Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

09 січня 2025 року через систему «Електронний суд» позивач подав до суду позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 квітня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 19.04.2023-100002119 в електронній формі та підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора надісланого у смс-повідомленні. Відповідно до умов даного договору позичальнику 19.04.2023 року надається кредит у сумі 3000 грн строком на 42 дні з дати його надання (дата повернення 30.05.2023 року). Первинний період користування кредитом становить 14 днів з дня його надання, до якого застосовується фіксована незмінна процентна ставка «Економ» у розмірі 2% за 1 (один) день користування. Протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ», застосовується фіксована незмінна процентна ставка «Стандарт» у розмірі 3% за один день користування. Неустойка становить 60 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином та в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову, утворилась заборгованість у розмірі 6360 грн, що складається з тіла кредиту 3000 грн, процентів 3360 грн. Просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 19.04.2023-100002119 від 19.04.2023 року у розмірі 6360 грн, а також судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача також просила суд стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн, докази в підтвердження яких будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 12 січня 2026 року відкрито провадження у даній справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 04 лютого 2026 року. 21 січня 2026 року від [PERSON] через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, у якій не погоджується із позовними вимогами, вважає їх безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що позивачем не доведено обставини, на які він посилається та виникнення між ним та позивачем будь-яких грошових зобов`язань. Також не надано належних та допустимих доказів: які б підтверджували факт укладення кредитного договору саме із ним; його належної ідентифікації як позичальника; фактичного отримання ним грошових коштів; правомірності та обґрунтованості нарахування процентів, штрафів та пені; наявності законних підстав для звернення до суду саме цим позивачем. Звертає увагу суду, що з моменту можливого виникнення спірних правовідносин минув строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України. Будь-яких письмових вимог, повідомлень або претензій від первісного кредитора чи від позивача не отримував, що позбавило його можливості врегулювати спір у досудовому порядку та повідомлень про відступлення права вимоги він не отримував. Вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на припущеннях, а тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю (а.с. 46-47) 03 лютого 2026 року [PERSON] через систему «Електронний суд» подав додаткові пояснення, у яких зазначає, що ним факт укладення електронного кредитного договору №19.04.2023-100002119 від 19.04.2023 та отримання ним кредитних коштів у розмірі 3000 грн не заперечується. Разом з тим, з урахуванням співвідношення суми основного боргу та розміру процентів, вважає за можливе застосування судом принципів справедливості та співмірності зобов`язань, передбачених цивільним законодавством. Просить зменшити розмір процентів до розумного та справедливого рівня, виходячи з суми основного боргу та умов договору та вирішити спір з дотриманням принципів справедливості, розумності та співмірності (а.с. 49). Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 43 на звороті). Одночасно у позовній заяві представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи за її відсутності за наявними доказами у справі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 7). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився також, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судової повістки (а.с. 50, 51). 21 січня 2026 року відповідач через систему «Електронний суд» подав клопотання, у якому просить справу розглянути без його участі на підставі наявних матеріалів та врахувати його відзив і подані документи (а.с. 48). Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 19 квітня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 19.04.2023-100002119 в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором Т938. Даний договір складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки, підтвердження кредитного договору, додатка до анкети позичальника, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (а.с. 16-23). Згідно умов кредитного договору №19.04.2023-100002119 від 19 квітня 2023 року, сума кредиту становить 3000 грн та перераховується за реквізитами 4441-11XX-XXXX-1544. Кредит надається строком на 42 дні, дата повернення (виплати) кредиту 30.05.2023 року. Первинний період користування кредитом 14 днів з дня його надання, черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Період користування ставкою "Економ" період фактичного користування кредитом, протягом якого застосовується фіксована процентна ставка "Економ", який розпочинається в день, наступний за днем сплати позичальником повністю всіх процентів, нарахованих на дату платежу, та закінчується через 14 днів. Ставка "Економ" фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду "Економ". Ставка"Стандарт" фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду "Економ" (пункт 5, 6 Договору). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Частиною 12 ст. 11 Закону передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За ч. 1 ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст. 1 Закону України "Про електронну комерцію"). З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою особистого кабінету кредитні договори між кредиторами та позичальником не було б укладено. Таким чином, електронний договір, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором, вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання, тобто ведення алфавітно-цифрової послідовності даних (пароль). Водночас такий договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо істотних умов договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, кредитний договір № 19.04.2023-100002119 від 19 квітня 2023 року є укладеним з моменту його підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Т938, який був направлений на фінансовий номер телефону [NUMBER] позичальника [PERSON] , що підтверджує погодження сторонами усіх істотних умов такого договору. На виконання умов договору, 19 квітня 2023 року на платіжну картку [NUMBER] , що вказана у кредитному договорі №19.04.2023-100002119 від 19 квітня 2023 року, було перераховано кошти у сумі 3000 грн за допомогою системи LIQPAY, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 37). Факт укладення кредитного договору № 19.04.2023-100002119від 19 квітня 2023 року та отримання кредитних коштів в розмірі 3000 грн відповідач не заперечує, про що зазначив у додаткових поясненнях. Таким чином, позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Однак, як стверджує позивач у позовній заяві, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на дату позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 6360 грн. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 16.04.2023-100002119 від 19.04.2023 року, заборгованість [PERSON] становить 6360 грн, з яких 3000,00 грн основний борг, 3360 (14 днів за ставкою 2%, 28 дні за ставкою 3%) залишок відсотків. Проценти по кредиту нараховані за період з 19 квітня 2023 року по 30 травня 2023 року (42 дні), що відповідає умовам договору (а.с. 24-34). Щодо заборгованості по відсоткам у розмірі 3360 грн., то суд констатує, що процентна ставка за кредитом є фіксованою, чітко визначена умовами договору, який підписано відповідачем. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, в тому числі і щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами. Укладений між сторонами правочин або його окремі положення недійсними не визнано, отже умови кредитного договору, в тому числі і щодо сплати відсотків, є обов`язковими для виконання відповідачем. Таке нарахування обумовлено умовами укладеного договору і не являється штрафними санкціями за невиконання зобов`язань, а відтак відповідне клопотання відповідача про зменшення заборгованості за відсотками не ґрунтується на нормах закону. Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі,

Outcome: approved