Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Анісімова А.М., звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якій просив факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] в [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначив, що згідно Договору обміну квартир, посвідченого державним нотаріусом Другої тростянецької державної нотаріальної контори, реестр.№308, мати заявника [PERSON] , батько [PERSON] і заявник [PERSON] є співвласниками в рівних частках цілої квартири [ADDRESS] . [INFO] помер батько заявника [PERSON] . Мати [PERSON] прийняла спадщину, що відкрилась після смерті чоловіка [PERSON] , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, була зареєстрована i проживала разом з ним на час відкриття спадщини, проте не оформила його частку квартири [ADDRESS] на своє ім`я. 12.01.2016 мати заявника [PERSON] склала заповіт зареєстрований за №16, відповідно до змісту якого все своє майно вона заповіла сину [PERSON] , [INFO] , та дочці [PERSON] , [INFO] , по частці кожному. [INFO] в місті Ладижин Гайсинського району Вінницької області мати заявника [PERSON] , [INFO] , померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Для оформлення спадкових справ заявник звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та ненадання доказів постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявник завжди проживав разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , і досі продовжує проживати в цій квартирі. Але зареєстрований заявник за адресою: [ADDRESS] , де ніколи не проживав. Ці обставини можуть підтвердити сусіди [PERSON] , [PERSON] . Також заявник здійснював поховання матері [PERSON] та отримував одноразову допомогу на її поховання. Дочка спадкодавця [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , не проживала разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини і не подавала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Встановлення факту постійного проживання заявника разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] необхідно заявникові для оформлення спадщини, що відкрилась після її смерті. Ухвалою суду від 10.11.2025 року відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалою від 16.01.2026 задоволено клопотання представника заявника адвоката Анісімової А.М. про витребування доказів, витребувано з Другої тростянецької державної нотаріальної контори спадкову справу після смерті [PERSON] . В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник адвокат Анісімова А.М. підтримали заяву і просили встановити факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем на момент смерті останньої. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від представника заінтересованої особи адвоката Бодачевського Р.В. надійшла заява, у якій він заяву визнає в повному обсязі, просить розглянути справу за відсутності заінтересованої особи [PERSON] та її представника. Вислухавши пояснення заявника, його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків. Частиною 1 ст.293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.08.1985 року, виданим Ладижинським відділом ЗАЦС Вінницької області. Отже, з досліджених документів, встановлено, що заявник [PERSON] є сином померлої [INFO] [PERSON] . Згідно Договору обміну квартир від 29.01.1998, посвідченого державним нотаріусом Другої тростянецької державної нотаріальної контори, реестр.№308, мати заявника [PERSON] , батько [PERSON] і заявник [PERSON] є співвласниками в рівних частках цілої квартири [ADDRESS] . [INFO] помер батько заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 12.10.2004, виданим Ладижинським відділом реєстрації актів цивільного стану вінницької області. Після смерті батька заявника [PERSON] , мати заявника [PERSON] прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована i проживала разом з ним на час відкриття спадщини. 12.01.2016 [PERSON] склала заповіт зареєстрований за №16, відповідно до змісту якого все своє майно вона заповіла сину [PERSON] , [INFO] , та дочці [PERSON] , [INFO] , по частці кожному. [INFO] померла [PERSON] , про що 21.02.2025 Ладижинським міською радою Гайсинського району Вінницької області було складено відповідний актовий запис за №61. Друга тростянецька державна нотаріальна контора Вінницької області повідомила, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадкова справа не заводилась. Заявник [PERSON] здійснював поховання матері [PERSON] та згідно довідки про смерть №61 від 21.02.2025 отримав одноразову допомогу на її поховання. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Для оформлення спадкових справ заявник звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та ненадання доказів постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інший спадкодавець за заповітом після смерті [PERSON] дочка [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не зверталася, разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживала, а отже є такою, що не прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Встановлено, що на час смерті [PERSON] була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] , а заявник був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень частини третьої ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявляв про відмову від неї. Тобто, якщо протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця (ст. 1220 ЦК України) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявив про відмову від спадщини, після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини він може одержати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, подавши відповідну заяву. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами,у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи, згідно з частиною 1 статті 29 ЦК України, є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно з частиною 6 статті 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV, передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV в якій визначено терміни, а саме у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні, зокрема місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Отже, сама по собі відсутність спільного місця реєстрації спадкодавця і заявника згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а обставини встановлені ч.3 ст.1268 ЦК України, мають бути підтверджені іншими належними і допустимими доказами, та оцінені судом. Спільне проживання заявника та його матері [PERSON] на день смерті останньої за адресою: квартира [ADDRESS] , підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків: - [PERSON] , який пояснив суду, що знає сім`ю [PERSON] з 1989 року, коли вони поселилися в квартирі [ADDRESS] після обміну квартири. В квартирі [ADDRESS] постійно проживали батько [PERSON] , мати [PERSON] , син [PERSON] . Батько заявника [PERSON] помер раніше. Коли у 2025 році померла [PERSON] , її похованням, організацією поминального обіду займався її син [PERSON] . На час смерті [PERSON] заявник [PERSON] проживав разом з нею в квартирі. - [PERSON] , який пояснив, що проживає в будинку [ADDRESS] поруч з [PERSON] , з яким знайомий приблизно з початку 2000 років. В квартирі [ADDRESS] з заявником проживав батько [PERSON] , який помер раніше, та мати [PERSON] , яка померла у 2025 році. Заявник [PERSON] займався організацією поховання [PERSON] , на час її смерті постійно проживав разом з нею і сьогодні проживає в квартирі [ADDRESS] . Йому відомо про те, що у заявника є сестра, яка в квартирі не проживає, і дуже давно не приїжджала. Оскільки заявник [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину, у його померлої матері [PERSON] на час відкриття спадщини наявне майно, встановлення заявленого у цій справі факту має для нього юридичне значення. Оцінивши належність, достатність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, суд дійшов до висновку, що факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , є доведеним. Тому, суд вважає необхідним задовольнити заяву, встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. На підставі ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. Враховуючи викладене,

Outcome: approved