Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

[PERSON] , через свого представника звернувся до суду з позовом Очаківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що не встиг своєчасно оформити спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , спадкоємцем якої він є за законом. Вважає причини пропуску строку на прийняття спадщини поважними, у зв`язку з чим просив встановити додатковий строк подання заяви на прийняття спадщини. Також зазначив, що вказану спадщину позивач прийняв як спадкоємець за законом, однак не зміг належними чином оформити, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на право власності на нерухоме майно після смерті власника. В даний час у оформленні спадщини в органах державного нотаріату йому відмовлено. Просить встановити йому додатковий строк на прийняття спадщини та визнати за ним право власності, оскільки підтвердити свої спадкові права не має можливості, окрім як в судовому порядку. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 28.01.2025. 21.03.2025 у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 26.05.2025 року представником позивача було подано до суду заяву про уточнення позовних вимог та залучення співвідповідача, яка була прийнята до розгляду та долучена до матеріалів справи. Ухвалою суду від 25.09.2025 року було залучено до участі в розгляді справи співвідповідача. Ухвалою суду від 11.12.2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] , подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача Очаківської міської ради в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлена про дату та місце розгляду справи, але надали суду заяву в якій просили справу розглядати у відсутності їх представника, проти заявлених вимог не заперечували. Представник відповідача Володимирецької селищної ради Вараського району Рівненської області будучи належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про перенесення часу судового засідання не клопотав, відзиву на позову, будь-яких заперечень, пояснень чи доказів не надав. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] від 30.04.2018 р. За життя [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується листом Рівненського ОБТІ №2520 від 20.06.2023 року, інвентаризаційною справою, технічним паспортом на житловий будинок від 05.07.2023, випискою з погосподарської книги від №7 Воронківської сільської ради. За життя спадкодавець не оформила своє право власності на вказаний житловий будинок, відповідно він за нею рахуються відповідно до виписки з погосподпсрького обліку, виданої Воронківською сільською радою Рівненської області. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до ст.1218 ЦК України входять всі права та обов`язки, що належали падкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв`язку з його смертю. На час смерті спадкодавець [PERSON] , була зареєстрована разом з [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Очаківською міською радою від 17.07.2024 року №7299. Однак знгідно довідки №9 від 05.09.2024 року, яка видана головою ОСББ «Бузький» вбачається, що спадкодавець [PERSON] , на час смерті проживала разом з [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Судом також встановлено, що спадкування майна [PERSON] , здійснюється за законом, оскільки остання за життя заповіту не залишила, а спадкоємець який звернувся до суд вважається таким, що фактично прийняв спадщину оскільки фактично проживав із спадкодавицею на час смерті. Спадкоємцем майна [PERSON] , за законом є позивач, як це вбачається із оглянутих судом письмових доказів, в т.ч. свідоцтва про народження позивача [PERSON] , серія [NUMBER] . При цьому суд враховує, що будь-які інші особи не приймали спадщини після смерті [PERSON] , У зв`язку з викладеним, позасудовий порядок вирішення питання про прийняття спадщини після спливу шестимісячного строку, як це передбачено ч.2 ст.1272 ЦК України, є неможливим. Роз`яснювальним листом Приватний нотаріус Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) №314/01-16 від 18.07.2024 в оформленні права власності на спадкове майно за законом позивачу відмовлено, відсутні правовстановлюючі документи. Рекомендовано, для реалізації спадкових прав, звернутися до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок, який належав померлій. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Схожий за змістом правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 450/3258/17, від 28 квітня 2022 року у справі № 352/494/16-ц. Як вбачається зі змісту ст. 177, 178 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Як зазначено в п.11 ч.1 ст.346 ЦК України, однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч.5 ст. 1268 ЦК України). Зі ст.1261 ЦК України вбачається, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємці за законом набувають права на спадкування у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. Відповідно до ч.2 ст.293, ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Враховуючи, що щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Оскільки покійна [PERSON] , за свого життя була власником житлового будинку, не залишила заповіт, позивач [PERSON] , являється спадкоємцем за законом, проте оскільки відсутні необхідні правовстановлючі документи на оформлення спадкового майна, що унеможливлює йому оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та знаходить підстави визнати, що [PERSON] , набув право власності на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ст.1261, ч. 3 ст. 1272 ЦК України. У відповідності до ч.5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до прийняття даного Закону, визнаються державою. Що стосується встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту спільного проживання позивача разом з матір"ю на час її смерті, судом встановлено наступне. Як вбачається з ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, встановлення такого факту, є необхідним позивачу для захисту своїх спадкових прав. Проаналізувавши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що дійсно, на час своєї смерті [PERSON] проживала разом з позивачем, і цей факт підтверджено під час розгляду даної справи судом, відтак позивач є таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері, оскільки не подавав заяву про відмову від спадщини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позиачем вимоги є обгрунтованими, належно доведені та підлягають задоволенню.

Outcome: approved