Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

У вересні 2025 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі позивач) за допомогою системи «Електронний суд» звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] (далі відповідачі), у якому просило стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №0271/28/2020/0054 від 17 серпня 2020 року станом на 26 червня 2025 року у розмірі 1 168 508,87 грн.; стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 14 022,10 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 серпня 2020 року між ПАТ КБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №0271/28/2020/0054, згідно якого позичальник отримав кредит у сумі 3 651 000,00 грн. на придбання автомобіля марки «Porsche» моделі 911, 2019 року випуску, зі сплатою 12,9% річних з кінцевим терміном повернення до 14 серпня 2026 року. Банк належним чином виконав свої зобов`язання та надав позичальнику кредитні кошти. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором, 17 серпня 2020 року між ПАТ КБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено Договір поруки №0271/28/2020/005 - Р, за яким поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору. Також, 17 серпня 2020 року між ПАТ КБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено Договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Садовою А.Г., зареєстрований в реєстрі за №998, предметом якого є автомобіль марки «Porsche» моделі 911, 2019 року випуску, р.н. [NUMBER] . 20 червня 2025 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим М.А. відкрито виконавче провадження №78423519 з виконання виконавчого напису №1297, виданого 05 червня 2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. про звернення стягнення на транспортний засіб марки «Porsche» моделі 911, 2019 року випуску, р.н. [NUMBER] . У рамках виконавчого провадження виносились постанови про арешт майна боржника, розшук майна боржника транспортного засобу. Надалі приватним виконавцем отримано відомості, що останнє переміщення через державний кордон України транспортного засобу марки «Porsche» моделі 911, 2019 року випуску, р.н. [NUMBER] здійснено 09.10.2021 року у напрямку виїзд з України. Зазначена обставина унеможливила звернення стягнення на предмет застави, заборгованість на даний час є непогашеною, позичальник умови договору не виконав належним чином, у зв`язку з чим станом на 26 червня 2025 року наявна заборгованість у розмірі 1 168 508,87 грн., з яких 1 110 598,62 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 57 910,25 грн. прострочена заборгованість по процентах. У зв`язку із цим, позивач був змушений звернутись з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав. Відзиву на позовну заяву не надходило. Представник позивача у судовому засіданні, проведеному у режимі відеоконференції, підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, конверти із судовими повістками неодноразово поверталися до суду без вручення із зазначенням працівника поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (ч. 4 ст. 130 ЦПК України). Листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 (провадження № 61-11723св22). Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Також згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти росії» №12307 учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою суду від 10.09.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 24.11.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 17 серпня 2020 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 0271/08/2020/0054 (надалі за текстом - кредитний договір) (а.с. 13-21). Згідно п. 1.1. кредитного договору, банк надає позичальнику кредит в сумі 3 651 000,00 грн. на придбання автомобіля марки PORSСHE моделі 911 2019 року випуску, який буде використовуватись в особистих та сімейних цілях. Кредит надається банком позичальнику шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Філія «Віннер ПЦКА «ТОВ «Віннер Автомотів» IBAN [NUMBER] відкритий в ВАТ «Альфа-Банк» у місті Києві. Кредит надається з 17 серпня 2020 року по 14 серпня 2026 року (п. 1.2. кредитного договору). П. 1.3.1. та п. 1.3.2. кредитного договору передбачено, що за користування кредитними коштами у межах терміну кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 12,09% річних та є фіксованою. За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 17,09% річних та є фіксованою. Відповідно до п. 3.1. кредитного договору, позичальник здійснює повернення суми кредиту (або повернення суми кредиту здійснюється шляхом договірного списання) на рахунок IBAN [NUMBER] відкритий у АБ «Укргазбанк», щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 1/72 від суми кредиту, що становить 50 709,00 грн., а останній платіж сплачується у сумі 50 661,00 грн. не пізніше 14 серпня 2026 року. Якщо останній день для сплати планового платежу припадає на вихідний або святковий день, то сплата чергового платежу здійснюється у день, що передує такому вихідному або святковому дню. Згідно п. 3.2. кредитного договору, щомісячно, один раз на міфсяць, не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом (окрім останнього місяця користування кредитом), та у день закінчення терміну, на який надано кредит, у відповідності з п. 1.2. цього Договору, а також у день дострокового повного погашення заборгованості по кредиту, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитними коштами, виходячи з процентної ставки, зазначеної в п. 1.3. цього Договору, на рахунок IBAN [NUMBER] відкритий у АБ «Укргазбанк». Сторони також узгодили, що у разі настання події припинення, банк зупиняє нарахування процентів за користування кредитними коштами та комісії з дати визначеної для також події у п. 5.3.2. цього Договору, а позичальник зобов`язується сплатити на користь банку платежі, визначені у п.п. 5.3. цього договору у випадку їх виникнення. Подія припинення це будь-яка з наступних перелічених подій, що відбулись після укладення сторонами договору, а саме: - неповернення позичальником кредиту у термін, встановлений у п. 1.2.1 договору; та/або - пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення кредиту; та/або - звернення банку з позовом про дострокове стягнення кредиту, у тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно. З дня настання події припинення вся заборгованість позичальника щодо погашення суми кредиту, нарахованих процентів та комісії вважається простроченою (п. 3.5. кредитного договору). Фактичне надання кредитних коштів шляхом їх перерахування на рахунок IBAN [NUMBER] підтверджується випискою/особовим рахунком за період з 17 серпня 2020 року по [INFO] (а.с. 53-93). Також, 17 серпня 2020 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки № 0271/08/2020/0054-Р (далі договір поруки), за яким поручитель поручилась перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору № 0271/08/2020/0054 від 17 серпня 2020 року (п. 1.1. договору поруки) (а.с. 24-26). Пунктами 1.2. та 1.4. договору поруки передбачено, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник за повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, комісії за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, передбачених кредитним договором. Крім того, 17 серпня 2020 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений Договір застави (транспортного засобу) (далі договір застави), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Садовою А.Г., зареєстрований в реєстрі за №998 (а.с. 27-34). Згідно п.2.1. договору застави, предметом застави автомобіль марки PORSCHE моделі 911, тип ЗАГАЛЬНИЙ/GENERАL легковий - загальний/cаr купе-В/, 2019 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір синій, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до п. 6.2. договору застави, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому чинним законодавством України, або в позасудовому порядку, визначеному цим договором. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет застави не позбавляє права заставодержателя звернутись до суду. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. З аналізу наведених норм слідує, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором, і сплатити проценти за користування кредитними коштами. За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Приписами ч. 1 ст. 553 ЦК України, передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржником. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, вимога позивача до позичальника та поручителя ґрунтується на вимогах закону. Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №1519/2-3165/11, відповідальність кожного з поручителів перед позивачем є солідарною разом з позичальником як з боржником за основним зобов`язанням. З огляду на солідарний обов`язок перед кредитором позичальника (боржника за основним зобов`язанням) з кожним із поручителів, кредитор має право вибору звернення з вимогою до них разом чи до будь-кого з них окремо. Позивач заявив однакову вимогу до кожного з відповідачів про стягнення заборгованості за одним кредитним договором солідарно з позичальника та поручителів. [PERSON] направлялися лист-вимога від 07.04.2025 року №132/11054/2025, лист-вимога від 07.05.2025 року №123/14942/2025 та [PERSON] лист-вимога від 07.05.2025 року №132/14964/2025, у яких банк повідомляв про наявність заборгованості, яка станом на 31 березня 2025 року становить 1 144 229, 66 грн., у тому числі 1 014 132,00 грн. строкова заборгованість по кредиту; 96 466,62 грн. прострочена заборгованість по кредиту; 11 403,86 грн. строкова заборгованість по процентах; 22 227,18 грн. прострочена заборгованість по процентах. Банк вимагав повернути усю суму заборгованості протягом 30 днів від дня одержання цієї вимоги, зокрема і у поручителя (а.с. 98-103). Конверти повернулись до банку без вручення із значенням працівника поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 104-108). 05 червня 2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.3. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №1297 (а.с. 35-36), яким запропоновано звернути стягнення на рухоме майно - транспортний засіб марки PORSСНE, моделі 911, 2019 року випуску, тип загальний легковий - загальний купе - В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір синій, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований органом ТСЦ 8048, на користь стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк». Вказане рухоме майно було передано в заставу стягувачу на підставі Договору застави (транспортного засобу), посвідченого Садовою А.Г., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 17 серпня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №998, який містить застереження про звернення стягнення на предмет застави в позасудовому порядку, в тому числі шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, в забезпечення виконання зобов`язань боржника по кредитному договору № 0271/08/2020/0054 від 17 серпня 2020 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного рухомого майна, з метою задоволення вимог стягувача, а саме, погашення заборгованості, запропоновано задовольнити вимоги банку у розмірі 1 167 773, 14 грн., у тому числі 912 714,00 грн. строкова заборгованість по кредиту; 197 884,62 грн. прострочена заборгованість по кредиту; 12 507,47 грн. строкова заборгованість по процентах; 44 667,05 грн. прострочена заборгованість по процентах. Строк, за який проводиться стягнення, з 11 лютого 2025 року по 03 червня 2025 року (включно). 20 червня 2025 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим М.А. відкрито виконавче провадження ВП №78423519, з виконання виконавчого напису №1297 виданого 05.06.2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. про звернення стягнення на рухоме майно - транспортний засіб марки PORSСНE, моделі 911, 2019 року випуску, тип загальний легковий - загальний купе - В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , колір синій, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований органом ТСЦ 8048 (а.с. 37-41). 23 червня 2025 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим М.А. у рамках виконавчого провадження ВП №78423519 винесене постанову про арешт майна боржника транспортного засобу марки PORSСНE, моделі 911, 2019 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 42-44), постанову про розшук майна боржника транспортного засіб марки PORSСНE, моделі 911, 2019 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 45-47). 03 липня 2025 року приватним виконавцем Корольовим М.А. до Державної митної служби України направлено вимогу №3543/01-18 надати інформацію щодо переміщення через митний кордон України транспортного засобу марки PORSСНE, моделі 911, 2019 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] (а.с. 48-50). Листом №19/19-02-04/8.19/3797 від 05 серпня 2025 року Державна митна службу України повідомила приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова М.А., що станом на 05.08.2025 року за відомостями з інформаційних баз даних Держмитслужби останнє переміщення через державних кордон України транспортного засобу марки PORSCHE 911, Vin- [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] , здійснено 09.10.2021 у напрямку - виїзд з України (а.с. 51). Частиною 1 ст. 590 Цивільного кодексу України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 2 ст. 590 Цивільного кодексу України). Згідно ч. 5 ст. 590 ЦК України, у разі часткового виконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Забезпечувальне зобов`язання має похідний характер, а не альтернативний основному. Звернення стягнення на предмет застави не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення на застави не може мати наслідком подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня (постанова від 21 листопада 2018 року у справі № 212/10211/14-ц). Одночасне стягнення за кредитним договором та за договором застави не зумовлює подвійного стягнення, наявність судового рішення про стягнення заборгованості не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет застави (вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03 лютого 2016 року у справі №6-1080цс15). Відтак, стягнення заборгованості за даним судовим рішення та існування виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави, який на даний час виконати неможливо через відсутність в Україні транспортного засобу, не є по-суті подвійним стягненням. Разом із тим, суд не у повній мірі погоджується із розрахунком суми боргу, з огляду на наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абзац 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, так як в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 05.04.2023 та прийнятого за результатами розгляду справи №910/4518/16, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних, якщо інший розмір не встановлено договором, входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Як зазначалось вище, позичальнику та поручителю було направлено вимоги про дострокове погашення заборгованості, у яких банк повідомляв про наявність заборгованості, яка станом на 31 березня 2025 року становить 1 144 229,66 грн., у тому числі 1 014 132,00 грн. строкова заборгованість по кредиту; 96 466,62 грн. прострочена заборгованість по кредиту; 11 403,86 грн. строкова заборгованість по процентах; 22 227,18 грн. прострочена заборгованість по процентах, яку вимагав повернути протягом 30 днів від дня одержання цієї вимоги, зокрема і у поручителя. Згідно з умовами укладеного кредитного договору, у разі настання події припинення, банк зупиняє нарахування процентів за користування кредитними коштами та комісії з дати визначеної для такої події у п. 5.3.2. цього Договору, а позичальник зобов`язується сплатити на користь банку платежі, визначені у п.п. 5.3. цього договору у випадку їх виникнення. Подією припинення вважається пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення кредиту, з дня настання якої вся заборгованість позичальника щодо погашення суми кредиту, нарахованих процентів та комісії вважається простроченою. Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів після 31.03.2025 року. Виходячи з того, що отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку та у строки визначені у договорі ПАТ АБ «Укргазбанк» не повернуті, наявні підстави для задоволення заявлених позовних вимог в частині стягнення заборгованості станом на 31 березня 2025 року у загальному розмірі 1 144 229,66 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що позичальник порушив умови договору, що призвело до виникнення заборгованості, а поручитель має відповідати за вказаним зобов`язанням як солідарний боржник. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 13 730,44 грн., а саме по 6 865,22 грн. з кожного, враховуючи задоволення позову на 97,92%, що розраховано із застосуванням пониженого коефіцієнту 0,8.

Outcome: partial