Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Акціонерне товариство "Акцент-Банк" пред`явило позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.08.2024 у розмірі 22080,20 грн. та понесених судових витрат. В обґрунтування позову зазначено, що 30.08.2024 [PERSON] приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору № б/н та відкриття банківського (поточного) рахунку. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» відповідачці надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», які викладені на банківському сайті http://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ «Акцент-Банк» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов договору, а [PERSON] порушила взяті на себе договірні зобов`язання, внаслідок чого станом на 12.12.2025 заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.08.2024 становить 22080,20 грн, яка складається з: 14191,54 грн. - заборгованість за кредитом; 6738,66 грн. - заборгованість по відсоткам, 1150,00 грн. - пеня. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 16.12.2025 відкрито провадження в справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони у справі повідомлялися належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Відповідачці [PERSON] копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано та доставлено в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС 17.12.2025, що підтверджується відповідною довідкою. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих і розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та з огляду на неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності до частини 5 статті 279 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» від 30.08.2024 підписаної відповідачкою [PERSON] , між [PERSON] та АТ «Акцент-Банк», укладено кредитний договір, згідно якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок. Згідно підписаного відповідачкою Паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена», сторонами були узгоджені основні умови кредитування, в тому числі: сума кредитного ліміту, строк кредитування та відсоткова ставка. Згідно виписки по картці клієнта [PERSON] вбачається, що відповідачка в період з 30.08.2024 по 12.12.2025 використовувала кредитний ліміт, наданий банком. Згідно довідки за картами відповідачці в банку відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки: - № [NUMBER] , строком дії до грудня місяця 2031 року. - № [NUMBER] , строком дії до грудня місяця 2031 року. - № [NUMBER] , строком дії до грудня місяця 2031 року. Згідно довідки за лімітами [PERSON] спочатку було встановлено кредитний ліміт в розмірі 15000,00 грн., який в подальшому 30.08.2024 було зменшено до 14200,00 грн. АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами, що підтверджується випискою по картці, але відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 12.12.2025 має заборгованість з кредиту у розмірі 22080,20 грн, яка складається з: 14191,54 грн. - заборгованість за кредитом; 6738,66 грн. - заборгованість по відсоткам, 1150,00 грн. - пеня, що підтверджується розрахунком. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частинами 1 та 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, надані АТ «А-Банк» докази, які досліджені судом, підтверджують факт порушення відповідачкою взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № б/н від 30.08.2024. Водночас, відповідачкою не надано до суду відзиву на позовну заяву, а також доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості чи контррозрахунку суми заборгованості. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог АТ «А-Банк» в частині стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості в розмірі 20930,20 грн, яка складається з: 14191,54 грн. - заборгованість за кредитом; 6738,66 грн. - заборгованість по відсоткам. Щодо позовних вимог у частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею у розмірі 1150,00 грн, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан, який триває дотепер. У цій справі кредитний договір № б/н укладений між сторонами 30.08.2024, тобто в період дії воєнного стану в Україні, а, отже, згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки за прострочення зобов`язань. Відтак, оскільки стягнення пені у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачки [PERSON] пені в розмірі 1150,00 грн. З огляду на наведені вище норми права, розглянувши справу в межах заявлених вимог, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково, зокрема, стягнути з відповідачки [PERSON] на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.08.2024 у розмірі 20930,20 грн, яка складається з: 14191,54 грн. - заборгованість за кредитом; 6738,66 грн. - заборгованість по відсоткам, у задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення пені в розмір 1150,00 грн. необхідно відмовити. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено судом, позивач АТ «А-Банк» поніс судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 2422,40 грн. Оскільки, у ході судового розгляду суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в сумі 20930,20 грн., що становить 94,8 % від заявленої позивачем суми 22080,20 грн., відтак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору в розмірі 2296,43 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial