Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У вересні 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу із [PERSON] у них є спільний син, [PERSON] , [INFO] . Їх син [PERSON] навчається в Рівненському державному гуманітарному університеті, а саме він є здобувачем другого (магістерського) рівня освіти 1 курсу педагогічного факультету на денній формі навчання. Термін його навчання з 08 вересня до 31 грудня 2026 року. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надавати може, оскільки перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації та отримує відповідне грошове забезпечення. Враховуючи вказане, позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, [PERSON] , [INFO] , а розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 08 вересня 2025 року та до закінчення нею навчання, але не пізніше досягнення двадцяти трьох років. 05 січня 2026 року представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, у якому просила у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відмовити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачка у позовній заяві не довела наявності всіх обов`язкових умов, передбачених ст. 199 СК України, для стягнення аліментів на повнолітню дитину, а також є неналежним позивачем. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутності відповідача, у якій зазначила, що відповідач просить у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позов, оскільки [PERSON] є неналежним позивачем, також зазначила, що відповідач за потреби надає допомогу на утримання сина. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 14 жовтня 2025 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Сторони по справі є батьками сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується даними його свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Із витягу з реєстру територіальної громади № 2025/013265091 від 10 вересня 2025 року судом установлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є студентом педагогічного факультету спеціальності Фізична культура і спорт, денної державної форми навчання Рівненського державного гуманітарного університету, термін навчання з 08 вересня 2025 року по 31 грудня 2026 року. Вказані обставини стверджуються даними довідки № 517/54-29 від 08 вересня 2025 року, виданої Рівненським державним гуманітарним університетом. Згідно довідки про доходи № 37 від 25.11.2025 виданої військовою частиною [NUMBER] [PERSON] , загальна сума доходу за період з вересня 2025 року по жовтень 2025 року становить 50 821, 72 грн. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання, регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України), зокрема главами 15 та 16. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, що визначено ст. 198 СК України. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу (ч. 1 ст. 200 СК України). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В той же час при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що син сторін по справі [PERSON] досяг 21 року, є студентом педагогічного факультету спеціальності Фізична культура і спорт, денної державної форми навчання Рівненського державного гуманітарного університету, у зв`язку з чим самостійного заробітку не має. Отже, встановлені судом обставини справи свідчать про те, що син сторін по справі, який проживає разом з позивачем, потребує матеріальної допомоги відповідача. Разом з цим, суд не встановив обставин, які б свідчили про відсутність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу сину на час його навчання. Стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, є одним із способів захисту його інтересів, забезпечення одержання ним коштів, необхідних для його життєдіяльності, оскільки на період навчання він не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків. За наведених обставин вимоги позивача ґрунтуються на законі, підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим підлягають до задоволення. Суд вважає, що запропонований позивачем до стягнення розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам сина сторін по справі та рівню платоспроможності самого відповідача. При вирішенні даного спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 182, 198-201 СК України, та на окремі з яких вірно посилається позивач у поданому позові. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне проводити стягнення аліментів з відповідача на користь позивача у визначеному судом розмірі з 26 вересня 2025 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України та зважаючи на те, що позивач при зверненні до суду з даним позовом була звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн.

Outcome: approved