Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

ТОВ "Споживчий центр" звернулось до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 14.02.2025-100002891 від 14 лютого 2025 року у розмірі 76250 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідно до укладеного кредитного договору № 14.02.2025-100002891 від 14 лютого 2025 року, укладеного між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 25000 грн. на 140 календарних днів. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заявки позичальника та підтвердження укладення кредитного договору. Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] кредитних зобов`язань, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором, яка станом на станом на дату подання позову складає 76250 грн., з яких: 25000 грн - заборгованість по тілу кредиту; 35000 грн - заборгованість по процентам; 3750 грн - комісія; 12500 грн - неустойка. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2025 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 14 лютого 2025 між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання [PERSON] пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) та заявки кредитного договору № 14.02.2025-100002891 (кредитної лінії). Відповідно до заявки кредитного договору № 14.02.2025-100002891 (кредитної лінії) від 14 лютого 2025 року відповідачем зазначено реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику за даним та наступними договорами: 4441-11XX-XXXX-4732. Заявка підписана електронним підписом [PERSON] (одноразовим ідентифікатором Е351). Відповідно до умов кредитного договору № 14.02.2025-100002891 від 14 лютого 2025 року позичальнику надається кредит на наступних умовах: 1. Дата надання/видачі кредиту - 14/02/2025; 2. Сума Кредиту: 25000 грн. 00 коп. 3. Строк, на який надається Кредит - 140 днів з дати його надання 4. Дата повернення (виплати) кредиту - 03.07.2025. Відповідно до п. 6 заявка кредитного договору процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі "Комісія", економічна сутність плата за надання Кредиту) 9% від суми Кредиту та дорівнює 37500 грн. (п. 7 заявка кредитного договору). Відповідно до п. 10 заявка кредитного договору денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0.82% (денна процентна ставка) = (28849.56 / 25000)/ 140 ? 100%. Також у вказаному договорі визначена сума неустойки у розмірі 250 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. 04 січня 2024 року між ТОВ Універсальні платіжні рішення (далі за текстом - Платіжна установа) та ТОВ Споживчий центр (далі за текстом - Торговець) було укладено договір про надання послуг з переказу коштів № ФК-П-2024/01-2, в якому сторони погодили, що за цим договором Платіжна установа приймає на себе зобов`язання надавати Торговцю послуги з переказу коштів без відкриття рахунку, а саме: здійснювати від імені Торговця прийом на розрахунковий рахунок Платіжної установи безготівкових Платежів Споживачів, що звертаються до Платіжної установи з метою здійснення переказу коштів в якості оплати Торговцю вартості його товарів, робіт або послуг, та виконувати платіжні операції з переказу Торговцю отриманих від Споживачів Платежів в порядку, в розмірі та у строки, передбачені цим договором; та/або виконувати платіжні операції з переказу Споживачам Виплат в порядку, в розмірі та у строки, передбачені цим Договором (п. 1.1.1 - 1.1.2 договору). Відповідно до довідки ТОВ Універсальні платіжні рішення від 23 вересня 2025 року відповідно до договору № ФК-П-2024/01-2 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта:, 14 лютого 2025 року о 21:22:29 на суму 25000 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 653657272, призначення платежу: Видача за договором кредиту №14.02.2025-100002891. Згідно із довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 14.02.2025-100002891 від 14 лютого 2025 року, заборгованість [PERSON] складає 76250 грн., з яких: 25000 грн - заборгованість по тілу кредиту; 35000 грн - заборгованість по процентам; 3750 грн - комісія; 12500 грн - неустойка. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Враховуючи викладене, суд вважає, що між сторонами укладено договір в електронній формі шляхом його підписання відповідачем електронним підписом, що прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, суд погоджується з сумою заборгованості по відсотках за користування кредитом та комісією, оскільки їх нарахування передбачено умовами договору між сторонами, та не суперечить нормам законодавства. Відповідно, суд вважає такими, що підлягають до задоволення вимоги позивача в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 25000 грн, процентів за користування кредитом у розмірі 35000 грн та комісії у розмірі 37500 грн. Вирішуючи вимоги про стягнення 12500 гривень неустойки суд враховує наступне. Відповідно до пункту 15 Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 14.02.2025-100002891 неустойка 250 грн., що нараховується за кожен день невиконання /неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконанного/неналежно виконаного зобов`язання. При цьому, нарахування неустойки за своїм змістом є мірою відповідальності позичальника, що відповідає положенню ст. 549 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. За ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. В той же час, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного,надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Беручи до уваги, що заборгованість у виді неустойки в сумі 12500 гривень за Кредитним договором нарахована в період дії в Україні воєнного стану, тому в силу вищевказаних положень чинного законодавства позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення та відповідно позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 12500 грн неустойки за цим кредитним договором задоволенню не підлягає. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 63750 грн., з яких: 25000 грн - заборгованість по тілу кредиту; 35000 грн - заборгованість по процентам; 3750 грн - комісія. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial