Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Процент» через свого представника Руденка К.В. звернулося до суду з позовною заявою, поданою через систему "електронний суд" до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обгрунтовується тим, що 22 квітня 2024 року між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] було укладено кредитний договір №10641, відповідно до якого, відповідач отримала кредит у розмірі 7000,00 гривень, строком на 365 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,50 % від суми кредиту за кожен день користування (547,50 % річних). Даний кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Зазначає, що відповідач має обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, однак в порушення зобов`язань не сплачує її. Вказує на те, що у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань, заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 41915,00 гривень, яка складається із: 7000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; 34915,00 гривень заборгованість за нарахованими процентами за період з 22.04.2024 року по 22.04.2025 року, відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 1,50 % за кожен день користування кредитом та графіку платежів. Враховуючи наведене представник позивача просить стягнути з [PERSON] в користь ТОВ «ФК «Процент» заборгованість за кредитним договором №10641 від 22.04.2024 року у розмірі 41915,00 гривень та понесені судові витрати по справі, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривні та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 гривень. 29 жовтня 2025 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 26 січня 2026 через систему «Електронний суд» представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Процент» - Руденко К.В., надіслав суду клопотання в якому просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, підтримує позовні вимоги та просить задовольнити в повному обсязі. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв/клопотань не подавала. На адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання», однак на кожне судове засідання [PERSON] отримувала SMS-повідомлення про виклик до суду, що підтверджується довідками про доставку SMS - повідомлення «Судова повістка про виклик до суду». Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала, жодних заяв та клопотань до суду не надіслала та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд доходить висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до закону, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у певних випадках. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 22 квітня 2024 року між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] укладений кредитний договір №10641, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 7000,00 гривень, строком на 365 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,50 % від суми кредиту за кожен день користування (547,50 % річних). Даний кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 17-20). Згідно п. 1.1 кредитного договору ТОВ «ФК «Процент» зобов`язалось надати [PERSON] грошові кошти в розмірі 7000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим договором. Відповідно до п. 1.2. кредитного договору, позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 1,50 % від суми кредиту за кожен день користування (547,50% річних). Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. Строк надання кредиту та строк дії договору відповідно до п. 1.3. кредитного договору становить 365 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів, з сплатою кредиту в кінці строку користування згідно Додатку № 1 до цього договору. Згідно з п. 1.7. кредитного договору, товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить позичальникові. Відповідно до п. п. 2.4.1. кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк сплачувати нараховані проценти за його користування та повернути кредит. Згідно з п. 3.3. кредитного договору, у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених цим договором, сторони погодили, що позичальнику встановлюється відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Позичальник сплачує товариству проценти за неправомірне користування грошовими коштами за процентною ставкою - 1,50% (річна процентна ставка становить 547,50 %) від суми несвоєчасно повернутих грошових коштів, переданих позичальнику за цим договором (суми кредиту) за кожний день користування. Інформація про суму нарахованих процентів за неправомірне користування грошовими коштами, згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, повідомляється позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника та сплачується позичальником одночасно з заборгованістю за кредитом та нарахованим процентами за фактичну кількість днів користування кредитом. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору, нарахування процентів за кредитним договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у Додатку 1 кредитного договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства, зазначений у пункті 9 цього договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. До матеріалів справи долучено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживачів, графік платежів та реальної річної процентної ставки, що є додатком №1 до кредитного договору №10641 від 22.04.2024 року, яка підписана [PERSON] (а.с. 22). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3,12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Із дослідженого судом договору встановлено, що [PERSON] ознайомлена та згідна з умовами договору, що підтверджується її електронним підписом. Уклавши договір, підтвердила, що ознайомилася повністю, розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримувались Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТзОВ «ФК «Процент», текст яких розміщений на сайті https://procent.com.ua. Відповідно до детального розрахунку заборгованості (щоденні нарахування і погашення) за кредитним договором №10641 від 22.04.2024 року, заборгованість [PERSON] , станом на 22.04.2025 року становить 41915,00 гривень, яка складається із: 7000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; 34915,00 гривень заборгованість за нарахованими процентами за період з 22.04.2024 року по 22.04.2025 року відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 1,50 % за кожен день користування кредитом та графіку платежів. При цьому, відповідачкою частково було здійснено погашення кредитної заборгованості, а саме, 31.05.2024 року в сумі 2795,00 грн. та 03.06.2024 року у сумі 615,00 грн., які були спрямовані позивачем на погашення відсотків (а.с. 24-30 зворот). Крім того, згідно з відповіддю АТ «Універсал Банк» за №19444-В від 16 грудня 2025 року, наданою на виконання ухвали суду від 03 грудня 2025 року, банківська карта № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] .. Із виписки про рух коштів по рахунку вбачається, що 22 квітня 2024 року здійснено переказ коштів на суму 7000,00 UAH. Номер телефона [NUMBER] зазначений знаходиться в анкетних даних [PERSON] .. Зазначені реквізити банківської карти співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними у Договорі. Таким чином, ТОВ «ФК «Процент» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором №10641 від 22.04.2024 року, яку просить стягнути позивач, становить 41915,00 гривень та складається: 7000,00 гривень сума заборгованості за простроченим тілом кредиту, 34915,00 гривень сума заборгованості за простроченими відсотками. Судом встановлено, що у порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором №10641 від 22.04.2024 року становить - 41915,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7000,00 грн., заборгованості по процентам - 34915,00 грн.. Проценти по кредиту нараховані за період з 22 квітня 2024 по 22 квітня 2025. Однак, суд перевіряючи детальний розрахунок заборгованості (щоденні нарахування та погашення) за Кредитним договором № 10641 від 22.04.2024 року із загальною сумою нарахованих процентів у розмірі 34915,00 грн за період з 22.04.2024 року по 22.04.2025 року, не погоджується, виходячи з наступного. 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22 квітня 2024року - денна ставка не більше 1,5%, - з 20 серпня 2024 року - денна ставка не більше 1%. Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] отримала кредитні кошти 22.04.2024 року. Отже, згідно вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» денна ставка відсотків має бути не більше 1,5 %, а отже, за період з 22.04.2024 року по 19.08.2024 року розмір процентів, який підлягає стягненню з [PERSON] становить 12495,00 грн. (7000,00 грн. х 1,5% х 119 днів). Відповідно, починаючи з 20.08.2024 року, денна ставка має становити не більше 1%. Отже, за період з 20.08.2024 року по 22.04.2025 року розмір процентів становить 17220,00 грн. (7000,00 грн. х 1% х 246 днів). Усього, заборгованість [PERSON] по відсоткам становить 29715,00 грн. (12495,00 грн. + 17220,00 грн). Однак, беручи до уваги що відповідач [PERSON] сплатила 3410,00 грн в рахунок погашення заборгованості за відсотками, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за відсотками в загальному розмірі 26305,00 грн. (29715,00 грн. - 3410,00 грн). Враховуючи наведені висновки суду, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №10641 від 22.04.2024 року в загальному розмірі 33305,00 гривень, з яких 7000,00 гривень - заборгованості за тілом кредиту та 26305,00 гривень - заборгованість за процентами, а тому позов підлягає до часткового задоволення. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на правничу правову допомогу позивачем надано: договір про надання правничої допомоги № 03/06/2024 від 03.06.2024 року;акт приймання-передачі наданих послуг №73 до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024 від 20.09.2025, витяг з реєстру № 1 від 30.09.2025, платіжна інструкція про оплату за надання юридичних послуг до договору №03/06/2024 від 03.06.2024. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2422,40 грн). Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 3655 від 20.10.2025 про сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн. Позовна заява з доданими до неї матеріалами позивачем подано через систему «Електронний суд» та сплачено судовий збір в сумі 2 422, 40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, тому із відповідача на користь позивача стягуються понесені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог (79,46 %), а саме судовий збір - в розмірі 1924,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу - в розмірі 7945,84 грн..

Outcome: partial