Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що з ПАТ «Сегежа Оріана Україна» позивач перебуває у трудових відносинах з 24.01.2008 року. Працює слюсарем ремонтником по шостому розряду згідно наказу 161-н від 07.11.2016року. 20.06.2022 року позивача було звільнено з роботи у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст. 409 КЗпП України, наказ №46/к від 20.06.2022 року. Вказане звільнення позивач вважав незаконним, тому оскаржив його в судовому порядку. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 13.02.2023 року в справі № 345/1914/22 позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Сегежа Оріана Україна» про поновлення на роботі задоволено. Скасовано Наказ ПАТ «Сегежа Оріана Україна» № 46/к від 20.06.2022 «Про звільнення з роботи [PERSON] ». Поновлено [PERSON] на посаді слюсаря-ремонтника 6 розряду ПАТ «Сегежа Оріана Україна» з 20 червня 2022 року. В подальшому позивачем було подано до суду позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Тоді між [PERSON] і ПАТ «Сегежа Оріана Україна» даний спір було врегульовано в позасудовому порядку і ПАТ «Сегежа Оріана Україна» було здійснено позивачу виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу добровільно, за досягнутою між ними домовленістю. Пізніше позивач довідався, що з даних виплат ПАТ «Сегежа Оріана Україна» не провела відповідних відчислень в ПФУ. Ці відчислення було сплачено лише після звернень позивача. Однак, на цьому ПАТ «Сегежа Оріана Україна» не припинила порушень трудового законодавства. Так перші місяці поновлення на роботі (по липень 2024 року) [PERSON] виплачувалася заробітна плата згідно тарифу слюсаря ремонтника по шостому розряду, а потім стала виплачуватися по тарифу слюсаря ремонтника по п`ятому розряду. При цьому на звернення позивача відповідач відповідав, що [PERSON] раніше помилково платили по тарифу «слюсар з ремонту технічного устаткування (старший майстер) - 81,73 грн. за годину, а тепер платять по тарифу «слюсаря ремонтника по шостому розряду» - 79,28 грн. на годину. Проте, відповідач навів неправдиву інформацію, оскільки згідно штатного розкладу, як відомо позивачу, тариф «слюсаря ремонтника по п`ятому розряду» - 79,28 грн. на годину, а отже в «слюсаря ремонтника по шостому розряду» (який має більший розряд, вищу кваліфікацію) тариф не може бути ідентичний з тарифом «слюсаря ремонтника по п`ятому розряду». Крім того, витягу з штатного розкладу з зазначенням в ньому тарифних ставок «слюсаря ремонтника по п`ятому розряду» та «слюсаря ремонтника по шостому розряду» відповідач так і не надав, хоч позивач неодноразово звертався. Таким чином, за період з липня 2024 року по травень 2025 року відповідачем позивачу було недораховано заробітну плату в розмірі по 2,35 грн на годину. Згідно Особового рахунку за період з 01.06.2022 року 31.10.2024 року та розрахункових листків за липень 2024 року - травень 2025 року позивачем було відпрацьовано : в липні 2024 192 год, в серпні 2024 -144 год, в вересні 2024 року 180 год, в жовтні 2024 - 216 год, в листопаді 2024 - 156 год, в січні 2025 192 год (24 зміни по 8 год) в лютому 2025 - 32 год, в березні 2025 16 год, в квітні 2025 - 32 год, в травні 2025 року 32 год. Таким чином, позивачу було недораховано заробітної плати за відпрацьовані 1192 год, що складає 2801,20 грн. Також позивач зазначає, що на підприємстві відбувається простій з вини підприємства. Територія підприємства закрита, працівників до роботи не допускають, заробітну плату з червня 2025 року взагалі навіть не нараховують (а не виплачувати заробітну плату почали ще з січня 2025 року). Дана обставина підтверджується відповіддю Південно-Західного управління міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на звернення позивача від 02.09.2025 року щодо порушення законодавства про оплату праці в ПрАТ «Сегежа Оріана Україна». Згідно даної відповіді станом на 19.09.2025 року встановлено, що «ПрАТ «Сегежа Оріана Україна» господарську діяльність не здійснює, територія підприємства зачинена, працівників на робочих місцях немає». Позивач зазначає, що, виходячи з його тарифу «слюсаря ремонтника по шостому розряду» 81,73 грн за годину та кількості годин, які він відпрацював в ці ж місяці (червень - жовтень) в 2024 році (згідно розрахункових листків за період червень - жовтень 2024) та з врахуванням вимог ст. 113 КЗпП України відповідач повинен оплатити позивачу період простою з вини підприємства в наступному розмірі: 2/3 * (червень 2025 року: 81,73 грн. *180 год + липень 2025: 81,73 грн. *192 год + серпень 2025: 81,73 грн. *180 год + вересень 2025: 81,73 грн. *180 год + жовтень 2025: 81,73 грн. *192 год) = 50345,08 грн. Отже, відповідачем позивачу не нараховано та не виплачено в загальному 53146,28 грн, що і складає ціну позову. У зв`язку з цим, позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь недорахованої заробітної плати за відпрацьовані 1192 год в період з липня 2024 року по травень 2025 року, що складає 2801,20 грн, та 53146,28 грн. за час простою з червня 2025 року по жовтень 2025 року. Також позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені і документально підтверджені судові витрати: витрати на правничу допомогу. Крім того, позивач просить суд витребувати у відповідача витяг з штатного розкладу з зазначенням в ньому тарифних ставок «слюсаря ремонтника по п`ятому розряду» та «слюсаря ремонтника по шостому розряду». Ухвалою суду від 03.11.2025 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до Приватного підприємства акціонерного товариства «Сегежа Оріана Україна» про стягнення недоотриманої заробітної плати та заробітної плати за період простою. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін., призначено судове засідання на 03.12.2025. Витребувано у Приватного підприємства акціонерного товариства «Сегежа Оріана Україна» витяг з штатного розкладу з зазначенням в ньому тарифних ставок «слюсаря-ремонтника по п`ятому розряду» «та слюсаря-ремонтника по шостому розряду». Як вбачається з відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань № 2083575 від 03.12.2025, місцезнаходження Приватного підприємства акціонерного товариства «Сегежа Оріана Україна»: вул. Заводська, 2, м.Калуш, Калуського району, Івано-Франківської області; актуальний стан юридичної особи «зареєстровано». Ухвалу суду про відкриття провадження та витребування документів було направлено відповідачу «ПАТ «Сегежа Оріана Україна» за адресою місцезнаходження, однак поштове відправлення повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній». Також документ в електронному вигляді (Ухвалу суду про відкриття провадження та витребування документіввід 03.11.25 по справі № 345/6215/25) було надіслано одержувачу ПАТ " Сегежа Оріана Україна" в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 04.11.2025 3:50:02. Станом на дату судового засідання 03.12.2025 судом не отримано від відповідача витребувані документи. Судове засідання було відкладено на 12.01.2026. Відповідача повідомлено про судове засідання шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. У судове засідання 12.01.2026 представник відповідача не прибув, відповідачем не надано суду витребувані документи. У зв`язку з цим, судове засідання було відкладено на 29.01.2026. Ухвалу суду про відкриття провадження та витребування документів було повторно направлено відповідачу «ПАТ «Сегежа Оріана Україна» за адресою місцезнаходження. Також відповідача повідомлено про судове засідання шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. У судове засідання 29.01.2026 позивачем та представником позивача подано суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують та просять задовольнити в повному обсязі, не заперечують проти винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подано, хоча про час та місце розгляду справи відповідача повідомлено в установленому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначено в статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що позивач перебуває у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Сегежа Оріана Україна», працює слюсарем ремонтником по шостому розряду. 02.12.2024 генеральним директором Приватного акціонерного товариства «Сегежа Оріана Україна» Грищук О. надано [PERSON] відповідь на звернення, в якій зазначено наступне. При перевірці фінансової документації щодо нарахування та виплати заробітної плати працівникам Приватного акціонерного товариства «Сегежа Оріана Україна» було виявлено розбіжності у встановлених тарифних розрядах та фактичному розмірі нарахованої заробітної плати деяким працівникам. Було встановлено, що працівник [PERSON] згідно штатного розкладу чає посаду «Слюсар-ремонтник 6-го розряду» із погодинною тарифікацією оплати праці 79,38 грн на годину. Було виявлено, що з 01.01.2024 при піднятті заробітної плати на підприємстві помилково (не з вини працівника) [PERSON] застосовувався тариф, що відповідає посаді «Слюсар з ремонту технологічного устаткування (старший майстер)», на якій встановлена погодинна тарифікація оплати праці 81,73 грн на годину. Таким чином, у період часу з 01.01.2024 по 01.07.2024 [PERSON] проводилося нарахування та виплата заробітної плати не за його займаною посадою «Слюсар-ремонтник 6-го розряду», а помилково за посадою «Слюсар з ремонту технологічного устаткування (старший майстер)». У зв`язку з цим, було усунуто недоліки в документах бухгалтерської звітності. З 01.07.2024 встановлено для [PERSON] «Слюсаря-ремонтника 6-го розряду» погодинну тарифікацію оплати праці 79,38 грн на годину згідно займаній посаді (а.с.5). Додатком до цього листа є виписка з особового рахунку за період з 01.06.2022 по 31.10.2024 про нарахування заробітної плати [PERSON] «Слюсарю-ремонтнику 6-го розряду». З даного документу вбачається, що [PERSON] займає посаду «Слюсаря-ремонтника 6-го розряду». З січня 2024 по жовтень 2024 його оклад згідно штатного розпису становить: 79,38 грн за годину. Фактично нараховано було наступний оклад: з січня по червень 2024 року 81,73 грн за годину; з липня по жовтень 2024 року 79,38 грн за годину (а.с.6-8). Також до позовної заяви додано розрахункові листки [PERSON] (посада: Слюсар-ремонтник 6-го розряду») за червень 2024 року, серпень-листопад 2024 року, січень-травень 2025 року. В червні 2024 позивачу застосовувався оклад 81,73 грн за годину; в серпні-листопаді 2024 року застосовувався оклад 79,38 грн за годину; в січні-травні 2025 року застосовувався оклад 79,38 грн за годину (а.с.9-17). Згідно Особового рахунку за період з 01.06.2022 року 31.10.2024 року та розрахункових листків за липень 2024 року - травень 2025 року позивачем було відпрацьовано: в липні 2024 192 год; в серпні 2024 -144 год; в вересні 2024 року 180 год; в жовтні 2024 - 216 год; в листопаді 2024 - 156 год; в січні 2025 відповідачу нараховано відпускні за 24 зміни; в лютому 2025 - 32 год; в березні 2025 16 год; в квітні 2025 - 32 год; в травні 2025 року 32 год. (а.с.6-17). 25.09.2025 Південно-Західним управлінням міжрегіонального управління Державної служби з питань праці було надано відповідь на звернення позивача від 02.09.2025 року щодо порушення законодавства про оплату праці в ПАТ «Сегежа Оріана Україна». Згідно даної відповіді вбачається, що 19.09.2025 було здійснено спробу проведення позапланового заходу в ПАТ «Сегежа Оріана Україна» за адресою: вул. Заводська, 2, м.Калуш. Однак, за результатами відвідування встановлено, що станом на 19.09.2025 року «ПАТ «Сегежа Оріана Україна» господарську діяльність не здійснює, територія підприємства зачинена, працівників на робочих місцях немає». Також встановлено, що відповідно до ухвали Калуського міськрайонного суду від 26.08.2025 року (справа № 345/4221/25) генерального директора ПАТ «Сегежа Оріана Україна» станом на 19.09.2025 відсторонено від займаної посади. Таким чином, вручити направлення керівнику ПАТ «Сегежа Оріана Україна» неможливо (а.с.4). Згідно із частиною першою статті 3 та статтею 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. У статті 12 Закону України «Про оплату праці» закріплено перелік норм і гарантій в оплаті праці, який не є вичерпним. Указано, що норми оплати праці і гарантії для працівників, а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються КЗпП України та іншими актами законодавства України. Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та КЗпП України, є мінімальними державними гарантіями. Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення недоотриманої заробітної плати за період з липня 2024 року по травень 2025 року, то суд приходить до наступних висновків. Позивач зазначає, що за вказаний період йому неправомірно нараховувалася заробітна плата за тарифною ставкою 79,28 грн на годину, хоча повинна була нараховуватися за тарифною ставкою 81,73 грн на годину. Однак жодних доказів на підтвердження цього позивачем не надано. Позивачем долучено до матеріалів справи виписку з особового рахунку за період з 01.06.2022 по 31.10.2024 про нарахування заробітної плати [PERSON] «Слюсарю-ремонтнику 6-го розряду». З даного документу вбачається, що [PERSON] займає посаду «Слюсаря-ремонтника 6-го розряду». З січня 2024 по жовтень 2024 його оклад згідно штатного розпису становить: 79,38 грн за годину (а.с.6-8). Суд звертає увагу, що дана виписка містить посилання на штатний розпис (зазначено оклад «Слюсаря-ремонтника 6-го розряду» згідно штатного розпису). Жодних підстав вважати ці дані неправдивими у суду немає. Крім того, листом генерального директора Приватного акціонерного товариства «Сегежа Оріана Україна» Грищук О. від 02.12.2024 роз`яснено, що при перевірці фінансової документації щодо нарахування та виплати заробітної плати працівникам Приватного акціонерного товариства «Сегежа Оріана Україна» було виявлено розбіжності у встановлених тарифних розрядах та фактичному розмірі нарахованої заробітної плати деяким працівникам. Було встановлено, що працівник [PERSON] згідно штатного розкладу чає посаду «Слюсар-ремонтник 6-го розряду» із погодинною тарифікацією оплати праці 79,38 грн на годину. Було виявлено, що з 01.01.2024 при піднятті заробітної плати на підприємстві помилково (не з вини працівника) [PERSON] застосовувався тариф, що відповідає посаді «Слюсар з ремонту технологічного устаткування (старший майстер)», на якій встановлена погодинна тарифікація оплати праці 81,73 грн на годину. Таким чином, у період часу з 01.01.2024 по 01.07.2024 [PERSON] проводилося нарахування та виплата заробітної плати не за його займаною посадою «Слюсар-ремонтник 6-го розряду», а помилково за посадою «Слюсар з ремонту технологічного устаткування (старший майстер)». У зв`язку з цим, було усунуто недоліки в документах бухгалтерської звітності. З 01.07.2024 встановлено для [PERSON] «Слюсаря-ремонтника 6-го розряду» погодинну тарифікацію оплати праці 79,38 грн на годину згідно займаній посаді (а.с.5). Таким чином, листом відповідача було роз`яснено, що згідно штатного розкладу оклад [PERSON] як «слюсаря-ремонтника 6-го розряду» з 01.01.2024 становив 79,38 грн за годину, а більша заробітна плата позивачу виплачувалася помилково. Ненадання відповідачем документів, які витребовувались судом (витяг з штатного розкладу з зазначенням в ньому тарифних ставок «слюсаря-ремонтника по п`ятому розряду» «та слюсаря-ремонтника по шостому розряду») не впливає на встановлення судом даних обставин справи. Крім того, суд звертає увагу, що з липня 2024 року по даний час, відколи позивачу, на його думку, неправильно нараховувалася заробітна плата, позивач не звертався із скаргами і заявами до жодного органу з даного приводу. Таким чином, суд приходить до висновку, що жодними доказами не підтверджується факт, що оклад [PERSON] як «слюсаря-ремонтника 6-го розряду» становить 81,73 грн, тому в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити. Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача заробітної плати за період простою з червня 2025 року по жовтень 2025 року, то суд приходить до наступних висновків. Відповідно до статті 34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. Дії працівників і роботодавця у випадку виникнення простою прописані в листі Міністерства праці та соціальної політики України від 23.10.2007 № 257/06/187-07 "Щодо організації роботи під час простою на підприємстві": -про початок простою, відповідно до частини другої статті 113 КЗпП України, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра, інших посадових осіб. Законодавством не врегульовано порядок та форма такого попередження, тобто попередження можливе й усне, і письмове, головне, щоб своєчасне; -на час простою не з вини працівника оформлюється акт простою (фіксуються причини, які зумовили призупинення роботи); -на час простою не з вини працівника оформлюється наказ власника або уповноваженого ним органу, який міститиме перелік структурних підрозділів, на які поширюється простій, у випадку, якщо простій не поширюватиметься на все підприємство, а також дату початку та, за можливості, дату закінчення простою або ж подію, з якою пов`язане закінчення простою; -якщо простій має цілодобовий (тижневий) характер, власник або уповноважений ним орган повинен у наказі обумовити необхідність присутності або відсутності працівника на роботі. Порядок оплати часу простою врегульований статтею 113 КЗпП України. Час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Тобто, при простої не відбувається зміна діючих умов оплати праці в бік погіршення, оскільки розмір окладу залишається незмінним. Застосування попередження роботодавцем працівника при впровадженні простою про оплату часу простою не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) законодавством не встановлено. Таким чином, суд приходить до висновку, що простій це юридичний факт, який має бути оформлений належним чином (наказом). Лист Південно-Західного управлінням міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 02.09.2025 року не є документом, яким встановлюється юридичний факт простою на підприємстві. Також позивачем не надано підтвердження, що він звертався до роботодавця з вимогою скласти акт про простій. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що факт простою підприємства не підтверджено належним чином, тому з задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заборгованості по заробітній платі. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення заборгованості по заробітній платі, суд дійшов висновку, що судовий збір компенсується за рахунок держави. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то, оскільки в задоволенні позову відмовлено, також слід відмовити позивачу у втягненні витрат на правничу допомогу. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed