Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника У серпні 2025 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області. Заяву мотивовано тим, що заявник народився [INFO] в селищі Лосинівка Ніжинського району Чернігівської області та з 06.05.1994 зареєстрований та проживає в [ADDRESS] . З 1979 до 1987 року заявник навчався в Лустівській школі, однак будь-які документи щодо діяльності цього закладу у Відділі культури, освіти, сім`ї, молоді та спорту Ніжинської районної державної адміністрації відсутні. У період із 01.09.1987 до 03.12.1988 він навчався на денній формі навчання в Дігтярівському професійному технічному училищі за професією «Тракторист-машиніст широкого профілю, слюсар другого розряду, водій транспортних засобів категорії С» та з 03.12.1988 був відрахований у зв`язку з переводом до Ніжинського СПТУ № 35. Завник зазначав, що у 1992 році був призваний до Збройних Сил України для проходження строкової служби. З 1994 до 2004 року він був членом КСП «Обрій» села Талалаївка Ніжинського району Чернігівської області. У зв`язку з втратою паспорта громадянина України в 2025 році заявник звернувся до Ніжинського відділу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області. Проте за результатами перевірки міграційною службою не виявилось можливим підтведити належність його до громадянства України. При цьому, йому повідомлено, що згідно зі статтею 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є особи, які постійно проживали на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) та проживали в Україні на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) і не були громадянами інших держав. Враховуючи наведене, заявник просив суд встановити юридичний факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 08.08.2025 відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами окремого провадження. Відповідно до поданих до суду письмових пояснень представник заінтересованої особи - Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області зазначив, що рішення суду про встановлення факту постійного проживання особи в Україні станом на 24.08.1991 законодавство визначає одним із документів, які подаються для розгляду питання щодо встановлення належності до громадянства України. Стосовно вимог про встановлення факту постійного проживання заявника в Україні станом на 24.08.1991 Управління покладається на розсуд суду. У судовому засідання заявник заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав зазначених у заяві, та пояснив, що після втрати паспорту не міг його поновити в зв`язку з проблемами з ногами. Представник заінтересованої особи - Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області щодо задоволення заяви покладається на розсуд суду. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила факт постійного проживання заявника [PERSON] в [ADDRESS] , в тому числі станом на 24 серпня 1991 року разом з його батьком [PERSON] . Заслухавши заявника, представника заінтересованої особи та свідка, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, суд дійшов такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] в селищі Лосинівка Ніжинського району Чернігівської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії серії [NUMBER] , яке видане Талалаївською сільською радою Ніжинського району від 19.08.1972. Згідно з довідкою № 398/02-26 Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 11.03.2025 [PERSON] , [INFO] , з 06.05.1994 зареєстрований та проживає по [ADDRESS] . За відомостями, зазначеними в довідці № 01/6-12 від 22.01.2025, виданої дирекцією Дігтярівського професійного аграрного ліцею, [PERSON] , [INFO] , з 01 вересня 1987 року до 03 грудня 1988 року дійсно навчався в Дігтярівському професійному технічному училищі за професією «Тракторист-машиніст широкого профілю, слюсар другого розряду водій транспортних засобів категорії С» на денній формі навчання та відрахований у з`язку з переводом до Ніжинського СПТУ № 35. Відповідно до довідки № 03-29/186 виконавчого комітету Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 15.07.2025 згідно з карткою прописки [PERSON] , 1972 року народження, з 14.04.1989 був зареєстрований в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] . З 11.06.1992 до 06.05.1994 проходив службу в Збройних Силах України. Норми права, які були судом застосовані Згідно з частиною 1 статті 3, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. У частині 1 статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з частиною 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Згідно з положеннями Закону України «Про громадянство України», Указу Президента України від 27 березня 2001 року «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», рішенням суду може підтверджуватись факт проживання особи на території України на певний час. Так, згідно із пунктом 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (24 серпня 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Згідно з пунктом 1 статті 3 Закону України «Про громадянство» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України. Особи, є громадянами України з 24 серпня 1991 року; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянств України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 2 березня 2001 року № 215, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянин колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Відповідно до пункту 8 Порядку встановлення належності до громадянства України, відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка органу внутрішніх справ про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала у громадянстві колишнього СРСР; в) рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. У пункті 44 зазначеного порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, як стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справа про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Мотивована оцінка і висновки суду Наведені вище положення законодавства свідчать про те, що за відсутності у заявника передбаченого законодавством документального підтвердження факту його постійного проживання станом на 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» - паспорту громадянина колишнього СРСР з відмітками про постійну прописку на території України, для отримання заявником паспорта громадянина України їй попередньо необхідно встановити наявність підстав для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням шляхом встановлення вищевказаного факту у судовому порядку. Враховуючи вище зазначені обставини та вимоги діючого законодавства, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] на підтвердження своїх вимог надано достатньо належних та допустимих доказів, які в сукупності свідчать про постійне проживання на території України на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року.

Outcome: approved