Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Позивач 18.12.2025 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами №0972585566 від 18.12.2020, №3107764 від 26.10.2020 у розмірі 53 490 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.12.2020 між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] укладено договір №0972585566, за яким відповідачка отримала кредит у розмірі 2 000 грн строком на 15 днів. 26.10.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір №3107764, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 6 500 грн строком на 360 днів. Позивач отримав право вимоги за двома договорами на підставі укладених договір факторингу. Заборгованість по договору №0972585566 від 18.12.2020 становить 78 160 грн, з яких: 2 000 грн тіло кредиту; 76 160 грн відсотки, проте позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 32 170 грн, зменшивши проценти до 30 170 грн. Заборгованість по договору №3107764 від 26.10.2020 становить 21 320 грн, з яких: 6 500 грн тіло кредиту; 14 820 грн проценти. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань позивач звернувся до суду. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.12.2025 провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 28.01.2026. У судове засідання 28.01.2026 учасники справи не з`явилися, сповіщалися про час, дату та місце судового розгляду належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за відсутності заперечень представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 02 лютого 2026 року. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Судом встановлено, що 26 жовтня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір №3107764, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 6 500 грн строком на 30 днів зі сплатою 0,01% в день зниженої процентної ставки та 1,90% в день стандартної процентної ставки. Згідно розрахунку заборгованості за договором №3107764 від 26.10.2020, заборгованість [PERSON] становить 21 320 грн, з яких: 6 500 грн тіло кредиту; 14 820 грн проценти. 26 серпня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №26082021, який разом з реєстром боржників свідчить про перехід до позивача права вимоги до [PERSON] за договором №3107764 від 26.10.2020. 23 травня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №23/05/2024, який разом з додатковою угодою №1 від 20.12.2024 та реєстром заборгованостей №1 свідчить про перехід до позивача права вимоги до [PERSON] за договором №3107764 від 26.10.2020. 18 грудня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] укладено договір надання позики №0972585566/1, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 2 000 грн строком на 15 днів зі сплатою відсотків у розмірі 1,75 за кожен день користування кредитом. Згідно розрахунку заборгованості за договором №0972585566/1 від 18.12.2020, [PERSON] допустила заборгованість у розмірі 78 160 грн, з яких: 2 000 грн - тіло кредиту; 76 160 грн - відсотки за користування кредитом. Позивач, просить стягнути заборгованість у розмірі 32 170 грн, зменшивши відсотки до 30 170 грн. 11 лютого 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №11-02/22, який разом з реєстром боржників свідчить про відступлення права вимоги за договором №0972585566 від 18.12.2020 до [PERSON] 10 січня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» укладено договір №10-01/2023, який разом з реєстром боржників свідчить про відступлення права вимоги за договором №0972585566 від 18.12.2020 до [PERSON] 18 лютого 2025 між товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) пав вимоги, який разом з реєстром боржників свідчить про відступлення права вимоги за договором №0972585566 від 18.12.2020 до [PERSON] . Таким чином, загальна заборгованість [PERSON] за двома договорами складає 53 490 грн, з яких: 8 500 грн - тіло кредиту; 44 990 грн - відсотки за користування кредитом. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). При цьому, згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). ТОВ «Факторинг Партнерс» має право на звернення до суду з дійсним позовом оскільки кредитодавці передали йому право вимоги за вищевказаними договорами. ТОВ «Факторинг Партнерс» є належним позивачем у справі та за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України. Договір відступлення права вимоги не визнаний судовим рішенням недійсним, вказаний договір на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідач був вільним в укладанні зазначеного договору та був обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим погодився, підписавши кредитні документи. Своїми діями [PERSON] погодилася з умовами сплати процентів за користування кредитними коштами, тому позов ТОВ «Факторинг Партнерс» щодо стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Факторинг Партнерс». Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам, тобто сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача у розмірі 3 028 грн. 02 липня 2024 року ТОВ «Факторинг Партнерс» та АО «Лігал Ассістанс» уклали договір про надання правової допомоги №02-07/2024. Згідно витягу з акту №23 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025 ОА «Лігал Ассістанс» надано послуги у справі про стягнення заборгованості з [PERSON] у розмірі 16 000 грн, з яких: 4 000 грн надання усної консультації з вивчення документів; 12 000 грн складення позову заяви про стягнення боргу. На переконання суду заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає принципам співмірності, розумності та справедливості позов, адже позов є типовим, враховуючи, що адвокат кожен раз подає тотожні позови, не є необхіднім усна консультація, яка зайняла 2 години. Крім того, така послуга як підготовка пропозиції, яка зайняла 3 годин не приймається до уваги, адже неможливо встановити, про які дії вчинені адвокатом йдеться в такій дії. Позов підписаний та направлений директором товариством, адвокат лише склав позовну заяву на 5,5 аркуша. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе стягнути розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1 500 грн. Такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат. Таким чином судові витрати становлять в загальному 4528 грн.

Outcome: approved