Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

І. Рух провадження та процесуальні рішення Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Коллект Центр»(далі Позивач) до [PERSON] ( далі Відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 40 537 гривень та розгляд справи призначено на 22 грудня 2025 року. 15 грудня 2025 року до суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення Відповідачеві поштового відправлення із позначкою «адресат відсутній за вказаною адерсою». 22 грудня 2025 року розгляд справи відкладено на 28 січня 2026 року у зв`язку із неявкою Відповідача. 28 січня 2026 року в судове засідання Позивач та Відповідач не з`явилась. Представник Позивача надіслав до суду заяву про проведення судового засідання без їх участі, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом надсилання рекомендованого повідомлення за адресою її реєстрації та розміщенням 23 грудня 2025 року оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. При вирішенні питання щодо належності повідомлення Відповідача про дату, час і місце розгляду справи Суд зазначає, що у відповідності до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу ухвалу про призначення справи до судового розгляду Відповідачеві скеровано за його зареєстрованим у встановленому законодавством порядку місцем проживання. Згідно пункту 4 частини восьмої статті 128 цього Кодексу днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою проживання. Враховуючи скерування ухвали про призначення справи до розгляду за адресою зареєстрованого в установленому законодавством порядку місця проживання Відповідача та повернення повістки із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» Суд вважає, що Відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постанові від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19. При вирішенні питання щодо належності повідомлення Відповідача про дату, час і місце розгляду справи Суд зазначає, що у відповідності до вимог пункту 11 частини восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, враховуючи, що Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин та не подала відзив, а Позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, 28 січня 2026 року Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. 28 січня 2026 року у відповідності до вимог статті 244 Цивільного процесуального кодексу України Суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на строк до 02 лютого 2026 року. ІІ. Стислий виклад позиції сторін Позивач зазначає, що 19 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем укладено договір №4590835 на суму 7000 гривень, проценти за нарахувуються за ставкою 0,88% від факточного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 16 січня 2022 року ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги за кредитним договором №4590835. 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь Позивача права вимоги за кредитним договором №4590835. Станом на дату подання позову Відповідачем допущена заборгованість перед Позивачем в сумі 40 537 гривень, яка складається з 7000 гривень - заборгованості по кредиту та 32 998 гривень - заборгованості за відсотками за користування кредитом, заборгованість за комісією - 539 гривень. Тому, у відповідності до статей 509,525,526,530,610,612,1049,1054 Цивільного кодексу України, Позивач просить стягнути з Відповідача на його користь: -Заборгованість за Кредитним договором у розмірі 40 537 гривень; -судові витрати, які складають зі сплаченого судового збору у розмірі 2 422 гривень 40 копійок та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 16 000 гривень. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася та відзив не надала. ІІІ. Докази, досліджені судом 1.Договір про споживчий кредит від 19 жовтня 2021 року, ТОВ «Мілоан» та Відповідачем укладено договір №4590835 на суму 7000 гривень, строком на 30 днів (18 листопада 2021 року кінцева дата повернення кредиту), проценти за нарахувуються за ставкою 0,88% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 2.Додаток №1 до договора про споживчий кредит від 19 жовтня 2021 року, відповідно до якого розрахована сума відсотків за користування кредитом протягом 30 днів та станом на 18 листопада 2021 року становитиме 9387 гривень від суми наданої в кредит в розмірі 7000 гривень. 3.Паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» надає Відповідачеві кредит у розмірі 7000 гривень строком кредитування 30 днів. Стандартна процентна ставка: 5% за кожен день користування, 539 гривень комісія за користування кредитом. 4.Анкета-заява на кредит №4590835 від 19 жовтня 2021 року, відповідно до якої зазначена інформацію про кредит та персональні дані Відповідача. 5.Правила надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» (в редакції від 13 липня 2021 року). 6.Довідка про ідентифікацію, згідно якої Відповідачу відправлений одноразовий ідентифікатор S58900 на його номер телефону. 7.Довідка, відповідно до якої ТОВ "Мілоан" 19 жовтня 2021 року успішно перерахувало кошти на платіжнк картку клієнта [NUMBER] у розмірі 7000 гривень, id платежу 1798013637. 8.Відомості про щоденні нарахування та погашення, надані ТОВ «Мілоан», відповідно до яких Відповідач має заборгованість за період часу з 19 жовтня 2021 року по 17 січня 2022 року у сумі 30 387 гривень, з яких: 7000 гривень тіло кредиту, 22 848 гривень заборгованість за процентами, 539 гривень заборгованість за комісією. 9.Розрахунок заборгованості за договором №4590835 станом на 10 січня 2023 року, відповідно до якого Відповідач має заборгованість у розмірі 40 537 гривень, з яких: 7000 гривень тіло кредиту, 22 848 гривень нараховані відсотки на дату відступлення права вимоги, 539 гривень заборгованість по комісії, 10 150 гривень нараховані відсотки за кредитним договором. 10.Договір факторингу №26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги за кредитним договором №4590835. 11.Реєстр боржників до Договору факторингу №26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" отримав право вимоги до Відповідача в сумі заборгованості 30 387 гривень, з яких: 7000 гривень тіло кредиту, 22 848 гривень нараховані відсотки на користування кредитом, 539 гривень заборгованість по комісії. 12.Платіжна інструкція №324190002 від 27 січня 2022 року, відповідно до якої ТОВ "Вердикт Капітал" переказав кошти у розмірі 4 097 773,59 гривень на рахунок ТОВ «Мілоан» як плату за договором факторингу №26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року. 13.Договір про відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" зобов`язується відступити право грошової вимоги на користь Позивача за плату. 14.Реєстр боржників до Договору про відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, відповідно до якого Позивач отримав право вимоги до Відповідача в сумі заборгованості 40 537 гривень, з яких: 7000 гривень тіло кредиту, 32 998 гривень нараховані відсотки на користування кредитом, 539 гривень заборгованість по комісії. IV. Фактичні обставини, встановлені судом В ході судового розгляду встановлено, що 19 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем укладено договір №4590835 на суму 7000 гривень, строком на 30 днів (18 листопада 2021 року кінцева дата повернення кредиту), проценти за нарахувуються за ставкою 0,88% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункти ІІІ.1-ІІІ.3 цього Рішення). На виконання умов Договору в цей же день ТОВ «Мілоан» надав Відповідачеві в кредит грошові кошти в сумі 7000 гривень, що підтверджується довідкою про переказ коштів (пункт ІІІ.7 цього Рішення). 10 січня 2023 року ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь Позивача права вимоги за кредитним договором №4590835, що підтверджується договором про відступлення прав вимоги, договором факторингу та реєстрами боржників до них (пункти ІІІ.10 - ІІІ.14 цього Рішення). Згідно із наданим Позивачем розрахунком, на час розгляду справи Відповідачем не погашена заборгованость в сумі 40 537 гривень, з яких: 7000 гривень тіло кредиту, 22 848 гривень нараховані відсотки на дату відступлення права вимоги, 539 гривень заборгованість по комісії, 10 150 гривень нараховані відсотки за кредитним договором. (пункт ІІІ.9 цього рішення). На час розгляду справи Відповідачем не надано доказів погашення зазначеної простроченої заборгованості. V. Висновки суду Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків Відповідно до статті 629 цього Кодексу Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит), позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в ході розгляду справи, Відповідачем не виконано умови укладено кредитного Договору та не повернуто отримані кредитні кошти, а також не сплачено проценти за користування кредитом. Факт отримання кредиту підтверджується кредитним договором та довідкою про переказ коштів (пункти ІІІ. 1 та ІІІ.7 цього Рішення). щодо розміру заборгованості за процентами Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4528/16 (пункти 81-85) що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Суд бере до уваги вищевказані висновки Верховного Суду та вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватися на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку дії договору. Відповідач 19 жовтня 2021 року отримав кошти у розмірі 7000 гривень строком на 30 днів, стандартна процентна ставка становить 5% в день. Відповідно розмір нарахованих відсотків становить 10 500 гривень (30 днів * (7000 гривень * 5 %). Таким чином, відсотки за користування кредитом з Відповідача підлягають стягненню у розмірі 10 500 гривень, в зв`язку із чим в іншій частині у стягненні відсотків слід відмовити. щодо розміру комісії Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Великої Палати від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Суд враховує вказані висновки Верховного Суду, в зв`язку із чим вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією за договором №4590835 від 19 жовтня 2021 року в сумі 539 гривень. У відповідності до статті 12 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов, а також будь-які докази до суду не надав. Відповідно, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами дослідження яких Суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови частково в позові в частині стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 22 498 гривень та в частині стягнення заборгованості за комісією в розмірі 539 гривень. VI. Щодо судового збору Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 гривень. Позов задоволено в сумі 17500 гривень, що становить 43,17 % від суми заявлених вимог. 43,17 % від суми сплаченого судового збору становить 1046 гривень. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача мають бути стягнуті судові витрати, які складаються із судового збору, в сумі 1046 гривень. VI. Щодо витрат на професійну правову допомогу Пунктом 1 частини третьої статті 133 Цивільно процесуального кодексу України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів справи представником Позивача було надано: -договір від 01 липня 2024 року про надання правової допомоги №01-07/2024 між Позивачем та Адвокатським об`єднанням, відповідно до якого Позивач доручає Адвокатському об`єднанню надати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором; -заявка на надання юридичної допомоги №1327 від 01 серпня 2025 року, відповідно джо якої Позивач та Адвокатське об`єднання погодили умови про надання Позивачу супроводу примусвого стягнення заборгованості з Відповідача ; -Витяг з Акту №13 про надання юридичних послуг від 31 серпня 2025 року, згідно якого Позивачеві надані правова допомога по стягненню заборгованості за кредитним договором з Відповідача, а Позивач сплачує Адвокатському об`єднанню кошти у розмірі 16 000 гривень за надані послуги, з яких: надання усної консультації (2 год) становить 4000 гривень, складання позовної заяви (4 год) становить 12 000 гривень. Відповідно до частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд встановив, що заявлені витрати пов`язані із розглядом справи. В той же час поведінка сторін під час розгляду справи, а саме відсутність заперечень відсутність заперечень та доказів зі сторони Відповідача, типовість спору відповідної категорії, на думку Суду свідчить про те, що заявлений розмір витрат на правову допомогу є завищеним та є непропорційним до предмета спору, в зв`язку із чим підлягає зменшенню. Враховуючи відсутність заперечень Відповідача проти позовних вимог, відсутність доказів підготовки Адвокатом запитів, клопотань та т.і, із врахуванням кількості судових засідань, що проведені під час розгляду справи Суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу в цій конкретній справі має дорівнювати місячному розміру мінімальної заробітної плати, який на час розгляду справи становить 8647 гривень. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 Цивільно процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено в сумі 17500 гривень, що становить 43,17 % від суми заявлених вимог. За таких обставин, витрати Позивача на правничу допомогу підлягають відшкодуванню Відповідачем в розмірі 3732 гривні 91 копійка, що становить 43,17% від суми заявлених витрат на професійну правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved