Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

[PERSON] (далі - заявник), звернувся до суду з заявою, у якій просив: - визнати [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Заливанщина, Калинівського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , недієздатним; - встановити над [PERSON] опіку і призначити його [PERSON] , [INFO] . Заявник обґрунтовує свою заяву наступними обставинами. [PERSON] , [INFO] , являється його братом, з яким він проживає разом за однією адресою. [PERSON] є інвалідом 2 групи з дитинства безтерміново, що підтверджується довідкою серії ВТЕ-18 № 040400 від 12.02.1991 року. До серпня 2024 року [PERSON] проживав разом з матір`ю [PERSON] , яка була його опікуном. Після смерті матері [PERSON] заявник забрав брата [PERSON] до себе та здійснює за ним догляд. З 01.01.2025 року заявник [PERSON] був документально оформлений по догляду за братом. На даний час [PERSON] не може розуміти значення наслідків своєї поведінки, не може правильно орієнтуватися та оцінювати прості життєві ситуації, не здатний себе обслуговувати, не може самостійно приймати ніяких рішень, потребує постійної сторонньої допомоги та догляду. Викладені обставини стали підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 21.01.2025 відкрито провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 20.02.2025 призначено у справі судово-психіатричну експертизу, поставлено на вирішення відповідні запитання, проведення експертизи доручено експертам Вінницької філії судових експертиз ДУ «Інституту судової психіатрії МОЗ України», а на час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 27.10.2025 на адресу суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта № 736 від 18.09.2025. Ухвалою суду від 27.10.2025 поновлено провадження у справі та призначено наступну дату судового засідання. Заявник [PERSON] подав заяву в якій просив подану ним заяву задовольнити, справу розглянути у його відсутність. Представник [PERSON] адвокат Тарасюк Н.Г. надала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представляючи інтереси [PERSON] не заперечує щодо заявлених вимог [PERSON] . Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду рішення та подання опікунської ради виконавчого комітету Калинівської міської ради про доцільність призначення [PERSON] опікуном над братом [PERSON] у випадку визнання його недієздатним. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією його паспорта та витягом з реєстру Калинівської територіальної громади (а.с. 7, 9). Згідно з копією довідки до акта огляду МСЕК серії ВТЕ-18 № 040400 від 12.02.1991 року [PERSON] встановлено другу групу інвалідності з дитинства, безстроково (а.с. 8). [PERSON] здійснює догляд за своїм братом [PERSON] (а.с. 10, 13, 14, 15). Крім того, згідно з висновком експерта Вінницької філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» № 736 від 18.09.2025 визначено, що [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді розумової відсталості тяжкого ступеня із відхиленнями у поведінці (F72.8), а також [PERSON] внаслідок свого захворювання не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] потребує опіки. Суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено у ст. 1 Конституції України - Україна є правова держава, а в силу її ст. 8 в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ст. 129 Конституції України). Верховенство права - це панування права в суспільстві, а такий принцип вимагає від держави його втілення у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи та рівності. Разом з тим, в силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зауважує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Разом з тим, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Як визначено в п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, розгляд якої, згідно з ч. 4 ст. проводиться судом у складі 1-го судді і 2-ох присяжних. Отже, з огляду на особливість окремого провадження, в порядку якого розглядається дана справа щодо визнання громадянина [PERSON] недієздатним, в даному судовому процесі необхідно довести чи дійсно вказаний громадянин внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Так, зі змісту аргументів заявника, який є рідним братом [PERSON] , з яким вони проживають однією сім`єю, вбачається, що останній хворіє на психічне захворювання і через свою хворобу він не може усвідомлювати та розуміти значення своїх дій і керувати ними, тому потребує постійного стороннього догляду. Як визначено в ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Згідно зі ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Судом встановлено, що згідно з висновком експерта Вінницької філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» № 736 від 18.09.2025 визначено, що [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді розумової відсталості тяжкого ступеня із відхиленнями у поведінці (F72.8), а також [PERSON] внаслідок свого захворювання не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] потребує опіки. Оскільки суд вважає вищевказаний висновок експерта належним та допустимим доказом, а тому враховуючи й інші медичні документи у справі відносно [PERSON] визначено, що аргументи заявника про те, що його рідний брат страждає на хронічний стійкий психічний розлад і не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними є обґрунтованими. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника (ч. 4 ст. 63 ЦК України). Враховуючи вищезазначене, суд вважає про наявність законних підстав призначення недієздатному [PERSON] опікуна [PERSON] . Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимоги заявника про визнання [PERSON] недієздатним та призначення заявника опікуном, ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати по провадженню справи про визнання громадянина недієздатним відносяться на рахунок держави. В силу вимог ч. 6 ст. 300 ЦПК України суд роз`яснює, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. На підставі викладеного та

Outcome: approved