтня 2023 року [PERSON] було зараховано до складу студентів 1 курсу факультету іноземної філології другого (магістерського) рівня вищої освіти денної форми здобуття освіти за спеціальністю 035.043 «Філологія (германські мови та літератури (переклад включно), перша - німецька)» освітньо-професійної програми «Мова і література (німецька). Переклад» за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб. 24 жовтня 2023 року між ВНУ імені Лесі Українки та [PERSON] було укладено Договір про надання освітніх послуг № 87(ФІФ)2023с/маг (Договір), згідно якого Виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника надати Одержувачу освітню послугу за спеціальністю 035.043 «Філологія (германські мови та літератури (переклад включно), перша - німецька)» освітньо-професійної програми «Мова і література (німецька). Переклад». Як зазначено в п.п. 1 п. 14. Договору вартість освітньої послуги за 2023/2024 навчальний рік становить З0 500 грн.. Разом з тим, з абзацу 3 п. 15. Договору вбачається, що Здобувач вносить оплату у безготівковій формі на розрахунковий рахунок Університету щомісяця. Відповідно до цього пункту Здобувач повинен внести перший платіж не пізніше 10 днів з дати видачі наказу про зарахування, у розмірі 3 050. 00 грн (три тисячі п`ятдесят гривень. 00 копійок), а за наступні місяці 2023/2024 навчального року в такому ж розмірі, - до 25 числа за місяць, який передує звітному. За наступні місяці наступних навчальних років, до 25 числа за місяць, який передує звітному, у розмірі визначеному у підпунктах п. 14 на відповідний навчальний рік згідно розрахунків ЗВО. [PERSON] взятих на себе зобов`язань по Договору не виконала, в т.ч. і в частині оплати за надану освітню послугу в щомісячному розмірі по 3 050 грн. Наказом від 05 грудня 2023 року № 346/с [PERSON] було відраховано зі складу студентів 1 курсу групи Нім-53М факультету іноземної філології спеціальності 035.043 «Філологія (германські мови та літератури (переклад включно), перша - німецька)» освітньо-професійної програми «Мова і література (німецька). Переклад» денної форми здобуття освіти за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб за власним бажанням, що підтверджено заявою [PERSON] № 913 від 05 грудня 2023 року. Отже, відповідач у справі навчався в ЗВО у період із 23 жовтня 2023 року по 05 грудня 2023 року. Тому, [PERSON] мала б оплатити навчання за повні місяці вересень - листопад по 3 050 грн., та пропорційну суму за 5 днів місяця грудня, що становить 492 грн (3050/31 дн. х 5 дн.). Отже, за спірний період належна сума до оплати за навчання становила 9 642.00 грн. (дев`ять тисяч шістсот сорок дві гривні, 00 коп.). Пунктом 17 Договору передбачено, що у разі невиконання чи неналежного виконання зобов`язань цього Договору сторони несуть відповідальність згідно із законодавством і цим Договором. Пунктом 19 вищезгаданого Договору визначено, що за несвоєчасну оплату освітніх послуг Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі 0.5 % несплаченої суми за кожний день прострочення. Таким чином, за зобов`язаннями, визначеними Договором в частині оплати відповідачем, розмір пені становить 25 985.19 грн.. У зв`язку з продовженням воєнного стану, введеного від 24 лютого 2022 року, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, Виконавець, враховуючи визначенні пунктом 6 ч. 1 ст. З ЦК України: принципи добросовісності, справедливості, розумності та з урахуванням того, що розмір пені за спірний період значно перевищує розмір тіла заборгованості за договором надання послуг, вважає за можливе стягнути пеню в розмірі 50% від тіла заборгованості, що становить 4 821.00 коп.. Розмір 3% річних від про строченої суми становить 426.36 грн., а розмір інфляційних витрат становить 1 694.38 грн. Враховуючи вищевикладене, на думку позивача, загальна сума заборгованості відповідача становить: - 9 642 грн. - заборгованість за надану освітню послугу; 4 821 грн. - пеня згідно п. 18 Договору; 426.36 грн. - 3% річних згідно ст. 625 ЦК України; 1 694.38 грн. - інфляційні витрати згідно ст. 625 ЦК України. Разом: 16 583.74 грн.. На виконання вимог ст. 175 ЦПК України позивачем вживалися заходи досудового врегулювання спору шляхом надіслання претензії № 03-24/01/191 від 19 січня 2024 року, відповідачка відповіла частковим погашенням боргу. Отже, послуга відповідачем фактично отримана і використана на навчання, але в оговорений термін гроші позивачу згідно укладеного договору відповідач в повній сумі не сплатив, на прохання позивача добровільно вирішити спір відповідач не відповів нічого, частково задовольнивши вимогу претензії на суму 9 728 грн., решта залишилася своєчасно не погашеною. Часткова несвоєчасна оплата не скасовує вимог позову, збитки вже завдані. Позивачу завдана шкода. Позивач прохав стягнути з відповідача на його вказаний борг з передбаченими договором сторін і законом та санкціями, втратами: стягнути з [PERSON] на користь ВНУ імені Лесі Українки борг у сумі 6 855.74 грн, що складається з: 9 642 грн. - заборгованість за надану освітню послугу (за мінусом сплаченої суми); 4 821 грн. - пеня згідно п. 18 Договору; 426.36 грн. - 3% річних згідно ст. 625 ЦК України; 1 694.38 грн. - інфляційні витрати згідно ст. 625 ЦК України, а також стягнути з відповідачки на користь ВНУ імені Лесі Українки судовий збір в розмірі 3 028 грн., задовольнивши позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] не погодилася з позовними вимогами, при укладанні договору університет фактично не ознайомив її зі всіма умовами і правилами навчання та оплати і повернення коштів, з боргом і задоволенням позову не згодна, оскільки сума за навчання оплачена, не заперечувала проти розгляду справи за її відсутністю. Правом надання відзиву на позов не скористалася. Причини її та/або представника неявки в судове засідання судом визнаються не поважними, оцінюються судом як спосіб затягування розгляду справи і недобросовісне виконання своїх процесуальних прав та обов`язків, оскільки таке намагання і перенесення слухання справи було вже неодноразово, доказів на підтвердження причини відсутності в засіданні сторона відповідача не надавала (з урахуванням зазначеного, відношення сторін до своїх процесуальних прав та обов`язків і тривалості розгляду справи, суд вважає, що чергова заява про перенесення слухання справи і відсутність відповідача не перешкоджає розгляду справи). Незалежно від явки чи неявки представника відповідача сама особа в судове засідання не з`явилася без поважних причин і навіть не повідомила суд про причини неявки в судове засідання. Отже, суд вважає можливим розгляд справи на підставі наявних матеріалів і доказів. При цьому суд звертає увагу на вимоги статті 121 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи. При цьому слід керувався саме зазначеним, а не наявністю чи відсутністю права, що підлягає захисту, наявністю іншого спору, що начебто може перешкоджати вирішенню цієї справи. Таким чином, суд вважає можливим слухання справи за відсутності вказаного відповідача відповідно до ст. 223 ЦПК України. З`ясувавши позицію сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що наказом Волинського національного університету імені Лесі Українки від 20 жовтня 2023 року № 87-С(з) на підставі правил прийому до Волинського національного університету імені Лесі Українки у 2023 році та рішення приймальної комісії від 20 жовтня 2023 року протокол № 74, з 23 жовтня 2023 року [PERSON] було зараховано до складу студентів 1 курсу факультету іноземної філології другого (магістерського) рівня вищої освіти денної форми здобуття освіти за спеціальністю 035.043 «Філологія (германські мови та літератури (переклад включно), перша - німецька)» освітньо-професійної програми «Мова і література (німецька). Переклад» за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб. 24 жовтня 2023 року між Волинським національним університетом імені Лесі Українки та [PERSON] було укладено Договір про надання освітніх послуг № 87(ФІФ)2023с/маг (Договір), згідно якого Виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника надати Одержувачу освітню послугу за спеціальністю 035.043 «Філологія (германські мови та літератури (переклад включно), перша - німецька)» освітньо - професійної програми «Мова і література (німецька). Переклад». Згідно п.п.2 п. 6. Договору ЗВО зобов`язався здійснювати навчання Здобувача на рівні стандартів вищої освіти відповідно до ліцензійних умов провадження освітньої діяльності та інших вимог законодавства. Виконавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі, забезпечивши належні умови для навчання та надавши освітню послугу Нарівні стандартів вищої освіти відповідно до ліцензійних умов провадження освітньої діяльності та інших вимог законодавства. Згідно п. 13. Договору розмір плати за навчання у ЗВО у повному обсязі встановлюється в національній валюті, при цьому ЗВО має право змінювати розмір плати за навчання не частіше одного разу на рік і не більше як на офіційно визначений рівень інфляції за попередній календарний рік з обов`язковим інформуванням про це Здобувача, (в тому числі шляхом розміщення відповідних оголошень на сайті ЗВО). Як зазначено в п.п. 1 п. 14. Договору вартість освітньої послуги за 2023/2024 навчальний рік становить З0 500 грн. (тридцять тисяч п`ятсот гривень. 00 копійок). Разом з тим, з абзацу 3 п. 15. Договору вбачається, що Здобувач вносить оплату у безготівковій формі на розрахунковий рахунок Університету щомісяця. Відповідно до цього пункту Здобувач повинен внести перший платіж не пізніше 10 днів з дати видачі наказу про зарахування, у розмірі 3 050. 00 грн (три тисячі п`ятдесят гривень. 00 копійок), а за наступні місяці 2023/2024 навчального року в такому ж розмірі, - до 25 числа за місяць, який передує звітному. За наступні місяці наступних навчальних років, до 25 числа за місяць, який передує звітному, у розмірі визначеному у підпунктах п. 14 на відповідний навчальний рік згідно розрахунків ЗВО. [PERSON] взятих на себе зобов`язань по Договору не виконала, в т.ч. і в частині оплати за надану освітню послугу в щомісячному розмірі по 3 050 грн.. Наказом від 05 грудня 2023 року № 346/с [PERSON] було відраховано зі складу студентів 1 курсу групи Нім-53М факультету іноземної філології спеціальності 035.043 «Філологія (германські мови та літератури (переклад включно), перша - німецька)» освітньо-професійної програми «Мова і література (німецька). Переклад» денної форми здобуття освіти за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб за власним бажанням, що підтверджено заявою [PERSON] № 913 від 05 грудня 2023 року. Як вбачається із вищевказаного, відповідач у справі навчався в ЗВО у період із 23 жовтня 2023 року по 05 грудня 2023 року. Тому, [PERSON] мала б оплатити навчання за повні місяці вересень - листопад по 3 050 грн., та пропорційну суму за 5 днів місяця грудня, що становить 492 грн (3050/31 дн. х 5 дн.). Отже, за спірний період належна сума до оплати за навчання становила 9 642.00 грн. (дев`ять тисяч шістсот сорок дві гривні, 00 коп.). Пунктом 17 Договору передбачено, що у разі невиконання чи неналежного виконання зобов`язань цього Договору сторони несуть відповідальність згідно із законодавством і цим Договором. Пунктом 19 вищезгаданого Договору визначено, що за несвоєчасну оплату освітніх послуг Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі 0.5 % несплаченої суми за кожний день прострочення. Таким чином, за зобов`язаннями, визначеними Договором в частині оплати відповідачем, розмір пені становить 25 985.19 грн (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять грн. 19 коп.), що підтверджується відповідним розрахунком, який додається. У зв`язку з продовженням воєнного стану, введеного від 24 лютого 2022 року, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, Виконавець, враховуючи визначенні пунктом 6 ч. 1 ст. З ЦК України: принципи добросовісності, справедливості, розумності та з урахуванням того, що розмір пені за спірний період значно перевищує розмір тіла заборгованості за договором надання послуг, вважає за можливе стягнути пеню в розмірі 50% від тіла заборгованості, що становить 4 821.00 коп. (чотири тисячі вісімсот двадцять одна гри., 00 коп.). Як зазначено у ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, розмір 3% річних від простроченої суми становить 426.36 грн (чотириста двадцять шість гривень 36 коп.), а розмір інфляційних витрат становить 1 694.38 грн (одна тисяча шістсот дев`яносто чотири грн. 38 коп.), що підтверджується відповідними розрахунками, які додаються до позову. Враховуючи вищевикладене, позивач при подачі позову стверджує, що загальна сума заборгованості відповідача становить: - 9 642 грн. - заборгованість за надану освітню послугу; 4 821 грн. - пеня згідно п. 18 Договору; 426.36 грн. - 3% річних згідно ст. 625 ЦК України; 1 694.38 грн. - інфляційні витрати згідно ст. 625 ЦК України. Разом: 16 583.74 грн (шістнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят три гривні, 74 копійок). Позивачем вживалися заходи досудового врегулювання спору шляхом надіслання претензії № 03-24/01/191 від 19 січня 2024 року, відповідачка відповіла частковим погашенням боргу. Отже, послуга відповідачем фактично отримана і використані на навчання, але в оговорений термін гроші позивачу згідно укладеного договору відповідач в повній сумі не сплатив, на прохання позивача добровільно вирішити спір відповідач не відповів нічого, частково задовольнивши вимогу претензії на суму 9 728 грн., решта залишилася не погашеною. Часткова несвоєчасна оплата не скасовує вимог позову, збитки вже завдані. Позивачу завдані збитки, шкода. Після звернення позивача до суду відповідач так і не повернув всю вказану суму боргу. Звернення до правоохоронних органів ні до чого не призвели, в добровільному порядку спір не вирішено і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду. Суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню з наступних підстав. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду а також: усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом з`ясовано, що дійсно наказом Волинського національного університету імені Лесі Українки від 20 жовтня 2023 року № 87-С(з) на підставі правил прийому до Волинського національного університету імені Лесі Українки у 2023 році та рішення приймальної комісії від 20 жовтня 2023 року протокол № 74, з 23 жовтня 2023 року [PERSON] було зараховано до складу студентів 1 курсу факультету іноземної філології другого (магістерського) рівня вищої освіти денної форми здобуття освіти за спеціальністю 035.043 «Філологія (германські мови та літератури (переклад включно), перша - німецька)» освітньо-професійної програми «Мова і література (німецька). Переклад» за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб. 24 жовтня 2023 року між Волинським національним університетом імені Лесі Українки та [PERSON] було укладено Договір про надання освітніх послуг № 87(ФІФ)2023с/маг (Договір), згідно якого Виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника надати Одержувачу освітню послугу за спеціальністю 035.043 «Філологія (германські мови та літератури (переклад включно), перша - німецька)» освітньо - професійної програми «Мова і література (німецька). Переклад». Зазначений правочин укладено зі згоди і за домовленістю з відповідачем та він відповідає вимогам Цивільного кодексу України щодо свободи договору (статті 3, 627 ЦК України). Згідно статті 63 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у закладах вищої освіти, зобов`язані дотримуватися вимог законодавства, статуту та правил внутрішнього розпорядку закладу вищої освіти, виконувати вимоги з охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, протипожежної безпеки, передбачені відповідними правилами та інструкціями, виконувати вимоги освітньої (наукової) програми (індивідуального навчального плану (за наявності), дотримуючись академічної доброчесності, та досягати визначених для відповідного рівня вищої освіти результатів навчання. Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язуєтьск за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідач добровільно підписуючи угоду про підготовку фахівця з вищою освітою, погодився з його умовами, погодився відшкодувати вартість навчання у разі несвоєчасної несплати коштів і інш.. Згідно п.п.2 п. 6. Договору ЗВО зобов`язався здійснювати навчання Здобувача на рівні стандартів вищої освіти відповідно до ліцензійних умов провадження освітньої діяльності та інших вимог законодавства. Виконавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі, забезпечивши належні умови для навчання та надавши освітню послугу Нарівні стандартів вищої освіти відповідно до ліцензійних умов провадження освітньої діяльності та інших вимог законодавства. Згідно п. 13. Договору розмір плати за навчання у ЗВО у повному обсязі встановлюється в національній валюті, при цьому ЗВО має право змінювати розмір плати за навчання не частіше одного разу на рік і не більше як на офіційно визначений рівень інфляції за попередній календарний рік з обов`язковим інформуванням про це Здобувача, (в тому числі шляхом розміщення відповідних оголошень на сайті ЗВО). Як зазначено в п.п. 1 п. 14. Договору вартість освітньої послуги за 2023/2024 навчальний рік становить З0 500 грн. (тридцять тисяч п`ятсот гривень. 00 копійок). Разом з тим, з абзацу 3 п. 15. Договору вбачається, що Здобувач вносить оплату у безготівковій формі на розрахунковий рахунок Університету щомісяця. Відповідно до цього пункту Здобувач повинен внести перший платіж не пізніше 10 днів з дати видачі наказу про зарахування, у розмірі 3 050. 00 грн (три тисячі п`ятдесят гривень. 00 копійок), а за наступні місяці 2023/2024 навчального року в такому ж розмірі, - до 25 числа за місяць, який передує звітному. За наступні місяці наступних навчальних років, до 25 числа за місяць, який передує звітному, у розмірі визначеному у підпунктах п. 14 на відповідний навчальний рік згідно розрахунків ЗВО. [PERSON] взятих на себе зобов`язань по Договору не виконала, в т.ч. і в частині оплати за надану освітню послугу в щомісячному розмірі по 3 050 грн. Наказом від 05 грудня 2023 року № 346/с [PERSON] було відраховано зі складу студентів 1 курсу групи Нім-53М факультету іноземної філології спеціальності 035.043 «Філологія (германські мови та літератури (переклад включно), перша - німецька)» освітньо-професійної програми «Мова і література (німецька). Переклад» денної форми здобуття освіти за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб за власним бажанням, що підтверджено заявою [PERSON] № 913 від 05 грудня 2023 року. Як вбачається із вищевказаного, відповідач у справі навчався в ЗВО у період із 23 жовтня 2023 року по 05 грудня 2023 року. Тому, [PERSON] мала б оплатити навчання за повні місяці вересень - листопад по 3 050 грн., та пропорційну суму за 5 днів місяця грудня, що становить 492 грн (3050/31 дн. х 5 дн.). Отже, за спірний період належна сума до оплати за навчання становила 9 642.00 грн. (дев`ять тисяч шістсот сорок дві гривні, 00 коп.). Пунктом 17 Договору передбачено, що у разі невиконання чи неналежного виконання зобов`язань цього Договору сторони несуть відповідальність згідно із законодавством і цим Договором. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавствам за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інші вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частина 1 ст. 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 611 цього Кодексу встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Пунктом 19 вищезгаданого Договору визначено, що за несвоєчасну оплату освітніх послуг Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі 0.5 % несплаченої суми за кожний день прострочення. Таким чином, за зобов`язаннями, визначеними Договором в частині оплати відповідачем, розмір пені становить 25 985.19 грн (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять грн. 19 коп.), що підтверджується відповідним розрахунком, який додається. У зв`язку з продовженням воєнного стану, введеного від 24 лютого 2022 року, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, Виконавець, враховуючи визначенні пунктом 6 ч. 1 ст. З ЦК України принципи добросовісності, справедливості, розумності та з урахуванням того, що розмір пені за спірний період значно перевищує розмір тіла заборгованості за договором надання послуг, вважає за можливе стягнути пеню в розмірі 50% від тіла заборгованості, що становить 4 821.00 коп. (чотири тисячі вісімсот двадцять одна гри. 00 коп.). Як зазначено у ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним: грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, розмір 3% річних від простроченої суми становить 426.36 грн (чотириста двадцять шість гривень 36 коп.), а розмір інфляційних витрат становить 1 694.38 грн (одна тисяча шістсот дев`яносто чотири грн. 38 коп.), що підтверджується відповідними розрахунками, які додаються до позову. Враховуючи вищевикладене, загальна сума заборгованості відповідача становить: - 9 642 грн. - заборгованість за надану освітню послугу; 4 821 грн. - пеня згідно п. 18 Договору; 426.36 грн. - 3% річних згідно ст. 625 ЦК України; 1 694.38 грн. - інфляційні витрати згідно ст. 625 ЦК України. Разом: 16 583.74 грн (шістнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят три гривні, 74 копійок). На виконання вимог ст. 175 ЦПК України позивачем вживалися заходи досудового врегулювання спору шляхом надіслання претензії № 03-24/01/191 від 19 січня 2024 року, відповідачка відповіла частковим погашенням боргу. Отже, послуга відповідачем фактично отримана і використані на навчання, але в оговорений термін гроші позивачу згідно укладеного договору відповідач в повній сумі не сплатив, на прохання позивача добровільно вирішити спір відповідач не відповів нічого, частково задовольнивши вимогу претензії на суму 9 728 грн., решта залишилася не погашеною. Позивачу завдана шкода. Позивач прохав стягнути з відповідача на його вказаний борг з передбаченими договором сторін і законом та санкціями, втратами за мінусом частково сплаченої вже після подачі позову суми. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Частиною 1 статті 638 ПК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором Згідно з п. 1 ч. 6 ст. 73 Закону України «Про вищу освіту» розмір плати за весь навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, включаючи виготовлення документу про освіту та додатка до нього, а також порядок оплати освітньої послуги (разово, щороку, щосеместрово, щомісяця) встановлюються в договорі (контракті), що укладається між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов`язання щодо її оплати. Відповідно до ч. 2 ст. 903 ЦК України у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором чи законом. Розмір судових витрат складається зі сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви підтверджується платіжним дорученням. Розрахунок суми заборгованості станом на день звернення до суду обгрунтовано і надано. Відповідач є стороною цього укладеного сторонами договору - замовником освітньої послуги. Університет має право вимагати від відповідача своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановленому цим договором; відповідач зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених цим договором; цим договором встановлена загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання. Водночас, відповідачем обов`язок зі сплати відповідних коштів не виконано. Домовленістю сторін встановлено, що цей договір розривається у тому числі у разі відрахування студента з Університету згідно із законодавством. Розірвання договору в цьому випадку носить позапроцесуальний характер та не потребує звернення Університету до суду. Відрахування студента не звільняє відповідача від обов`язку оплатити освітню послугу, спожиту студентом протягом указаного навчального семестру. Крім того, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань цього договору сторони несуть відповідальність згідно із законом та цим договором, за несвоєчасну оплату освітніх послуг за кожен день прострочення перерахування указаних коштів відповідач сплачує Університету пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України. Абзац перший частини першої статті 530 Цивільного кодексу України вказує, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Суд приймає до уваги також і ті обставини, що свої зобов`язання про надання освітніх послуг позивач виконав повністю, термін повернення грошей закінчився, відповідач в добровільному порядку грошей не сплачує в повному обсязі до теперішнього часу. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином неправомірними діями відповідача, пов`язаними з не сплатою, фактично використанням коштів позивача було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи (відповідача). Згiдно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр. Тобто, відповідач повинен довести, що його дiями не було порушено його права або права позивача. Однак, жодних доказiв відповідачем до суду не надано. Вiдповiдно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-які домовленості і зобов`язання стосовно відповідача по незаконним (з точки зору відповідача) діям відносно нього по сумі боргу та строку її повернення, предмета спору, а відповідач цього не довів, твердження відповідача про наявність будь-яких інших зобов`язань стосовно позовних вимог є припущенням. Згідно до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України «Межі здійснення цивільних прав»: не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням частково сплаченої суми. Відповідно до п. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 7 ЦК України за звичаєм ділового обороту ризик покладається на ту сторону в правочині, яка має невиконані зобов`язання по відношенню до іншої сторони правочину (ст. 526 ЦК України). Оспорюваним кредитним договором обов`язок по поверненню суми кредиту покладається на позичальника, тож валютні ризики несе позичальник як сторона, яка має невиконані зобов`язання за кредитним договором. Відповідач свідомо звернувся до позивача з метою отримання вказаних освітніх послуг та згідно умов договору підтвердив, що повністю розуміє всі умови договору, свої права та обов`язки за договором і погоджується з ними. Зміна обставин, на які може посилатися відповідач ніяким чином не пов`язана з умовами виконання договору. Позивач свої зобов`язання по договору виконав, позичальник, в свою чергу, отримав те, на що розраховував - грошові кошти для своїх потреб. Відсутність у позичальника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання у розумінні вимог статті 617 ЦК України. А стаття 625 ЦК України прямо вказує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, оскільки це прямо передбачено статтею 629 ЦК України. Не може суд прийняти до уваги незгоду відповідача з певними положеннями позову, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджена. Позовні вимоги не уточнювалися, зустрічні вимоги не заявлено. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір, отже вказаний судовий збір також потрібно стягнути з відповідача. При таких обставинах суд вважає можливим позовну заяву задовольнити та стягнути з урахуванням закону з відповідача [PERSON] на користь ВНУ імені Лесі Українки борг у сумі 6 855.74 грн, що складається з: 9 642 грн. - заборгованість за надану освітню послугу (за мінусом сплаченої суми 9 728 грн.); 4 821 грн. - пеня згідно п. 18 Договору; 426.36 грн. - 3% річних згідно ст. 625 ЦК України; 1 694.38 грн. - інфляційні витрати згідно ст. 625 ЦК України, а також стягнути з відповідачки на користь ВНУ імені Лесі Українки судовий збір в розмірі 3 028 грн. Таким чином, викладені позивачем обставини знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, переконливих доказів на спростування позиції позивача відповідач суду не надав, позовна заява ґрунтується на законі та підлягає задоволенню в повному не погашеному обсязі боргу. На підставі викладеного,

Outcome: approved