Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. Короткий зміст цивільного позову. В квітні 2025 року [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Басараб О.Д., звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області, про визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 17.06.2024 шлюб між сторонами було розірвано. Визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , - з матір`ю [PERSON] , а малолітньої [PERSON] , [INFO] , - з батьком [PERSON] . З серпня 2024 року малолітня донька [PERSON] , [INFO] , фактично проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , яка належить їй на праві спільної часткової власності, а не з батьком [PERSON] . Позивачка повністю опікується інтересами і потребами обох дітей, займається їх вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дітей. Позивачка ніколи не перешкоджала і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дітьми, позивачка повністю віддає дітям свою любов і турботу, велику увагу приділяє їх розвитку та навчанню. На підставі викладеного, позивач просить визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . 2. Короткий зміст відзиву на позов. 30.04.2025 відповідачем [PERSON] та його представником адвокатом Орець Н.І. поданий відзив на позов, у якому відповідач не погоджується з позовними вимогами в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовує тим, що саме відповідач [PERSON] весь час повністю опікується інтересами та потребами дітей, несе повний тягар по їх забезпеченню, займається їх вихованням за допомогою своєї матері [PERSON] , яка має педагогічну освіту та багато часу працює учителем початкових класів в Ліцеї №2 м. Ладижин та сприяє якісному розвитку своїх онучок, які у п`ятницю, суботу, неділю весь час проживають разом з відповідачем [PERSON] в [ADDRESS] . Під час цього батько з бабусею віддають дітям свою любов i турботу, при цьому велику увагу приділяють їх розвитку та навчанню. В цей час, мати дітей [PERSON] постійно проходить службу в [INFO] у відділенні забезпечення, практично відсутня вдома з 07.00 ранку до 19.00 години, працюючи без вихідних, маючи ненормований робочий день. Отже, позивачка фізично не може займатися дітьми, які потребують постійної уваги та опіки. З цих причин позивачка не надала до позовної заяви докази утримання дітей та їх розвитку і підготовки до школи. Матір позивачки [PERSON] є підприємцем та весь час перебуває на роботі. На протязі дня діти годуються у дитячому садку «Казка», оплата вартості харчування дітей пільгова, тому що їх матір служить в [INFO] . На підтвердження утримання дітей відповідачем до відзиву надані письмові докази: 68 квитанцій на підтвердження оплати в 2024, 2025 роках мультимедійних послуг для дітей, відвідування кінотеатру, відвідування в м. Вінниця MCDONALDS, придбання іграшок для дітей, відвідування [PERSON] в м. Хмельницький, відвідування музею м. Вінниця, придбання одягу для дітей, двох мобільних телефонів, перекази позивачці для оплати дитячих гуртків. Відповідач добровільно подав заяву директору Ладижинської ТЕС про відрахування з його заробітної плати щомісячно по 7000 грн. на картковий рахунок позивача на розвиток дітей. Також [PERSON] придбав дітям поліси медичного страхування, за якими постійно сплачував страхові внески. Відповідач міг би подати зустрічний позов про визначення місця проживання обох малолітніх дітей з ним, проте вважає, що цього робити не потрібно, тому що є рішення Ладижинського міського суду від 17.06.2024 у цивільній справі №135/502/24, яке сторонами не оскаржувалось і набрало законної сили, інші протилежні рішення можуть нашкодити психіці дітей. 24.04.2025 року органом опіки та піклування Ладижинської міської ради були обстежені умови проживання дітей за адресою проживання відповідача в [ADDRESS] , який створив відмінні умови проживання обох дітей. З огляду на викладене, відповідач просить в задоволенні позову відмовити. 3. Короткий зміст відповіді на відзив. 07.05.2025 від представника позивача адвоката Басараб ОД. надійшла відповідь на відзив, у якій вона зазначила, що позовні вимоги обґрунтовані фактичними даними, тобто проживанням дитини [PERSON] з матір`ю - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 17.06.2024 шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано шлюб та визначено місце проживання дітей. Зазначене рішення набрало законної сили 18.07.2024. Сторони у справі намагалися виконати рішення суду, проте, враховуючи той факт, що діти є двійнятами, їх розділення стало неможливим, оскільки вони не можуть залишатися одна без одної. Зрозумівши це, з метою не допустити травмування дитячої психіки, сторонами було прийнято рішення, що діти будуть проживати з матір`ю, а з батьком будуть перебувати у вихідні дні. Так, батько мав забирати дітей з дитячого садочка в п`ятницю i приводити зранку в понеділок. Протягом робочого тижня діти залишаються з мамою. Зазначений відповідачем факт опіки та забезпечення дітей за допомогою його матері [PERSON] не відповідає дійсності. Фактично діти перебувають у батька і баби вихідні дні, а саме: з вечора п`ятниці до ранку понеділка. При цьому, всі основні речі (одяг та всі речі з якими діти відвідують гуртки) знаходяться за адресою матері, де вони постійно проживають. Діти [PERSON] та [PERSON] , окрім дитячого садочка, відвідують гуртки англійської мови (ФОП [PERSON] ), зразковий аматорський хореографічний колектив «Акварель» при ЛЦКД «Прометей» під керівництвом [PERSON] , дитячу вокальну студію під керівництвом [PERSON] , гурток ментальна арифметика центру розвитку дітей «Смайлик». Твердження відповідача про неможливість у зв`язку із графіком роботи позивача займатися малолітніми дітьми, спростовується відповіддю №6166 від 02.05.2025 [INFO] , згідно якого розпорядок роботи [INFO] у 2025 році встановлений з 08:00 до 17:00. При цьому, старший солдат [PERSON] не залучається до несення військової служби у добовому наряді та на добовому чергуванні. Щодо утримання позивачем дітей зазначила, що за усною домовленістю сторони прийшли до згоди брати участь в утриманні дітей, без звернення до суду. Відповідач добровільно перераховує кошти на утримання та розвиток дітей на рахунок позивача. На спростування інформації про те, що відповідач повністю самостійно забезпечує дітей свідчать відомості з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 16.04.2025 відносно позивача [PERSON] . Позивач самостійно утримує житло за адресою: [ADDRESS] ), де проживають та зареєстровані діти [PERSON] та [PERSON] . Власними силами робить в квартирі ремонт, облаштовує дітям дитячу кімнату. Фактичне проживання дітей з матір`ю за адресою [ADDRESS] , підтверджується тим, що батько [PERSON] добровільно через за стосунок «Дія» надав згоду на зміну місця реєстрації дитини [PERSON] , [INFO] , і реєстрацію з матір`ю; заявами позивача директору Ліцею №4 про зарахування дітей до 1 класу; заявою відповідача на ім`я Директора ДТЕК Ладижинської ТЕС щодо утримання із заробітної плати на рахунок [PERSON] на дітей [PERSON] та [PERSON] , квитанціями про здійснення відповідачем переказів на рахунок [PERSON] грошових коштів. До відзиву на позов відповідач додав квитанції, ознайомившись з якими зазначає, що з даних квитанцій не вбачається, що відповідач повністю утримує дітей. Також зазначає, що при ухваленні рішення Ладижинським міським судом Вінницької області від 17.06.2024, яким визначено місце проживання дітей, думки дітей не з`ясовувалися у зв`язку з їх раннім віком. В реальному житті батьки зрозуміли, що поділ дітей буде їх травмувати та порушувати інтереси дітей, у зв`язку з чим батько погодився на те, щоб діти проживали з матір`ю. 4. Позиція третьої особи у справі. 06.05.2025 представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - органу опіки та піклування виконавчого комітету Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області Гронь О.М. подала клопотання, у якому просила розглянути цивільну справу без участі представника третьої особи (т.1 а.с.167-168). 15.07.2025 від представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області Гронь О.М. надійшло клопотання про доручення до справи витягу з протоколу комісії захисту прав дитини, копії актів обстеження умов проживання позивача і відповідача (т.2 а.с.18-22). 31.07.2025 від представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області Гронь О.М. надійшло клопотання, у якому представник просила розглянути цивільну справу без участі представника третьої особи, підтримує цивільний позов, до якого долучила висновок органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області від 25.07.2025 (т.2 а.с.26-30). ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 15.04.2025 позовну заяву залишено без руху для усунення її недоліків. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 17.04.2025 відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 11.08.2025 закрито підготовче провадження та цивільну справу призначено до судового розгляду, вирішені клопотання сторін, витребувано у ВСП «Ладижинська теплова електрична станція» АТ «ДТЕК Західенерго» додаткові докази. ІІІ. Позиція сторін в ході судового розгляду справи. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Басараб О.Д. позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позивач пояснила, що подаючи у 2024 році до суду позовну заяву про розірвання шлюбу і визначення місця проживання дитини [PERSON] з батьком, враховуючи військовий стан і загальну мобілізацію, вона хотіла щоб відповідач мав право на відстрочку від мобілізації як військовозобов`язаний, який самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду. Разом з тим, після винесення рішення про розірвання шлюбу і визначення місця проживання дітей [PERSON] з батьком, а [PERSON] з матір`ю, стало зрозумілим, що діти-близнюки мають дуже сильний душевний зв`язок і не можуть проживати окремо, тому з метою запобігання травмування дитячої психіки сторонами було вирішено, що діти проживають з матір`ю, а з батьком проводять вихідні дні. Таким чином, фактично рішення суду про визначення місця проживання дітей ні добровільно, ні примусово не виконувалося. Не оспорює того, що відповідач [PERSON] є хорошим батьком, надає матеріальну допомогу на утримання дітей, приймає активну участь у їх вихованні. Проте, визначення окремого місця проживання дітей суперечить їх інтересам. Вона не створювала і у подальшому не має наміру створювати перешкоди у спілкуванні батька з дітьми. Представник позивача - адвокат Басараб О.Д. зазначила, що поясненнями сторін, свідків встановлено, що обоє батьків піклуються про дітей, про їх розвиток, проте після розірвання шлюбу сторони проживають окремо. Незважаючи на рішення суду про визначення місця проживання дітей, вони фактично залишаються проживати з матір`ю, а рішенням органу опіки та піклування за заявою батька [PERSON] йому встановлено часи і дні побачень з дітьми. На сьогодні проживання обох дітей разом з матір`ю відповідає насамперед інтересам дітей, які з дитинства разом, разом навчаються в одній школі, відвідують спільні гуртки, і з огляду на їх вік мають спільні інтереси. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник адвокат Орець Н.І. заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позов. Зазначили, що саме відповідач [PERSON] несе повний тягар по забезпеченню дітей, за допомогою бабусі [PERSON] , яка є педагогом, займається вихованням і розвитком дітей. На сьогодні діти проживають з матір`ю [PERSON] , а на вихідні дні з вечора п`ятниці по ранку понеділка проживають разом з батьком [PERSON] . Рішенням суду від 17.06.2024 було визначено місце проживання дітей, за яким місце проживання [PERSON] , [INFO] було визначено з батьком [PERSON] . Вважають, що вказане рішення суду повинно виконуватися, а підстави для зміни місця проживання дитини, і визначення її місця проживання з матір`ю відсутні. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що з 02.08.2014 сторони у справі [PERSON] та [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі. Сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26.07.2019 Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій області (т.1 а.с.16), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26.07.2019 Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій області (т.1 а.с.17). Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 17.06.2024 у справі №135/502/24 (т.1 а.с.9-12) задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області, про розірвання шлюбу і визначення місця проживання дітей. Розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що зареєстрований 02.08.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Ладижину Тростянецького МУЮ у Вінницькій області, актовий запис №116. Визначене місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , із матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Визначене місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , із батьком [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №231288857 від 05.11.2020 на підставі договору купівлі-продажу №1704 від 05.11.2020, посвідченого державним нотаріусом Другої тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області Кощеєвою Г.С., позивачка [PERSON] є власником 1/2 частки квартири [ADDRESS] (т.1 а.с.7). З витягу з реєстру Ладижинської територіальної громади №2025/004313077 від 01.04.2025 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 19.04.2024 має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.6). З витягу з реєстру Ладижинської територіальної громади №2025/004313077 від 01.04.2025 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 27.01.2025 має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.5). Згідно довідки ФОП [PERSON] від 02.05.2025, діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] відвідують гурток англійської мови з 20.08.2024. На заняття дітей приводить та забирає мати [PERSON] або бабуся [PERSON] (т.1 а.с.175). Згідно довідки [PERSON] від 02.05.2025, діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] відвідують зразковий аматорський хореографічний колектив «Акварель» при ЛЦКД «Прометей» під керівництвом [PERSON] з 01.09.2024. На заняття дітей приводить та забирає мати [PERSON] або бабуся [PERSON] (т.1 а.с.176). Згідно довідки [PERSON] від 02.05.2025, діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] відвідують дитячу вокальну студію під керівництвом [PERSON] з 01.09.2024. На заняття дітей приводить та забирає мати [PERSON] або бабуся [PERSON] (т.1 а.с.177). Згідно довідки №10 від 02.05.2025 ФОП [PERSON] , діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відвідують у центрі розвитку дітей «Смайлик» гурток ментальної арифметики з 02.04.2025. На заняття дітей приводить та забирає мати [PERSON] або бабуся [PERSON] (т.1 а.с.187). З 01.09.2025 малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] навчаються в Ліцеї №4 Ладижинської міської ради Вінницької області. Зарахування дітей на навчання до Ліцею №4 Ладижинської міської ради Вінницької області відбулося на підставі заяв матері дітей [PERSON] від 13.03.2025 (т.1 а.с.178-179). Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 16.05.2025 позивачка [PERSON] у 2024 році отримувала постійний дохід з [INFO] у вигляді виплати військовослужбовцям, загальний розмір отриманого нею доходу складає 280 636,32 грн (т.1 а.с.180-181). Згідно декларацій про вибір лікаря, який надає первинну допомогу позивач [PERSON] є законним представником і довіреною особою малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.184-185). З відповіді на адвокатський запит №6166 від 02.05.2025 [INFO] вбачається, що [PERSON] з 24.02.2022 проходить військову службу за мобілізацією в [INFO] . Згідно розпорядку роботи [INFO] у 2025 році графік роботи встановлений з 08-00 до 17-00 год. При цьому, старший солдат [PERSON] не залучається до несення служби у добовому наряді та на добовому чергуванні (т.12 а.с.186). З платіжних інструкцій, долучених позивачем [PERSON] вбачається, що вона здійснює оплату за спожитий природний газ, квартплату, електроенергію, централізоване водопостачання та водовідведення, послуги кабельного телебачення за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.182-183, 188-206). З журналу відвідування дошкільного навчального закладу «Казка» (т.1 а.с.208-219) за період з 03.03.2025 по 30.04.2025, та з пояснень позивача [PERSON] , встановлено, що в журналі зафіксовані дані про осіб, які приводили і забирали дітей, а саме, що в робочі дні приводить і забирає дітей з навчального закладу мати [PERSON] або бабуся [PERSON] , в п`ятницю дітей до навчального закладу приводить мати [PERSON] або бабуся [PERSON] , а забирає мати відповідача - бабуся [PERSON] , після чого в понеділок зранку приводить їх до навчального закладу. В журналі відвідувань підписи батька відсутні. 23.04.2025 представниками органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , за результатами якого складений акт обстеження умов проживання №20. Під час обстеження встановлено, що позивач [PERSON] проживає у дворівневій чотирикімнатній квартирі двоповерхового будинку, загальною площею 92 м.кв., сім`я проживає на першому поверсі, на другому поверсі проводиться ремонт. Кімнати на першому поверсі облаштовані меблями та технікою, газопостачання, водопостачання, водовідведення централізоване, опалення газове, наявний камін. Діти мають окремі спальні місця для відпочинку, меблі. Крім позивача [PERSON] в квартирі проживають і зареєстровані діти: [PERSON] , 2019 р.н.. і [PERSON] , 2019 р.н. (т.2 а.с.20). Відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , разом з ним проживає його мати [PERSON] , яка вищу педагогічну освіту (т.1 а.с.45-53). Відповідач [PERSON] є власником 1/3 частки кватири [ADDRESS] , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.01.2005, іншими співласниками квартири є його батьки (т.2 а.с.12). 23.04.2025 відповідачем [PERSON] подана заява директору ДТЕК Ладижиської ТЕС на підставі ст.185 СК України про відрахування з його заробітної плати 7000 грн на розвиток дітей [PERSON] та [PERSON] на розрахунковий рахунок матері [PERSON] починаючи з травня 2025 по 30.04.2026 (т.1 а.с.54). Матеріали справи містять відомості про оплату відповідачем [PERSON] відпочинку і розваг для дітей, а саме: мультимедійних послуг (т.1 а.с.63-71), відвідування кінотеатру (т.1 а.с.73-79), відвідування розважального центру для дітей (т.1 а.с.88-90), відвідування MCDONALDS (т.1 а.с.92-92), відвідування аквапарку (т.1 а.с.95-98), придбання іграшок (т.1 а.с.100), одягу (т.1 а.с.134-136), мобільних телефонів (т.1 а.с.137), медичного страхування для дітей (т.1 а.с.138-161), а також оплату на рахунок позивача [PERSON] витрат на відвідування дітьми гуртків за грудень 2024 року, січень-квітень 2025 року (т.1 а.с.81-86). Згідно військово-облікового документу, сформованого 27.02.2025 в Резерв+, військовозобов`язаний [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в [INFO] і має відстрочку до 18.12.2025 у зв`язку з бронюванням (т.2 а.с.16). 24.04.2025 представниками органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , за результатами якого складений акт обстеження умов проживання №22. Під час обстеження встановлено, що відповідач [PERSON] проживає у трикімнатній квартирі, загальною площею 58 м.кв., в квартирі чисто, охайно, всі речі на своїх місцях, санітарний стан помешкання задовільний, кімнати облаштовані меблями та технікою, газопостачання, електропостачання, водопостачання, водовідведення та опалення централізоване. В квартирі є окрема кімната для дітей, об лаштована меблями, діти забезпечені одягом, взуттям відповідно віку, статі і сезону, мають багато іграшок, розвиваючого матеріалу. Разом з [PERSON] в квартирі проживають і мають місце реєстрації його батьки [PERSON] , 1970 р.н., і [PERSON] , 1969 р.н. Зі слів батька комісією встановлено, що діти перебувають у нього з п`ятниці до ранку понеділка (т.2 а.с.19). За вимогою відповідача ВП «Ладижинська теплова станція» АТ «ДТЕК Західенерго» видано довідку №37 від 29.05.2025, про те, що щорічна відпустка [PERSON] , менеджера з ОП та ПБ, запланована на червень 2025 року згідно затвердженого графіку відпусток до ДТЕК Ладижинська ТЕС (т.2 а.с.65), яка у подальшому була надана ним у дошкільний навчальний заклад. Разом з тим, з табеля обліку робочого часу за червень 2025 року АТ «ДТЕК Західенерго» Ладижинська ТЕС вбачається, що [PERSON] в червні 2025 року працював (т.2 а.с.66). Згідно довідки №61 від 13.08.2025, виданої ВП «Ладижинська теплова станція» АТ «ДТЕК Західенерго», [PERSON] , менеджер з ОП та ПБ не використав щорічну відпустку в червні 2025 року в кількості 10 календарних днів згідно графіку із-за виробничої необхідності, оскільки був залучений до виконання робіт на об`єкті критичної інфраструктури (т.2 а.с.78). Згідно витягу з протоколу №13 засідання комісії із захисту прав дитини від 26.06.2025, комісія ухвалила клопотати перед виконавчим комітетом про подання Ладижинському міському суду Вінницької області висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] (т.2 а.с.21-22). На підставі рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області №313 від 25.07.2025 (т.2 а.с.30), надано висновок органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області від 25.07.2025 про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] (т.2 а.с.27-29). Також встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області №459 від 04.11.2025 було встановлено спосіб участі [PERSON] у вихованні дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , встановивши години та дні зустрічей з дітьми, а саме: перший, третій тиждень з 13-00 год п`ятницю до 20-00 год неділі, другий, четвертий тиждень з 13 год. середи до 20 год четверга, 26.07. наступний день дня народження дітей, 27.04. день народження баби, [INFO] день народження діда, 12.03. день народження батька, за місцем проживання батька [PERSON] . Під час зимових та літніх канікул по одному тижню на оздоровлення дітей, весняні та осінні канікули почергово (т.2 а.с.89). В судовому засіданні за клопотанням сторони відповідача були допитані свідки: Свідок [PERSON] , яка пояснила, що раніше працювала вихователем в ДНЗ «Казка». [PERSON] знає як позивача, так і відповідача ще до їх шлюбу, була запрошена на їх весілля. Обидві сторони, як мати дітей [PERSON] , так і батько [PERSON] активно приймали участь у вихованні дітей. Також активну участь у вихованні приймали бабусі з обох сторін. Батько [PERSON] відповідальний батько, приймав активну участь у вихованні дітей, в ремонті дитячого майданчику. Їй відомо, що діти проживали в [ADDRESS] . Свідок [PERSON] , який пояснив, що проживає по [ADDRESS] , був сусідом сім`ї [PERSON] . Знає їх як нормальну сім`ю. Сьогодні діти проживають з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . [PERSON] працює в ТЦК і повертається додому близько 19 години. Свідок [PERSON] , яка пояснила, що позивач [PERSON] є її донькою. Відповідач [PERSON] є непоганим батьком. Рішення суду, яким було встановлено окреме місце проживання дітей з кожним з батьків, не виконується. Діти постійно проживають з матір`ю за адресою [ADDRESS] . На вихідні дні діти проводять з батьком. Від дітей їй відомо, що батько возив їх на відпочинок до м. Вінниця. Свідок [PERSON] , яка пояснила, що відповідач [PERSON] є її сином. Діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] більшу частину часу до 5 років проводили разом з нею. З одного року діти відвідують дитсадок. Вона була приголомшена розлученням сторін. Після розлучення її сина виселили і поміняли замки в квартирі. На даний час діти проживають з матір`ю, вона і її син спілкуються з дітьми на вихідних. Її син дуже любить дітей, ні в чому їм не відмовляє. До літа 2025 року діти практично проживали разом з нею і сином. На сьогодні діти проживають з матір`ю [PERSON] , у визначені виконавчим комітетом дні син забирає дітей зі школи, проводить з ними час. Свідок [PERSON] , яка пояснила, що є колегою баби дітей [PERSON] . Батько дітей [PERSON] приймає активну участь у вихованні дітей, возить їх на відпочинок у м. Вінниця, Умань. Характеризує його як доброго, спокійного, люблячого батька. Матір дітей не знає, ніколи не бачила. Бачила з дітьми лише бабусю або батька. З ким проживають діти і адреса проживання їй не відомо. Свідок [PERSON] , яка пояснила, що вона є двоюрідною сестрою баби дітей [PERSON] , відповідач є її племінником. Від народження дітей їх вихованням займалися батько з бабусею [PERSON] . Батько бере активну участь у вихованні дітей. Після розлучення позивач чинила перешкоди у спілкуванні з дітьми. Свідок [PERSON] , яка пояснила, що працює вчителем в школі №2, і є колегою баби дітей [PERSON] . Бабуся [PERSON] , батько дітей доволі часту гуляє з дітьми. Бабуся бере активну участь у вихованні дітей. Не знає достовірно де проживають діти, проте за місцем проживання [PERSON] вона завозила дитячі речі. V. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У частинах першій, другій статті 161 СК України зазначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М. С. проти України», йдеться про визначення «інтересів дитини», її місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова Верховного Суду від 14.09.2022 у справі №466/1017/20). Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування; захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04.08.2021 у справі №654/4307/19). Також підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; (4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; (5) бажання дитини. У постанові Верховного Суду від 28.04.2022 у справі №359/6726/20 зроблено висновок, що при визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесів вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини. Суд зауважує, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів. У постанові Верховного Суду від 30.10.2019 у справі №352/2324/17 зазначено, що питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. У постанові Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 148/1555/17 зазначено, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин справи, а вже тільки потім права батьків. Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. У рішенні ЄСПЛ «Абалимов проти Російської Федерації» від 03.10.2020 р. (справа №17142/18), Суд закликав враховувати емоційний зв`язок між дітьми при визначенні місця їх проживання. У даній справі звернуто увагу на тому, що суддя приділив більше значенню матеріальним умовам життя матері, а не емоційному зв`язку її дітей один до одного. Верховний Суд також зазначав, що: - якщо це можливо, суди не повинні допускати розлучення братів і сестер (постанова Верховного Суду від 12.04.2023 у справі №569/22963/21; - хоча суд не позбавлений можливості визначити роздільне місце проживання братів і сестер з обома батьками, однак головне в цьому - не порушити для дитини відчуття стабільності та спокою і врахувати якнайкращі її інтереси (постанова Верховного Суду від 04.07.2024 у справі №361/1872/21); - при визначенні роздільного місця проживання дітей, з урахуванням конкретних обставин справи, окрім емоційного зв`язку між братами/сестрами необхідно звернути увагу на деякі аспекти: чи не завдасть братам/сестрам істотної психологічної травми подальше роздільне проживання, а отже, чи може це вплинути на погіршення їх психічного та психологічного стану; різниця у віці між дітьми, чи мала місце опіка старшої дитини над молодшим братом/сестрою; чи є відчуття дітьми однієї сім`ї на час вирішення спору. Має значення також проживання в одному чи різних населених пунктах, відстань між ними, чи унеможливить віддаленість місця проживання дітей спілкування між собою; тривалість проживання кожного з дітей з батьком або матір`ю на час вирішення спору; чи не проявляв один з батьків байдужості до виховання тієї дитини, яка проживала окремо тощо (постанова Верховного Суду від 27.11.2024 у справі №127/9377/21). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16 (пункт 5.6), від 06.02.2019 у справі №522/12901/17-ц, від 02.07.2019 у справі №48/340 (пункт 6.41), від 01.10.2019 у справі №910/3907/18 (пункт 48), від 28.01.2020 у справі №50/311-б (пункт 91), від 19.05.2020 у справі №922/4206/19 (пункт 43), від 22.09.2020 у справі №910/3009/18 (пункт 88), від 22.06.2021 у справі №200/606/18 (пункт 75), від 22.06.2021 у справі №334/3161/17 (пункт 55); а також постанова Верховного Суду України від 10.09.2014 у справі №6-32цс14). В постанові Верховного Суду від 25.09.2024 у справі №754/1447/23, Суд вже зазначав, що способом захисту може бути пред`явлення позову про зміну місця проживання малолітньої особи, яке визначене рішенням суду. Тобто, зокрема, в разі зміни обставин, пов`язаних із віком дитини, або коли вже є рішення суду про визначення місця проживання дитини, яке не виконане, як мати дитини, так і батько не позбавлені можливості звернутися з позовом про зміну місця проживання дитини. У кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень, суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2021 у справі №9901/172/20 (пункти 1, 80-81, 83), від 01.07.2021 у справі №9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26.10.2021 у справі №766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 01.02.2022 у справі №750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22.09.2022 у справі №462/5368/16-ц (пункти 4, 36), від 04.07.2023 у справі №233/4365/18 (пункт 31). Враховуючи, що позивач у своїх позовних вимогах просить визначити місце проживання дитини з матір`ю, проте виходячи з мети заявленого позову і його обґрунтування, а також встановлених судом фактичних обставин справи, вбачається, що він спрямований на зміну раніше встановленого місця проживання дитини за рішенням суду, яке фактично не виконане, суд розглядає цю справу як спір про зміну місця проживання малолітньої дитини. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). У цій справі судом встановлено, що під час перебування у шлюбі сторони справи та їх малолітні діти [PERSON] і [PERSON] , обидві 25.07.2019 року народження, проживали за адресою: [ADDRESS] . За рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 17.06.2024 у справі №135/502/24 шлюб між сторонами було розірвано і одночасно вирішено питання про визначення роздільного місця проживання дітей з матір`ю і з батьком. З пояснень сторін в судовому засіданні, показань свідків, досліджених письмових доказів встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами батько дітей [PERSON] залишив попереднє місце проживання і переїхав до квартири своїх батьків за адресою: [ADDRESS] , при цьому, незважаючи на визначене рішенням суду місце проживання дітей, малолітні діти сторін залишилися проживати разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, після розірвання шлюбу мати дітей [PERSON] не перешкоджала спілкуванню дітей з батьком і бабою [PERSON] , діти часто перебували за місцем проживання батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , який брав активну участь у їх утриманні і вихованні. Ніхто з сторін у справі не заперечує, що малолітні діти [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , після розірвання сторонами шлюбу ніколи не проживали окремо згідно рішення суду про визначення місця їх проживання. Отже, рішення суду щодо визначення місця проживання дітей окремо з матір`ю і з батьком не виконувалося, а відповідач не ставив питання про його примусове виконання, про відібрання дитини [PERSON] від матері. Як встановлено з пояснень сторін сестри-близнюки не можуть залишатися одна без одної, мають міцний емоційний та психологічний зв`язок, є одного віку, мають спільні інтереси, разом проводять своє дозвілля, гуляють, відвідують навчальний заклад, гуртки. Розлучення сестер [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , не буде відповідати якнайкращим інтересам дітей, що призведе до руйнування родинних відносин між рідними сестрами. Малолітні діти [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживають з матір`ю, яка належним чином піклується про стан їх здоров`я, забезпечує отримання дітьми загальної середньої освіти, сприяє їх гармонійному фізичному, розумовому, духовному, моральному і соціальному розвитку, утримує доньок. Суду не надано доказів того, що позивач перешкоджає батькові дитини у спілкуванні з доньками. Наявність рішення органу опіки і піклування про встановлення батькові способу участі батька у вихованні дітей не є таким доказом, а лише підтверджує реалізацію батьком права на спілкування з дітьми через орган опіки та піклування. Даних про невиконання позивачем рішення органу опіки та піклування про встановлення батькові способу участі батька у вихованні дітей матеріали справи не містять. Зогляду на малолітній вік дитини та можливий психологічний травматичний вплив на неї при встановленні обставин справи за її участю, а також з огляду на те, що згода дитини на проживання з одним із батьків не є абсолютною для суду, в даній справі думка дитини щодо питання місця її проживання судом не з`ясовувалася. При вирішенні спору суд також враховує висновок органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області, затверджений рішенням виконкому Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області №313 від 25.07.2025, за змістом якого орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з її матір`ю [PERSON] . Відповідачем [PERSON] не надано доказів на підтвердження того, що проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з її матір`ю [PERSON] суперечитиме найкращому забезпеченню інтересів дитини, а суд не встановив обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини з батьком матиме більш позитивний вплив на дитину, ніж залишення її проживати разом із матір`ю та її рідною сестрою у звичному для неї середовищі. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що дитина має прихильність до обох батьків, обома батьками забезпечено належні умови проживання дитини та її розвитку, обоє батьків мають достатні доходи для утримання дитини, проте враховуючи обставини справи, фактичне проживання дитини на час розгляду справи з матір`ю, стать дитини, яка є дівчинкою, та всилу малолітнього віку (6 років) потребує тісного контакту з матір`ю, її турботи, догляду та уваги для забезпечення її повноцінного виховання і розвитку, а такожрідною сестрою, з якоюу неї наявний міцний емоційний та психологічний зв`язок;для забезпечення прав та інтересів дитини, суд дійшов висновку про те, що місце проживання малолітньої [PERSON] має бути визначено разом із матір`ю. За таких обставин, враховуючи вищенаведені положення міжнародного права та національного законодавства, надавши оцінку усім обставинам справи в сукупності, взявши до уваги малолітній вік дитини, її особливий зв`язок в рідною сестрою, дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, суд дійшов висновку про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , що буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, сприятиме повноцінному її вихованню, гармонії та розвитку. Верховний Суд у постанові від 23.03.2023 у справі №759/4616/19-ц зазначив, що здебільшого потреба у втручанні держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо визначення місце проживання дітей або участі одного з батьків у їх вихованні зумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанні віднайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах дітей. Водночас визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю не позбавляє батька дитини батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків, не вплине на реалізацію батьком своїх прав щодо участі у вихованні доньки. Батько дитини, який, безсумнівно, відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати. У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, а в першу чергу, відносин між батьками, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судому порядку. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.04.2022 у справі № 359/6726/20, від 15.03.2023 у справі №759/5336/19. Оцінюючи доводи сторони відповідача про те, що рішення суду про визначення окремого місця проживання дітей винесено саме за позовом [PERSON] , відповідач з цим погодився, рішення набрало законної сили і підстави для його перегляду відсутні, суд зазначає наступне. З огляду на те, що наявне рішення суду про визначення місця проживання дітей, яке фактично сторонами не виконується, і діти фактично зареєстровані і проживають з позивачкою, то позивачка [PERSON] , як мати малолітньої дитини, має гарантоване Конституцією України та чинним законодавством України право звернутись до суду для того, щоб питання визначення місця проживання дитини було врегульоване судовим рішенням. Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина 1 статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя. Отже, враховуючи, що після винесення рішення про визначення місця проживання дітей відбулася зміна обставин у відносинах сторін спору, а саме, обидві малолітні дитини проживають з матір`ю, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , і визначення її місця проживання із матір`ю [PERSON] , [INFO] . VІ. Розподіл судових витрат. 1. Судовий збір. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем [PERSON] при подачі позову квитанцією від 10.04.2025 було сплачено судовий збір в сумі 968,96 грн (а.с.19). Враховуючи, що позовні вимоги позивача [PERSON] задоволені в повному обсязі, розмір сплаченого нею судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в повному обсязі в сумі 968,96 грн. Разом з тим, згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подачу позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою повинна складати 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у 2025 році становить 1211,20 грн. Отже, в ході ухвалення рішення судом встановлено, що позивачем судовий збір було сплачено не в повному обсязі, а тому відповідача додатково необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 242,24 грн, як різницю між сплаченим судовим збором і судовим збором, який належало сплатити при подачі позову. 2. Судові витрати на правничу допомогу. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження понесених позивачем [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 660 грн надано наступні документи: договір про надання правничої допомоги №41 від 07.04.2025 між позивачем [PERSON] та адвокатом Басараб О.Д. (т.2 а.с.48-49); акт виконаних робіт №41 від 11.08.2025 до договору про надання правничої допомоги №41 від 07.04.2025 на суму 10000 грн (т.2 а.с.50), квитанцію до прибуткового касового ордеру №41/11-08-2025 від 11.08.2025 при прийняття адвокатом Басараб О.Д. від [PERSON] плати за договором про надання правничої допомоги №41 від 07.04.2025 в сумі 5000 грн, квитанцію до прибуткового касового ордеру №41/07-04-2025 від 07.04.2025 при прийняття адвокатом Басараб О.Д. від [PERSON] плати за договором про надання правничої допомоги №41 від 07.04.2025 в сумі 5000 грн (т.2 а.с.52), акт виконаних робіт №41-1 від 25.01.2026 до договору про надання правничої допомоги №41 від 07.04.2025 на суму 15 660 грн (т.2 а.с.131), квитанцію до прибуткового касового ордеру №41/25-01-2026 від 25.01.2026 при прийняття адвокатом Басараб О.Д. від [PERSON] плати за договором про надання правничої допомоги №41 від 07.04.2025 в сумі 15660 грн (т.2 а.с.134). На підтвердження понесених відповідачем Крамським І.О. судових витрат на правничу допомогу в розмірі 26 000 грн надано наступні документи: договір №б/н від 22.04.2025, укладений між [PERSON] та адвокатом Орець Н.І. (т.1 а.с.58-60), квитанцію про сплату [PERSON] за надання юридичних послуг адвокатом згідно договору від 22.04.2025 на суму 10000 грн (т.1 а.с.61), розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу адвокатом згідно договору про надання правової допомоги б/н від 22.04.2025 на суму 10000 грн (т.1 а.с.238), акт приймання-передачі виконаних робіт від 30.05.2025 до Договору про надання правової допомоги від 22.04.2025 на суму 10000 грн (т.1 а.с.239); розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу адвокатом згідно договору про надання правової допомоги б/н від 22.04.2025 на суму 6000 грн (т.2 а.с.117), акт приймання-передачі виконаних робіт від 24.12.2025 до Договору про надання правової допомоги від 22.04.2025 на суму 6000 грн (т.2 а.с.118), квитанція до платіжної інструкції про переказ готівки №14 від 23.12.2025 про оплату [PERSON] адвокату Орець Н.І. юридичних послуг на суму 6000 грн (т.2 а.с.119-120); розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу адвокатом згідно договору про надання правової допомоги б/н від 22.04.2025 на суму 10000 грн (т.2 а.с.121), акт приймання-передачі виконаних робіт від 24.12.2025 до Договору про надання правової допомоги від 22.04.2025 на суму 10000 грн (т.2 а.с.122), квитанція до платіжної інструкції про переказ готівки №15 від 30.05.2025 про оплату [PERSON] адвокату Орець Н.І. юридичних послуг на суму 10000 грн (т.2 а.с.123). Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) сторонами витрат на професійну правничу допомогу. Проаналізувавши обсяг та склад робіт, виконаних адвокатом, складність справи, яка розглянута судом за правилами загального позовного провадження, тривалість судового розгляду, обсяг доказів у справі, враховуючи співмірність розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу з обсягом виконаних адвокатом робіт, суд приходить до висновку, що понесені позивачем [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими частково на суму 23 000 грн., та на підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] . Разом з тим, як зазначено в акті виконаних робіт №41-1 від 25.01.2026 до договору про надання правничої допомоги №41 від 07.04.2025, адвокатом до переліку виконаних робіт включено проведення консультацій, підготовка заяви та участь в засіданні комісії з питань захисту прав дитини Ладижинської міської ради 28.10.2025 в сумі 2500 грн, на якому вирішувалося питання за заявою [PERSON] про визначення йому днів і годин зустрічей з дітьми, а отже витрати на правничу допомогу в сумі 2500 грн не пов`язані з розглядом цивільної справи і стягненню з відповідача не підлягають. Враховуючи, що позов було задоволено, понесені відповідачем [PERSON] судові витрати на правничу допомогу стягненню з позивача не підлягають, а залишаються за відповідачем. Згідно п.1.ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Представником позивача на підтвердження поштових витрат надано два фіскальні чеки Укрпошти від 05.05.2025 на суму 45 грн, від 12.11.2025 на суму 115 грн, всього на суму 160 грн, якими підтверджується оплата відправки заяв по суті справи і клопотань по цивільній справі. Поштові витрати позивача, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, мають бути відшкодовані, така позиція узгоджується із додатковою постановою Верховного Суду у справі №759/5806/20 від 18.09.2023. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача поштові витрати позивача, пов`язані із розглядом справи в сумі 160 грн.

Outcome: approved