Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначає, що 06.10.2011 року між ПАТ АТ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №153/2011-Р. Умовами кредитного договору були передбачені наступні істотні умови кредитування: сума кредиту 91 200,00 грн., процентна ставка за користування кредитом 15,2% річних, за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 20,2% річних. Строк повернення кредитних коштів - до 05 жовтня 2021 року. Кредит надавався на придбання житлової нерухомості: 2-кімнатної квартири, житловою площею 29,6 кв.м., загальною площею 54,3 кв.м., яка знаходилась у [ADDRESS] . (п. 1.2. кредитного договору). В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] укладено договір іпотеки від 06.10.2011 року, відповідно до якого банком приймається у іпотеку нерухомість, яка зазначена у пункті 1.2. кредитного договору. Також в якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором були укладені наступні договори поруки: договір поруки №153/2011-Р/П1 між банком (кредитор) з однієї сторони, [PERSON] (поручитель) з другої сторони та [PERSON] (позичальник) з третьої сторони. Відповідно до п.1.1. договору поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору № 153/2011-Р від 06.10.2011 року. Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору; договір поруки №153/2011-Р/П2 між банком (кредитор) з однієї сторони, [PERSON] (поручитель) з другої сторони та [PERSON] (позичальник) з третьої сторони. Відповідно до п.1.1. договору поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору № 153/2011-Р від 06.10.2011 року. Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору. Банк виконав свої договірні зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти. Відповідач [PERSON] припинив виконувати належним чином зобов`язання за кредитним договором та не повертав кредитні кошти у визначених кредитним договором строк. Враховуючи викладені обставини за відповідачами станом на 19.06.2025 року рахується заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 116 547,62 грн., з яких: заборгованість по кредиту прострочена 78 087,47 грн.; заборгованість по процентах прострочена 9 969,47 грн.; заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) 7 939,64 грн.; сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів 20 551 51 грн. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 116547,62 грн. та судовий збір в сумі 2422,40 грн. У судове засіданні представник позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, та прохала їх задовільнити, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судові засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надали, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Як встановлено судом, 06.10.2011 року між ПАТ АТ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №153/2011-Р, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 91200,00 грн.; кредит надавався на придбання житлової нерухомості: 2-кімнатної квартири, житловою площею 29,6 кв.м., загальною площею 54,3 кв.м., яка знаходилась у [ADDRESS] (п. 1.2. кредитного договору). Підпунктом 1.3.1. кредитного договору визначено, що кредит надавався відповідачу в строк з 06.10.2011 року по 05.10.2021 року. Підпунктом 1.3.2. кредитного договору встановлено, що позичальник у будь-якому випадку був зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі: - в термін, не пізніше 05.10.2021 року, якщо тільки не було застосовано інший термін повернення кредиту, встановлений за домовленістю сторін на підставі додаткової угоди до цього договору, або достроково, відповідно до умов кредитного договору. За пунктом 1.4. кредитного договору позичальник повинен сплачувати банку проценти за користування кредитними коштами за весь термін фактичного користування кредитом: за користування кредитними коштами у межах строку кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 15,2% річних (п.п. 1.4.1); за користування кредитними коштами, які були не повернуті в терміни, передбачені кредитним договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 20,2% річних (п.п. 1.4.2). Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов`язався, зокрема: здійснювати повернення кредиту та сплачувати проценти щомісячно з 1-го та не пізніше 10 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту рівними один одному платежами в розмірі 1488,00 грн., шляхом внесення коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий у Луганській філії АБ «Укргазбанк» (п. 3.1). Банк має право вимагати дострокового виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, включаючи повернення всієї суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, штрафних санкції у випадках передбачених договором (п. 4.2.4 договору), зокрема: невиконання позичальником будь-яких своїх зобов`язань по цьому Договору, у тому числі, несвоєчасного виконання грошових зобов`язань (з простроченням їх виконання більше ніж на один день), що випливають з цього Договору; невиконання позичальником своїх зобов`язань по укладеним договорам забезпечення; невиконання та/або неналежне виконання вимог будь-якого з п.п. 4.3.6 4.3.9 цього договору; подання до суду позову про визнання недійсним у цілому чи у частині та/або неукладеним цього Договору та або будь-якого договору забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань; за наявності інших обставин, які явно свідчать про те, що наданий позичальникові кредит своєчасно не буде повернений. Вимога про дострокове виконання позичальником своїх зобов`язань по Договору направляється позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від Банку (п. 4.2.4). Відповідачу [PERSON] встановленого графік погашення кредиту, відповідно до додатку №2, який є невід`ємною частиною спірного кредитного договору. 06.10.2011 року між ПАТ АТ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки майнових прав на нерухоме майно без оформлення заставної. Предметом договору іпотеки є майнові права на двокімнатну квартиру, житловою площею 29,6 кв.м., загальною площею 54,3 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Договір іпотеки посвідчено 06.10.2011 року приватним нотаріусом Свердловського міського нотаріального округу Луганської області Дашевською Г.Л. за реєстровим номером 2397. Відповідно до п. 2.3. кредитного договору, кредит забезпечується фінансовою порукою, за якою поручителем є фізичні особи, а саме: [PERSON] та [PERSON] . 06.10.2011 року між ПАТ АТ «Украгазбанк» та [PERSON] , [PERSON] (поручителі), [PERSON] (позичальник) укладено договора поруки № 153/2011-Р/П2 та №153/2011-Р/П1 відповідно. Згідно п. 1.1. договорів поруки, поручителі поручаються перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №153//2011-Р від 06.10.2011 року, укладеним між кредитором та позичальником, за умовами якого позичальник зобов`язаний кредитору у порядку та на умовах, викладених у кредитному договорі, повернути кредитні кошти не пізніше 05.10.2021 року у розмірі 91200,00 грн., сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 15,2,0 % річних, сплатити проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбаченими кредитним договором (прострочена заборгованість) в розмірі 20,2 % річних. Відповідно до п.1.2. договорів поруки від 06.10.2011 року [PERSON] та [PERSON] (поручителі) несуть солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору, укладеному між кредитором та позичальником. Як вказує позивач, в порушення умов кредитного договору, договорів поруки та договору іпотеки без оформлення заставної та чинного законодавства України, відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не виконали взяті на себе зобов`язання. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №153/2011-Р від 06.10.2011 року заборгованість станом на 19.06.2025 року становить 116547,62 грн. і складається з: простроченої заборгованості по кредиту 78087,47 грн.; простроченої заборгованості по відсоткам 9969,47 грн. Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, то якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість. Позивачем за несвоєчасне погашення кредиту нараховано та 3% річних станом на 23 лютого 2022 у розмірі 7939,64 грн. та збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту станом на 23 лютого 2022 року у розмірі 20551,51 грн. Відповідачі не надали суду доказів належного виконання зобов`язань у визначені строки договорами строки, заявлені позовні вимоги не спростували. Нормою ч.2 ст.625 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Як було встановлено, на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком, позичальником [PERSON] та поручителями [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки №153/2011-Р/П1 та №153/2011-Р/П2 від 06.10.2011 року. Частиною 1 статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно пункту 1.2. договору поруки передбачено, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору. Відповідно до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною 1 статті 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений-або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ПАТ АБ «Укргазбанк» про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України у пунктах 35, 36 постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачу - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачу - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено. Вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом України № 3674-VI «Про судовий збір»). Як вбачається з матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. З урахуванням того, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, то з відповідачів на користь позивача підлягає стягнення судовий збір у розмірі 2422,40 грн. у рівних частинах по 807,47 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved