Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до Жовківського районного суду Львівської області із позовною заявою до відповідача Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Рава-Руська державна нотаріальна контора Львівської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а саме просить визначити йому, [PERSON] додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] в нотаріальну контору, а саме 3 (три) місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Обгрунтовує позовну заяву наступним. Вказує, що [INFO] помер його батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. [PERSON] до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачу. У встановлений шестимісячний строк після смерті [PERSON] позивач не звернувся у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, оскільки проживав окремо від спадкодавця і не знав про наявність заповіту. Про наявність заповіту йому стало відомо лише в вересні 2025 р., коли матір позивача розказала про наявність заповіту і повідомила, що не вступила в спадщину після смерті чоловіка і написала відмову. Після чого позивач звернувся в Рава - Руську ДНК Львівської області із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Після звернення в Рава - Руську ДНК Львівської області, позивачу було повідомлено, що позивач пропустив термін для подачі заяви про прийняття спадщини по заповіту після смерті батька і додатковий строк можна визначити лише в судовому порядку. Згідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру відомості про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] відсутні, отже, спадкова справа не заводилась. Позивач вважає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки позивачу не було відомо, що батько заповів позивачу все своє майно. Позивач вважав, що спадщину прийняла його матір. Позивач додатково повідомляє, що необізнаність про існування заповіту не тотожна таким обставинам, як відсутність інформації про смерть спадкодавця або спадкову масу. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Необізнаність особи про складення заповіту на її користь є поважною причиною для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Тому, вважає, що вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є обґрунтованими. Вказує, що незадоволення позову позивача щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини зумовить перехід права власності на спадкове майно до держави в особі органу місцевого самоврядування на території якого воно знаходиться. Також зазначає, що інших спадкоємців, передбачених цивільним законодавством України, немає. Зважаючи на наведене, просить позовну заяву задовольнити. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився. В прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак надіслав клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Проти задоволення позову не заперечив, фактично визнав такий. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Рава-Руська державна нотаріальна контора Львівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, подала клопотання, в якому просила розгляд справи проводити у її відсутності. Повідомила, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в Рава-Руській ДНК спадкова справа не заводилася. Зазначила, що самостійних вимог не заявляє і повністю покладаюсь на рішення суду. Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача та третьої особи, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані усіма учасниками справи заяви про розгляд справи у їх відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено наступне. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. [PERSON] до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] , що стверджується копією довідки. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачу, що стверджується копією заповіту. Суд бере до уваги наведене у позові про те, що у встановлений шестимісячний строк після смерті [PERSON] позивач не звернувся у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, оскільки проживав окремо від спадкодавця і не знав про наявність заповіту. Про наявність заповіту йому стало відомо лише в вересні 2025, коли матір позивача розказала про наявність заповіту і повідомила, що не вступила в спадщину після смерті чоловіка і написала відмову, що стверджується копією заяви [PERSON] . Позивач звернувся в Рава - Руську ДНК Львівської області із заявою про прийняття спадщини після смерті батька і йому було повідомлено, що він пропустив термін для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька, що стверджується листом. Згідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру (додається) відомості про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] відсутні, отже, спадкова справа не заводилась. Суд враховує зазначене позивачем про те, що він пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки йому не було відомо, що батько заповів йому все своє майно, позивач вважав, що спадщину прийняла його матір. Згідно із ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Пунктом 24 постанови передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК (435-15). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Відповідно до постанови Верховного Суду України № 565/1145/17 від 26 червня 2019 року, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Таким чином, з огляду на те, що законодавцем чітко не визначено вичерпний перелік обставин поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, враховуючи обставини конкретної справи, те, що позивачеві не було відомо, що батько заповів йому все своє майно і він вважав, що спадщину прийняла його матір, а також враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, що не порушує прав та інтересів інших осіб, суд приходить висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved