Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернулась позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Бобонич Надія Василівна, з позовом до [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Михалків Богдан Степанович про стягнення аліментів. Позов обґрунтовує тим, що 15.07.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №240, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 15.07.2010 року, серії [NUMBER] . У шлюбі в них народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 06.05.2011 року серії [NUMBER] , та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 08.11.2013 року серії [NUMBER] . Позивачка як мати постійно піклується про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дітей, виховує та матеріально утримує їх, купує продукти харчування, одяг, взуття, засоби гігієни, шкільне приладдя та дозвілля, ліки та несе інші витрати, необхідні для забезпечення потреб і розвитку дітей. З кожним роком потреби дітей об`єктивно підвищуються, відповідно постійно збільшується витрати на їх утримання. Відповідач не бере участі у вихованні дітей та ухиляється від їх належного матеріального забезпечення. Участь відповідача у матеріальному забезпеченні дітей є несистематичною. До жовтня 2025 року він купував тільки продукти харчування та вкрай рідко одяг для дітей, а у забезпеченні таких важливих потреб дітей як взуття, засоби гігієни, шкільне приладдя, ліки, дозвілля відмовляв. На думку позивача така поведінка відповідача свідчить про відсутність з його боку регулярного утримання дітей у достатньому розмірі, як того вимагає закон. Виходячи з вищенаведеного позивачка [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 від доходу відповідача щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, а в подальшому у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 50% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.01.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Разом з тим через канцелярію суду подали заяву, в якій просять розглядати справу за їх відсутності. Позов підтримують та просять задоволити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Разом з тим, його представником адвокатом Михалківим Б.С. було подано заяву через підсистему «Електронний суд», в якій останній повідомив суд, що відповідач не заперечує проти фактичних обставин, які зазначені у позовній заяві та задоволення позовних вимог, що зазначені у прохальній частині, оскільки відповідач по справі надає відповідну матеріальну допомогу на утримання спільних дітей шляхом зарахування відповідних грошових коштів на картковий рахунок позивачки. Також просив долучити до матеріалів справи довідку про отриманий відповідачем основний дохід за місцем роботи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі в якому народилась двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 06.05.2011 року серії [NUMBER] , та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 08.11.2013 року серії [NUMBER] . Матеріальна допомога відповідача є нерегулярною та недостатньою для забезпечення належного рівня дітей. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved