Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

У серпні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області із позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за Договором №2809905013-499244 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 22.10.2021 в розмірі 13742 грн 72 коп., а також судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.10.2021 між ТОВ «Кошельок» та [PERSON] було укладено договір №2809905013-499244 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на умовах строковості, зворотності, платності, за яким відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. Так, відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «Кошельок» взяло на себе зобов`язання надати позичальнику [PERSON] кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума споживчого кредиту становить 6000 грн; початковий строк кредитування, становить 14 днів; дисконтна процентна ставка становить 0.01% на добу за початковий строк кредитування (лояльний період) визначений п. 3.6, п. 3.7 договору; базова процентна ставка, становить 2.2% на добу за продовжений строк користування кредитом, визначений п. 3.5, п. 3.6, п. 3.7, п. 3.8 договору. Згідно п. 3.6., п. 3.7 кредитного договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 05.11.2021 до 02.02.2022, за ставкою 2.2% на добу. ТОВ «Кошельок» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 6000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника, яку він вказав при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. Проте, [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором №2809905013-499244 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 22.10.2021 належним чином не виконав, у зв`язку з чим, утворилася заборгованість, в загальному розмірі 13742 грн 72 коп., з яких 4979,00 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 8763 грн 72 коп. - заборгованість за відсотками за користування позикою. Посилаючись на викладені обставини, ТОВ «Кошельок» просило стягнути на його користь із позичальника [PERSON] заборгованість за договором №2809905013-499244 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 22.10.2021 в загальному розмірі 13742 грн 72 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2025 року вищевказану справу передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 жовтня 2025 року, для розгляду даної справи було визначено головуючого суддю Будзан Л.Д. 20 жовтня 2025 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано докази по справі. 01 грудня 2025 року (отримано судом 02 грудня 2025 року) через підсистему «Електронний суд» представником відповідача [PERSON] - адвокатом Сікорською І.С. подано відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача заперечує проти задоволення позову з підстав відсутності в матеріалах справи кредитного договору №2809905013-499244 від 22.10.2021, який підписаний відповідачем за допомогою одноразового цифрового підпису, наявна лише роздруківка договору, яка не підписана ні власноручно, ні цифровим підписом. Також у матеріалах справи відсутні докази перерахування відповідачу грошових коштів, оскільки з наданого розрахунку боргу неможливо встановити періоди за які виник борг. Позивачем нараховані відсотки з порушенням приписів ст. 1048 ЦК України (поза межами кредитування), що мають бути зменшені, оскільки в шість разів перевищують розмір боргу. Також представник відповідача вказує, що витрати на правову допомогу є неспівмірними зі складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт, обсягом виконання робіт та ціною позову, а тому просить відмовити в стягненні витрат на правничу допомогу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, у відзиві на позовну заяву представник відповідача просила проводити розгляд справи без сторони відповідача. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 22.10.2021 між ТОВ «Кошельок» та [PERSON] укладено договір №2809905013-499244 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, який був підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора - 9723. Про вказане свідчить візуальна форма послідовності дій клієнта в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства. Відповідно до п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит у сумі 6000,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором. Згідно з п. 1.3.3. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2.20% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. У відповідності до п. 2.1. Договору кредит надається строком на 14 днів, початком якого є дата підсипання Договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок Кредитодавця. Пунктом 2.2. Договору сторони погодили, що встановлений в п. 2.1. Договору строк Лояльного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом оплати ним протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування Кредитом. За п. 3.4. Договору відповідно до вимог ч. 4 ст. 11 Закону Украйни «Про захист прав споживачів» сукупна вартість кредиту для позичальника (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткові? (процентноі?) ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням цього договору за умови дотримання позичальником графіку розрахунків, що є додатком цього договору, становить 6015 грн, або 100% від суми отриманого кредиту та включає в себе проценти за користування кредитом 15 грн, або 0% від суми кредиту. Згідно з п. 3.5. Договору сторони погоджуються, що у випадку користування Кредитом з боку Позичальника більше за визначений Лояльним періодом, встановлений п. 2.1. Договору або додатковими угодами між сторонами зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період користування кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 3.4. цього Договору процентна ставка менша ніж 2 (два) відсотки від суми кредиту за кожен день користування кредитом, то правила нарахування процентів за процентною ставкою визначеною п. 3.4. Договору скасовуються з моменту початку і?х застосування і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, а саме 2.2% (два цілих два десятка процента) за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладення договору і до дня повного повернення кредиту. Таким чином зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 1,85 розповсюджуються на весь період користування кредитом з моменту укладення цього Договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені позичальником до моменту завершення строку, встановленого п. 2.1. Договору. У п.п. 3.6., 3.7. Договору сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК, що має наслідком подовження строку користування Кредитом на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного Періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного періоду. ТОВ «Кошельок» свої зобов`язання за Договором виконало, та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 6000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] , що підтверджується повідомленням XPAY Group LLC про успішне зарахування 22.10.2021 коштів в розмірі 6000 грн на карту клієнта № [NUMBER] , та повідомленням ЦВ ПАТ «МТБ БАНК У М. КИЄВІ про підтвердження операції від 15.07.2025 №07/605-07/102. Відповідно до листа АТ «ПУМБ» від 29.10.2025 №КНО-07.8.5/14581БТ, банківська картка № [NUMBER] була емітована банком на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та 22.10.2021 20:35:02 на неї було здійснено переказ коштів на суму 6000,00 грн від ТОВ «Кошельок», що підтверджується випискою по рахунку з 21.10.2021 по 02.02.2022. Відповідно до ст. 626 ЦК кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 Цивільного кодексу України). Положення статті 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020р. у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020р. у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020р. № 127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною, у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. б ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки та умови надання грошових коштів у кредит, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Твердження представника відповідача про те, що відповідач не укладав кредитний договір і не отримував кредитні кошти спростовуються сукупністю вказаних вище доказів, серед яких є виписка по його платіжній картці про зарахування 22.10.2021 на його рахунок 6000 грн та візуальна форма послідовності його дій в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Кошельок» на сайті https://koshelok.ua. Крім цього, відповідач фактично визнав укладення кредитного договору, оскільки на погашення заборгованості вносив відповідні платежі. Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 640 Цивільного кодексу України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Статтею 509 цього Кодексу встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з статтею 1054 ЦК кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до статті 1055 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено статтею 526 Цивільного кодексу України. За приписами частин 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідаючи перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором. На підставі частини 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. З розрахунку заборгованості, складеного позивачем, вбачається, що відповідач не здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 13743 грн 11 коп., яка складається з 4979,39 грн заборгованості за кредитом та 8763 грн 72 коп. - заборгованості за відсотками, нарахованими з 22.10.2021 до 02.02.2022. Разом із тим, відповідачем обов`язки по своєчасному поверненню передбачених кредитним договором платежів виконувались неналежним чином. Так, всього [PERSON] на виконання своїх кредитних зобов`язань було перераховано позивачу в загальному розмірі 2174 грн, а саме: 04.11.2021 в розмірі 734 грн, 09.11.2021 в розмірі 720 грн, 14.11.2021 в розмірі 720 грн. Відповідач доказів погашення вказаної заборгованості, а також доказів, які підтверджують повернення позичальником кредиту у розмірі та строки, передбачені кредитним договором, та спростовують правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості, не надав. Доводи представника відповідача щодо того, що позивач безпідставно нарахував відповідачу відсотки за межами строку кредитування, який становив 14 днів, суд вважає безпідставними, оскільки зміст кредитного договору свідчить, що оскільки позичальник продовжив користуватися кредитними коштами за межами 14-денного строку, то строк договору був продовжений до 02.02.2022. Щодо доводів представника відповідача про те, що нараховані ТОВ «Кошельок» відсотки є неспівмірними сумі кредиту та такими, що суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг кредитної установи, суд вважає їх необгрунтовани, з огляду на наступне. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Укладаючи з позивачем кредитний договір, відповідач був обізнаний з його умовами про розмір процентної ставки. Стягнення відсотків відбулося відповідно до умов договору, які були відповідачем погоджені. З урахуванням вищенаведеного, перевіривши наданий розрахунок заборгованості, суд погоджується з порядком нарахування позивачем заборгованості, яка відповідає вимогам закону та положенням кредитного договору, та вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються судом доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Частинами 1, 2, 3 та 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідач не надав, в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості, як і не доведено виконання грошових зобов`язань перед позивачем належним чином. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, позивачем доведено неналежне виконання відповідачем умов договору та наявність заборгованості, що стороною відповідача спростовано не було, а відтак суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову та стягнення заборгованості із відповідача на користь позивача в примусовому порядку. Крім того, в зв`язку із задоволенням позовних вимог, в порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2422,40 грн. В частині вирішення питання про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). Суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved