Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Миньо М.М., подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу. Просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 05.03.2011 Лімнянською сільською радою Турківського району Львівської області, актовий запис № 04. Стислий виклад обставин справи. Позивач вказує, що стосунки з відповідачем у сім`ї не склалися через різні погляди на сімейне життя. Позивач зрозуміла, що їх з відповідачем нічого не об`єднує, крім спільного сина. На даний час проживають окремо, шлюб існує формально. За таких умов позивач вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно, збереження цього шлюбу суперечить її інтересам, зберегти шлюб вона не бажає, тому звернулася до суду. Просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позиція відповідача. Відповідач повідомив, що вживав всіх можливих заходів для збереження шлюбу, однак зберегти сім`ю не вдалося, тому не заперечив щодо задоволення позову. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 12.01.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 03.02.2026 о 09:30 год. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені нею позовні вимоги та пояснила, що у сім`ї останнім часом між нею та чоловіком почали виникати конфлікти та непорозуміння через ревнощі чоловіка та підозри у подружній зраді. Така поведінка відповідача є неприпустимою та принижує її жіночу гідність. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні відповідач пояснив, що дійсно між ним та дружиною були непорозуміння з приводу подружньої зради, що переросло у конфлікт. Намагався примиритися з дружиною, просив пробачення й наполягав на збереженні сім`ї, однак вона не хоче миритися та зберегти сім`ю, приблизно чотири місяці проживають окремо. З огляду на зазначене не вбачає необхідності щодо надання судом строку на примирення та не заперечує щодо задоволення позову. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, судом встановлено, що 05.03.2011 Лімнянською сільською радою Турківського району Львівської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 04, прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 05.03.2011. У шлюбі, зареєстрованому між позивачем та відповідачем, народилася одна дитина: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] вид. 02.08.2011 Лімнянською сільською радою Турківського району Львівської області. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаємного розуміння між ними та ревнощі. Спільно не проживають, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. За таких обставин позивач стверджує, що їхня сім`я розпалася остаточно, фактичні подружні відносини між ними припинилися, примирення не бажає, і вважає за доцільне розірвати шлюб, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач вчиняв усі можливі заходи для збереження сім`ї, однак примиритися з дружиною не вдалося, тому не вбачає доцільності існування їхнього шлюбу. На підставі ст. 110 СК України звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а й під час перебування у шлюбі. Положеннями ч.ч.3, 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Стаття 112 СК України регламентує, що вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. У пункті 84 рішення по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 р (Заяви №№29381/09 та 32684/09) Європейський суд з прав людини вказав: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя. Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї. З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі як подружжя та обставини їх життя, зокрема, припинення між ними шлюбних відносин, те, що сім`я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Вимоги про відновлення свого дошлюбного прізвища позивач [PERSON] не заявляла. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судові витрати в цій справі складаються зі судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір, однак в прохальній частині позовної заяви зазначила вимогу про залишення судових витрат за нею. Враховуючи зазначене, відсутні підстави щодо розподілу судових витрат, тому судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved