Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Представник ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 17820 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що 31.03.2025 між позивачем та відповідачем у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію», був укладений електронний договір №31.03.2025-100002156, умови якого в подальшому були змінені додатковими договорами від 16.04.2025 та від 09.06.2025. На виконання договору ТОВ «Споживчий центр» надало [PERSON] кредит у розмірі 10 000 гривень, строком на 147 днів, з фіксованою процентною ставкою 1% за 1 день користування кредитом. За порушення строків повернення кредиту договором передбачена неустойка в розмірі 120 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання. Визнання боргу відповідачем підтверджується частковою сплатою: - 01.05.2025 на суму 3560,00 грн; - 02.06.2025 на суму 3870,00 грн; - 08.08.2025 на суму 7000,00 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, виникла заборгованість у розмірі 17820 грн, що складається з наступного: - 10000 грн - тіло кредиту; - 4650 грн - проценти; - 3170 грн - неустойка. Посилаючись на норми ЦК України та умови укладеного договору, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 17820грн. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів у мережі Інтернет, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та їх змісту (прав та обов`язків). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом установлено, що 31.03.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію», був укладений електронний договір №31.03.2025-100002156, умови якого у подальшому були змінені додатковими договорами від 16.04.2025 та від 09.06.2025. На виконання договору ТОВ «Споживчий центр» надало [PERSON] кредит у розмірі 10 000 гривень, строком на 147 днів, з фіксованою процентною ставкою 1% за 1 день користування кредитом. За порушення строків повернення кредиту договором передбачена неустойка в розмірі 120 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання. Переказ коштів на картковий рахунок відповідача підтверджується квитанціями (а.с. 36). Дослідивши правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача у частині стягнення заборгованості за в сумі 14650 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту ту процентами. У задоволенні позовних вимог у частині стягнення неустойки в сумі 3170 грн суд відмовляє, з огляду на зміст п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо звільнення позичальника від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено воєнний стан, дію якого продовжено і він триває до теперішнього часу. За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки в сумі 3170 грн не підлягає задоволенню. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, згідно ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача відшкодування витрат зі сплати судового збору пропорційно частині задоволених вимог - у сумі 1991,48 грн.

Outcome: partial