Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент Банк» (далі - АТ «А-Банк», Банк) звернулося з позовом про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості в розмірі 15886,57 грн., мотивуючи тим, що 08.11.2024 року [PERSON] підписав анкету-заяву і приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в AT «А-Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку. Цього ж дня [PERSON] підписав заяву щодо встановлення кредитному ліміту на підставі якої йому відкритий рахунок, встановлений кредитний ліміт зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 40,80% на рік на суму залишку заборгованості та видана платіжна картка. Відповідач, скориставшись кредитними коштами, належним чином взяті на себе обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 13.12.2025 року складає 15886,57 грн, з них: 9638,62 грн заборгованість за кредитом; 5497,95 грн заборгованість за процентами, 750 грн - пеня. Ураховуючи наведене АТ «Акцент Банк» просить стягнути з відповідача 15886,57 грн заборгованості та 2422,40 грн. судового збору. Ухвалою судді від 22.12.2025 року провадження у справі відкрито та розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача - Шкапенко О.В. не з`явився, подав клопотання, в якому вказує, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить справу розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, відповідно до положень ч.8 ст.128 ЦПК України належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та будь-яких клопотань не подав, у зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст. 280 ЦПК). Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (ч.2 ст.247 ЦПК). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що 08.11.2024 року [PERSON] підписав анкету-заяву і приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в AT «А-Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку. Цього ж дня [PERSON] підписав заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту, на підставі якої йому відкритий рахунок, встановлений кредитний ліміт зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 40,80% на рік на суму залишку заборгованості та видана платіжна картка. За умовами договору: - сума кредиту (ліміту) від 1 000 грн до 200 000 грн; - пільговий період за користування кредитом становить 62 дні за ставкою 0,000001%; - базова процентна ставка 40,8% на рік; - строк кредитування 240 місяців. Банк виконав свої зобов`язання за договором і надав відповідачу можливість користуватися кредитними коштами за допомогою кредитних карток: №4323347339805084, №4323345041293292, №4323345038443611, - строком дії до грудня 2031 року. При відкритті карткового рахунку відповідачу встановлений кредитний ліміт 0 гривень, який поступово збільшений до 10 000 грн. Відповідач активно використовував кредитні кошти та здійснював платежі на сплату відсотків і щомісячних платежів, що підтверджено випискою з рахунку. Згідно з наданим позивачем розрахунком боргу станом на 13.12.2025 року заборгованість за кредитним договором становить 15886,57 грн., з них 9638,62 грн. тіла кредиту, 5497,95 грн. заборгованість за процентами, 750 грн. пеня. Проведені позивачем нарахування відповідають вимогам законодавства, умовам кредитного договору та підтверджені наданими розрахунками. Згідно зі ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України та ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 626, 628 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони (ст. 207 ЦК України). В силу ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закону). Відповідно до ст. 3 Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. У постанові від 07.04.2021 року у справі №623/2936/19 Верховний Суд сформував висновок про правомірність використання при укладенні електронного договору електронного підпису. Суд встановив, що кредитний договорів, про який йдеться у справі, за формою відповідає вимогам законодавства, підписаний відповідачем за допомогою удосконаленого електронного підпису, який є аналогом власноручного підпису. Відповідач, підписавши договір, не лише погодив його умови, але й скористався кредитними коштами, які перераховані на відкритий позичальником рахунок. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.1,4 ст.1056-1 ЦК України). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Матеріалами справи доведено, що відповідач взяв на себе зобов`язання за кредитним договором, порушив його умови та допустив виникнення заборгованості. Із наданих позивачем доказів, зокрема виписки по рахунку вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, у тому числі розраховувався у закладах, перераховував кошти на інші рахунки, вносив кошти на повернення кредиту. Відповідно до вимог ч.1, 5, 5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК). Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Позивач довів суду використання та неповернення відповідачем кредитних коштів в розмірі 9638,62 грн. та відсотків за користування кредитом в розмірі 5497,95 грн. Відповідач доказів належного виконання кредитних зобов`язань чи контррозрахунок заборгованості не надав, тому позов в цій частині слід задовольнити. Щодо вимог про стягнення пені суд зазначає таке. Позивач заявив до стягнення 750 грн пені. Проте, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 на території України введений воєнний стан. В подальшому він неодноразово продовжувався та діяв як на час укладення спірного договору позику, так і на час розгляду цієї справи. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором у період дії на території України воєнного стану, позовні вимоги в частині пені задоволенню не підлягають. Відтак загальна сума задоволених позовних вимог складає 15136,57 грн. (9638,62 грн тіло кредиту, 5497,95 грн проценти). Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (95,27 %) підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2307,82 грн. (2422,4 грн * 59,01 % / 100% = 2307,82 грн.). На підставі викладеного, ст.ст. 526, 633, 634, 1048, 1049, 1056-1 ЦК України та

Outcome: partial