Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на шість місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з нею за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися на відстань 100 метрів до місця її проживання (перебування), роботи, інших місць частого нею відвідування; заборонити вести з нею листування, телефонні переговори, контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (крім адвоката, який надає правничу допомогу [PERSON] ). В обгрунтування заяви покликається на те, що перебувала в шлюбі з [PERSON] , від якого мають сина [PERSON] . Однак шлюбні відносини не склались, сімейне життя поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, оскільки після укладення шлюбу виявила, що [PERSON] вживає алкогольні напої та наркотичні засоби. Після виявлення таких обставин намагалась зберегти сім?ю запропонувавши чоловіку пройти відповідне медичне обстеження та лікування, однак, у відповідь мала лише агресію та постійні сварки з погрозами. Після народження дитини його поведінка значно погіршилась. 02 травня 2025 року відносно [PERSON] був винесений терміновий заборонний припис строком на 10 діб із застосуванням заходів: заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. 05 червня 2025 року Рівненським міським судом Рівненської області було видано обмежувальний припис стосовно заінтересованої особи - строком на 3 місяці. 11 листопада 2025 року Рівненським міським судом Рівненської області їх шлюб було розірвано. В жовтні, листопаді та грудні 2025 року, після закінчення строку обмежувального припису від 05 червня 2025 року, агресивні дії [PERSON] відносно неї знову відновились. В моменти агресії та фізичного і психологічного насилля присутня малолітня дитина. Кривдник систематично порушує норми суспільної моралі та правопорядку, зловживає наркотичними речовинами та алкоголем, у зв?язку із чим неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп?яніння. 09 січня 2026 року Рівненським міським судом Рівненської області справа [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо неї. За наслідками таких дій була змушена була звернутися до соціально-психологічного центру допомоги Рівненської обласної ради. Ухвалою від 27 січня 2026 року заяву суд залишив без руху та надав заявниці строк для усунення недоліків заяви. У встановлений судом строк недоліки заяви заявниця усунула. Ухвалою від 2 лютого 2026 року суд відкрив провадження у справі за заявою [PERSON] . В судовому засіданні заявниця заяву підтримала та додатково пояснила, що після закінчення дії обмежувального припису чоловік ніби змінився, стали спілкуватися, приходив до неї та бачився з дитиною. А далі знову почалося те саме: знову почав ревнувати, хоча вона влаштувалася на нову роботу, телефонував до регіонального керівника, погрожував позбавити її роботи, звинувачував, що вона погана матір, бо ходить на роботу, приходив у стані алкогольного сп`яніння до лікарні, постійно чинить психологічний тиск. В грудні 2025 року кидався на неї в присутності дитини, виривав телефон, була змушена звернутися в поліцію. Через ці події в неї почалися панічні атаки, у зв`язку з чим отримувала кваліфіковану психологічну допомогу. Оскільки не знає, що очікувати від колишнього чоловіка, почувається у безпеці лише коли діє обмужевальний припис. Представник Рівненського районного управління поліції Бондарчук А.І. пояснив, що [PERSON] перебуває на обліку як кривдник з 02 травня 2025 року, з моменту винесення термінового заборонного припису. За період дії виданого судом обмежувального припису від 05 червня 2025 року фактів порушення встановлених заборон зафіксовано не було. 26 грудня 2025 року було складено два адміністративні протоколи про вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці та щодо заявниці в присутності малолітньої дитини. Особисто проводив з кривдником профілактичну бесіду, під час якої останній пояснював, що досі кохає свою колишню дружину та ревнує її, скаржився, що не може бачитися з дитиною коли він захоче, а не коли дружина дозволяє. Щодо задоволення заяви не заперечує, оскільки видача обмежувального припису матиме запобіжний вплив на кривдника. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час і місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті суду та телефонограмою. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] з 23 липня 2024 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 листопада 2025 року у справі № 569/16924/25, та є батьками сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04 грудня 2024 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 червня 2025 року у справі № 569/10259/25 видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на 3 місяці, яким встановлено заходи тимчасового обмеження його прав: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборона наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] ; заборона вести з [PERSON] листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (окрім адвоката, який надає правничу допомогу [PERSON] ). Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 07 листопада 2025 року у справі № 569/23392/25 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. За змістом постанови, 06 січня 2025 року водій [PERSON] керував транспортним засобом Volvo XC90, реєстраційний номер [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 січня 2026 року у справі № 569/376/26 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП. За змістом постанови, близько 14 год 14 хв 04 грудня 2025 року [PERSON] в [ADDRESS] вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини [PERSON] в присутності малолітньої дитини [PERSON] . Дитина злякалась та почала плакати, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю потерпілої. Відповідно до довідки №31 від 21 січня 2026 року, виданої Комунальним закладом «Денний центр соціально-психологічної допомоги» Рівненської обласної ради, [PERSON] , за договором про надання/отримання соціальних послуг для осіб, які постраждали від домашнього насильства та/або насильства за ознакою статі, від 10 грудня 2025 року отримує послуги інформування, консультування, первинної правової допомоги. Згідно з висновком психолога за результатами проведення психодіагностичних досліджень та проведеної роботи з [PERSON] , складеним 21 січня 2026 року, у [PERSON] наявні виражені ознаки психотравмування, спричиненого пережитим домашнім насильством. Виявлено високий рівень тривожності, у тому числі страх того, що насильство повториться, депресивні прояви, панічні атаки та соматичні реакції, зниження відчуття безпеки та психроемоційної стабільності. Рекомендовано, зокрема ??мінімізувати безпосередній контакт клієнтки та дитини з особою, яка вчиняє насильство, до повної стабілізації психоемоційного стану; у разі необхідності контактів - здійснювати їх виключно в безпечному, контрольованому форматі (через уповноважені служби, у присутності третіх осіб). Відповідно до п.3 ч.1ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"). Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п.17 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"). Відповідно до п.6, 8 ч.1ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особою, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд оцінює ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно з ч.3 ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п.9 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Суд встановив, що [PERSON] після закінчення строку обмежувального припису, виданого Рівненським міським судом Рівненської область 05 червня 2025 року на три місяці, продовжує вчиняти насильство психологічного та фізичного характеру щодо заявниці, що підтверджується поясненнями заявниці, постановою про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП та відтвореними у судовому засіданні аудіо- та відеозаписами. Враховуючи фактичні обставини справи та наявні ризики, суд вважає вірогідним повторне вчинення домашнього насильства, а тому наявні підстави для видачі обмежувального припису стосовно кривдника [PERSON] з метою забезпечення дієвого та ефективного захисту заявниці. На підставі наведеного та

Outcome: approved