Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ СПЛІТ" звернулося з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 7/1147638 від 03.02.2021 у розмірі 77 598,81 грн; судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору, в сумі 2 422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.02.2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7/1147638, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 50 000 грн строком на 72 місяці: з 03.02.2021 до 02.02.2027. Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за договором щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту (додатко № 1 до договору, що є його невід`ємною частиною), як день повернення кредиту. Позичальник зобов`язаний сплачувати банку процентну винагороду щомісячно, в розмірі 11% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2.50 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 договору. 18.01.2024 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» укладено договір № 2-2024 про відступлення прав вимог до боржника [PERSON] за кредитним договором № 7/1147638 від 03.02.2021. 19.02.2024 банк надіслав [PERSON] повідомлення про відступлення прав вимоги за вказаним кредитним договором. 08.04.2024 позивач надіслав [PERSON] пропозицію щодо врегулювання заборгованості за кредитним договором. У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 01.11.2024 у позичальника утворилась заборгованість за договором № 7/1147638 від 03.02.2021 у розмірі 77 598,81 грн, яка складається з простроченої заборгованості за основним боргом у сумі 38 582,77 грн, простроченої заборгованості за відсотками в сумі 9 016,04 грн, простроченої заборгованості за комісією в сумі 30 000 грн, пеня та штрафи 0 грн. Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 29.04.2025 цивільну справу за позовом ТОВ "ГЛОБАЛ СПЛІТ" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва. 12.06.2025 справа надійшло до Заводського районного суду м. Миколаєва. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.06.2025 відкрито провадження у справі з призначенням її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася, відзив не подала. У заяві від 01.10.2025 її представник - адвокат Павлюк С. О. просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не підтвердив право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 7/1147638, укладеним з АТ "Креді Агріколь Банк". Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з частинами 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1-3 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 03.02.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7/1147638, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 50 000 грн строком на 72 місяці: з 03.02.2021 до 02.02.2027 (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості щомісячно, в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту (додаток № 1 до договору, що є його невід`ємною частиною) як день повернення кредиту. Згідно з п.1.2 договору кредит надається позичальнику на споживчі потреби. З огляду на пункт 1.3 договору за користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду щомісячно, в розмірі 11,00 % річних (фіксована процента ставка), починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за договором (підпункт 1.4.1). Відповідно до пункту 2.2 договору, позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості. Крім того, [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту, в якому викладені основні умови кредитування, зокрема тип кредиту, сума/ліміт кредиту - 50 000 грн, строк кредитування - 72 місяці, спосіб отримання кредиту - безготівковим шляхом на рахунок позичальника, в день укладення кредитного договору, процентна ставка, відсотків річних - 11.00, тип процентної ставки - фіксована, комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 2,55 від початкової суми кредиту, яка сплачується щомісячно. Отримання [PERSON] кредиту в сумі 50 000 грн підтверджується меморіальним ордером № 35121631-1 від 03.02.2021. 18 січня 2024 року АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» було укладено договір про відступлення права вимоги № 4-2024, відповідно до якого АТ «Креді Агріколь Банк» передало ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», а ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» прийняло належні АТ «Креді Агріколь Банк» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до п. 2.1. вказаного договору визначено, що первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені договором. Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення права вимоги за цим договором не є забезпечувальними відступленнями. Разом з правом вимоги до нового кредитора переходять всі інші права та обов`язки первісного кредитора за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимог, кожен наступний реєстр прав вимог доповнює, а не замінює попередній. Пунктом 3.1. договору визначено, що право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з дати підписання ними відповідного реєстру прав вимог за зразком, наведеним в додатку № 1 до договору, що становить його невід`ємну частину та складається з обов`язковим зазначенням інформації (реквізитів) за переліком, що містяться в додатку № 4 до цього договору та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам. Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1, який є додатком № 1 до договору про відступлення права вимоги № 2-2024 від 18 січня 2024 року, ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» набуло прав грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 03.02.2021 № 7/1147638 в розмірі 77 598,81 грн. Відповідно до додаткової угоди до Реєстру прав вимоги № 1, що є додатком № 1 до договору відступлення прав вимоги № 2-2024 від 18.01.2024, виправлено опечатку в даті підписання Реєстру прав вимоги № 1, якою є 19 січня 2024 року. АТ «Креді Агріколь Банк» направив [PERSON] повідомлення від 19.01.2024 про те, що відбулося відступлення права вимоги до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» за кредитним договором від 03.02.2021 №7/1147638. На виконання умов договору відступлення повідомлено [PERSON] про необхідність перерахувати кошти у розмірі 77 598,81 грн на рахунок ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», що відповідає розміру її поточних зобов`язань за кредитним договором зі сплати залишку заборгованості за кредитом (тіло кредиту), нарахованих процентів за користування кредитом та комісії. ТОВ "ГЛОБАЛ СПЛІТ" 08.04.2024 на адресу [PERSON] надіслано листа-пропозицію, в якому повідомлено про відступлення права вимоги та розмір заборгованості за кредитним договором від 03.02.2021 № 7/1147638 в сумі 77 598,81 грн, запропоновано розглянути пропозицію щодо врегулювання заборгованості шляхом погашення частини боргу (дисконт 20%), а саме: оплата суми 62 079,05 грн. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 7/1147638 станом на 01.11.2024 сума заборгованості [PERSON] становить 77 598,81 грн та складається з простроченої заборгованості за основним боргом у сумі 38 582,77 грн, простроченої заборгованості за відсотками в сумі 9 016,04 грн, простроченої заборгованості за комісією в сумі 30 000 грн, пеня та штрафи 0 грн. Частинами 1, 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 610, 612 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі статтями 512, 514, 517 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою шляхом відступлення права вимоги, і до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували виконання [PERSON] зобов`язань за договором № 7/1147638 від 03.02.2021 та спростовували наведений ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» розрахунок заборгованості, яка складається з простроченої заборгованості за основним боргом, простроченої заборгованості за відсотками. Отже, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача нарахованої заборгованості за кредитним договором слід задовольнити в сумі 47 598,81 грн ( 38 582,77 грн прострочена заборгованість за основним боргом + 9 016,04 грн прострочена заборгованість за відсотками). Щодо стягнення з відповідачки простроченої заборгованості за комісією в сумі 30 000 грн суд дійшов такого висновку. Відповідно до частин першої-третьої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18). Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. На підставі частини шостої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом. Кредитодавцю та новому кредитору забороняється вимагати сплати будь-яких платежів, не зазначених у договорі про споживчий кредит та/або не врахованих у розрахунку денної процентної ставки, що зазначена в договорі про споживчий кредит. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862 сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року у справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року у справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року у справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20). Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частиною 1 та частиною 2 статті 11, частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п.1.3.2. кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (надалі комісія) щомісячно, в розмірі 2,50% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійсненя щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності, на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником. Оскільки відповідачці встановлено щомісячну плату за послуги банку, які зазаконом повинні надаватись безоплатно, суд приходить до висновку про те, що положення п.1.3.2. кредитного договору є нікчемними. Отже, із загальної суми заборгованості за кредитним договором необхідно виключити построчену заборгованість за комісією в сумі 30 000 грн. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Глобал Спліт» заборгованості за простроченою комісією задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1 486,90 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial