Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Представник заявника О. Середа 27 січня 2026 року звернувся до суду з цією заявою про надання [PERSON] психіатричної допомоги в примусовому порядку. В обґрунтування заяви вказано, що 26 січня 2026 року машиною екстреної допомоги у супроводі працівників поліції в зв`язку з погіршенням психічного стану: поводився неадекватно, вчинив розгардіяш у будинку, погрожував матері та перекинув на неї диван, перелазив без дозволу через паркани на сусідську територію, бив вікна у власному та сусідських будинках, [PERSON] було доставлено у добровільному порядку до КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня», де він 27 січня 2026 року відмовився від лікування у добровільному порядку. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 січня 2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження на 28 січня 2026 року об 11 год 00 хв, доручено Східному міжрегіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначити [PERSON] адвоката для здійснення представництва інтересів в суді за призначенням. У судовому засіданні лікар - психіатр [PERSON] підтримав заяву. У судовому засіданні [PERSON] не зміг свідомо висловити свою думку, його законний представник [PERSON] підтримала заяву медичного закладу, вважає, що самостійно син лікуватися не буде. У судовому засіданні захисник особи, стосовно якої вирішується питання, адвокат Яценко А.О., та прокурор підтримали заяву лікаря, вважають, що вона підлягає задоволенню. Розглянувши матеріали справи, заслухавши думки та пояснення учасників справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 26 січня 2026 року [PERSON] було госпіталізовано за усвідомленою згодою до другого психіатричного відділення Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня», 27 січня 2026 року [PERSON] відмовився від лікування у добровільному порядку. Згідно із частинами 2-5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. При обстеженні психічного стану [PERSON] в КНП Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» комісія лікарів встановила, що хворий виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїчної форми, з безперервним перебігом, внаслідок чого виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, його обстеження та лікування можливо тільки в стаціонарних умовах, потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Лікар-психіатр Будьонний С.П. підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та вказав, що [PERSON] необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи, що особа виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, суд вважає за необхідне госпіталізувати її в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для його госпіталізації до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди. Аналогічний висновок викладений і в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року по справі № 689/1338/16-ц. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічнохворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану. У зв`язку з цим суд вважає, що вимоги заявника про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди є обґрунтованими.

Outcome: approved