Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» /далі - ТОВ «ФК ОМЕГА ФІНАНС»/ за допомогою Електронного суду через свого представника Саркісяна Н.А. 22 листопада 2025 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 338119 від 08 лютого 2022 року у розмірі 10262,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що 08 лютого 2022 року між [PERSON] та ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» було укладено Кредитний договір № 338119, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 7000,00 грн. 26 березня 2025 року між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» укладено Договір факторингу № Ф-25/2 від 26 березня 2025 року, відповідно до умов якого право вимоги за Кредитним договором № 338119 від 08 лютого 2022 року перейшло до ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС». Всупереч вимогам кредитного договору відповідач не виконав своїх зобов`язань, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 10262,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Представник позивача в судове засідання не прибув, в позовній заяві просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи /а.с. 5 зворот/. Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав /а.с. 30/. З урахуванням думки представника позивача суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 282 ЦПК України. У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 08 лютого 2022 року [PERSON] подав до ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» заяву на отримання кредиту, в якій вказав особисті анкетні відомості та просив видати їй кредит у розмірі 7000,00 грн /а.с. 22/. На підставі цієї заяви 08 лютого 2022 року між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 338119, за умовами якого товариство надає позичальникові грошові кошти в кредит у сумі 7000,00 грн. у готівковій формі на умовах терміновості, повернення та платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Загальна сума всіх платежів позичальника за договором з урахування процентної ставки за кредитом становить 11662,00 грн. Відповідно до п. 5.4 договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю 497,36% річних від суми кредиту з 1 по 7 платіж та 1,96% річних за всіма наступними платежами до останнього платежу згідно з графіком платежів, з розрахунку з потижневою сплатою 9,56% з 1 по 7 платіж та 0,04% за всіма наступними платежами до останнього платежу, за період дії договору 67,32% /а.с. 10-12/. До укладення кредитного договору, 08 лютого 2022 року [PERSON] підписано також паспорт споживчого кредиту та графік платежів, у якому йому була надана інформація щодо умов кредитування /а.с. 15-16/. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Судом встановлено, що кредитний договір № 338119 від 08 лютого 2022 року між [PERSON] та ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» укладено та підписано сторонами в письмовій формі. [PERSON] підписав заяву на видачу кредиту, кредитний договір та паспорт споживчого кредиту власним підписом, що є належними та допустимими доказами підтвердження укладання між сторонами даного правочину. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81ЦПК України є її процесуальним обов`язком. 08 лютого 2022 року ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» виконано свої зобов`язання за договором, факт видачі ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та отримання [PERSON] коштів за кредитним договором № 338119 від 08 лютого 2022 року в розмірі 7000,00 грн у готівковій формі підтверджується видатковим касовим ордером від 08 лютого 2022 року, який досліджений в електронному суді. Отже, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 7000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). 26 березня 2025 року між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» укладено договір факторингу № Ф-25/2, на підставі якого ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» відступило ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» права грошової вимоги, зокрема, за кредитним договором № 338119 від 08 лютого 2022 року укладеним з [PERSON] у розмірі 10262,00 грн (реєстр боржників № 1 від 26 березня 2025 року), який оглянутий в Електронному суді. Таким чином ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» є новим кредитором, оскільки набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 338119 від 08 лютого 2022 року, а тому вправі вимагати погашення відповідачем заборгованості згідно з цим договором. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, своєчасно кредитні кошти та відсотки товариству не повернув, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до довідки про деталізацію нарахувань та обліку платежів за кредитним договором № 338119 від 08 лютого 2022 року заборгованість [PERSON] становить 10262,00 грн. та складається з: суми заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6945,70 грн та суми заборгованості за процентами в розмірі 3316,30 грн, яка оглянута в електронному вигляді. Правильність вищезазначеного розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем не спростована. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Договір, укладений з відповідачем [PERSON] та первісним кредитором, договір факторингу у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів. У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених договорами, презумпція правомірності яких не спростована. Фактично, порушене право кредитора залишилось незахищеним, а тому підлягає захисту в судовому порядку. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір в сумі 2422,40 грн /а.с. 7/.

Outcome: approved