Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

До Деснянського районного суду м. Чернігова звернувся з позовом [PERSON] (далі Позивач) в особі представника адвоката Богданової Ірини Дмитрівни до [PERSON] (далі Відповідач) про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , третя особа: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради. Позовна заява обгрунтована тим, що 13.11.2015 між сторонами спору було зареєстровано шлюб, який рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 06.01.2021 (справа 750/10848/20) розірвано. У шлюбі [INFO] народилася донька [PERSON] . Після розірвання шлюбу неповнолітня донька [PERSON] з червня 2024 року проживає з Позивачем та його батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] . Позивач самостійно виховує доньку, забезпечуючи всі її потреби: харчування, лікування, одяг, навчання та розвиток. Створює необхідні умови для комфортного проживання та нормального розвитку доньки в атмосфері любові й матеріальної забезпеченості. Активно займається питаннями здоров`я доньки. Позивач, а також його батьки контролюють навчання [PERSON] , забезпечують всім необхідним для належного та різностороннього розвитку дитини, регулярно відвідують батьківські збори та виконують рекомендації вихователів. Позивач зазначає, що дочка має значну прихильність до Позивача, як батька та до своїх бабусі та дідуся, з матір`ю в неї відсутній сімейний зв`язок. Разом із матір`ю проживають старша донька Відповідача [PERSON] , 2006 року народження, а також брати [PERSON] і [PERSON] , які вживають алкогольні напої та вчиняють сварки, що дуже лякало дитину, коли вонапроживала разом з матір`ю. За адресою їх проживання неодноразово за викликами приїздили працівники поліції. 13 січня 2025 року стосовно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП за фактом пошкодження фарбою будинку, де мешкають Позивач, його батьки та донька. Також, 03.12.2024 Відповідач у школі № 19, де донька знаходилась на тренуванні з гімнастики, куди її привела бабуся [PERSON] , після відмови доньки йти з нею, вчинила сварку, було викликано наряд поліції. Теж саме повторилося 10.12.2024. Також була викликана поліція, але донька категорично відмовилась іти з матір`ю, директор школи № 19 провів бесіду з матір`ю і дитину забрала додому бабуся. Із психолого-педагогічної характеристики учениці 1-Д класу ЗОШ № 19 [PERSON] , складеної практичним психологом [PERSON] вбачається, що більш комфортні, сприятливі умови навчання та проживання дитина вбачає з бабусею і татом. Коли розмова стосується мами, дитина проявляє помітну напруженість і тривожність. Конфліктні ситуації, що виникають у мами з її братами лякають і тривожать дитину. Позивач має позитивну характеристику з місця служби, працює, отримує постійний дохід, проживає в будинку батьків з якими у [PERSON] теплі сімейні стосунки, вони люблять онуку та виховують разом з Позивачем. У [PERSON] є окрема кімната, своє ліжко, стіл, шафа. Вона забезпечена якісним харчуванням, доглядом. Визначення місця проживання доньки з батьком необхідно йому для можливості пересування з дитиною без документальної згоди матері, зняття дитини з реєстрації місця проживання та реєстрації дитини за новим місцем проживання, отримання належних соціальних виплат, здійснення інших дій щодо утримання та виховання дитини, реалізації соціальних гарантій. У строк для надання відзиву на позов, 28.03.2025 до суду також надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] в особі адвоката Кручек Ольги Олександрівни до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . Ухвалою суду від 28.03.2025 зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду, позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом об`єднано. Відповідач в особі адвоката за призначенням Кручек О.О. через систему «Електронний суд» 27.03.2025 також подала відзив на позов, у якому проти задоволення позовних вимог заперечила, вказала, що з самого народження [INFO] донька виховувалась безпосередньо матір`ю, [PERSON] , до квітня 2019 року в повній сім`ї, а після припинення фактичних шлюбних відносин між Позивачем та Відповідачем та розірвання шлюбу, Відповідач забрала доньку та переїхала на проживання по місцю своєї реєстрації в 4-кімнатну квартиру своїх батьків за адресою [ADDRESS] . Саме за цією адресою і зареєстрована [PERSON] . Після початку війни, розуміючи небезпеку для дітей та неможливість жити в умовах без світла, води та газу, Відповідач з доньками, [PERSON] та [PERSON] виїхала спочатку в Польщу, а потім в Німеччину. Донька [PERSON] весь цей час перебувала під наглядом матері, саме мати піклувалась про дитину, утримувала її в межах своїх можливостей, оформлювала допомогу на дитину за кордоном, слідкувала за її вихованням, фізичним та моральним станом, забезпечувала всім необхідним в умовах іншої країни. У червні 2024 року, коли мати з дітьми повернулась в Україну, їй треба було вирішити багато побутових питань, адаптуватися до життя в Україні після 2,5 років відсутності. Тому мати попросила бабусю матір Позивача, щоб донька трохи побула у неї. Однак, коли зрозуміла, що цю ситуацію бабуся намагається використати проти неї, оскільки почала налаштовувати доньку проти матері, перешкоджати бачитися з матір`ю, не надавати доступу до телефонних розмов, [PERSON] вирішила, що це йде не на користь їх стосункам з дитиною і хотіла забрати доньку до себе. Але батьки чоловіка стали чинити перешкоди Відповідачці в цьому. Доказом того, що матері чинились перешкоди є її звернення до Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради та органів поліції. Відповідач заперечує твердження Позивача, що факт проживання [PERSON] разом з ним та його батьками підтверджується довідками про фактичне проживання особи без реєстрації № 1-706/12/24 від 09.12.2024 та № 1-48/-1/25 від 24.01.2025, оскільки до даних доказів не додані акти за підписами сусідів, які дозволили б викликати їх в якості свідків в судове засідання та безпосередньо отримати пояснення щодо періоду фактичного проживання за адресою [ADDRESS] . Окрім цього, підписи сусідів на акті не є ані нотаріально завіреними, ані завіреними виконкомом Чернігівської міської ради, що ставить під сумнів достовірність інформації, щодо якої видані вищевказані довідки. Окрім цього, довідки не містять інформації про період який дитина фактично проживає за цією адресою. Також сторона Відповідача звертає увагу суду, що Позивач на даний час є військовослужбовцем в/ч [NUMBER] з місцем дислокації в [ADDRESS] , де з 06.10.2016 зареєстрований, що спростовує його твердження про участь у вихованні, навчанні, лікуванні дитини, а фінансування ним потреб дитини Відповідач це заперечує, однак, це його обов`язок незалежно від місця проживання дитини. Фактично догляд за дитиною здійснюють батьки позивача, [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується і доказами, доданими до позовної заяви. Сторона Відповідача зауважує, що метою Позивача при поданні позову задекларовано не безпеку дитини, не забезпечення найкращих інтересів дитини, а можливість пересування без згоди матері, хоча в межах України він як батько з усіма правами законного представника і так має право на вільне пересування, це означає про намір без згоди матері пересуватись за кордон. Підстави для отримання соціальних виплат також відсутні, оскільки дитина здорова, не позбавлена батьківського піклування. Сторона Відповідача також звертає увагу на ту обставину, що у [PERSON] є старша сестра по матері [PERSON] , 2006 р.н., і [PERSON] не має бути розділена з матір`ю та сестрою. Окрім цього, місце проживання визначається не за адресою проживання, а за місцем проживання батька чи матері. Тобто, ключовим є не адреса, а хто буде основним законним представником дитини. Дитина є особою жіночої статі, 8 повних років, роль матері в такому віці дуже важлива для дівчинки. А тому батько має не виключати роль матері з життя доньки, а доповнювати її життя з матір`ю. Позивач в позові зазначає, що «дочка має значну прихильність до нього як батька та до своїх бабусі та дідуся. З матір`ю в неї відсутній сімейний зв`язок», однак таке твердження ґрунтується та суб`єктивому відчутті Позивача, а не на доказах. Сторона Відповідача критично оцінює твердження сторони Позивача про те, що з сайту «Судова влада» вбачається, що в період з 2020 по 2024 рік Деснянським районним судом міста Чернігів було складено сім протоколів про адміністративні правопорушення за участю Відповідача та її братів, оскільки у справі № 750/7988/21 постановою від 11.08.2021 встановлено вчинення порушення в 2021 не відносно доньки Позивача, а відносно старшої доньки Відповідача, постановою суду [PERSON] звільнено від відповідальності. У справах про вчинення домашнього насильства братами Відповідача саме [PERSON] є потерпілою, а не кривдником, це ніяким чином не характеризує її з негативної сторони, а є тільки свідченням несприятливої обстановки за місцем її реєстрації, порушення правил співжиття зі сторони інших користувачів квартири. Дати вчинення відносно відповідачки адміністративних правопорушень охоплюють період 11.08.2024 - 24.10.2024. Саме це і стало підставою того, що мати дівчинки в інтересах дитини попросила бабусю, щоб дитина тимчасово пожила у неї, і такою ситуацією скористалась бабуся в інтересах свого сина - батька дитини. Позивач зазначає, що не має наміру забороняти та перешкоджати спілкуванню доньки з матір`ю, однак сам та через свою матір робить це. [PERSON] як мати хоче і може піклуватись про свою доньку, сумує за нею, любить її, але замість допомоги зі сторони колишнього чоловіка, не тільки матеріальної, але й захисту дитини і її матері від неправомірних дій родичів за місцем реєстрації, Позивач усуває матір з життя доньки. Через систему «Електронний суд» представник Позивача [PERSON] 02.04.2025 подала відповідь на відзив, у якому вказала, що з часу укладення шлюбу та по квітень 2019 року Відповідачка та Позивач разом із неповнолітньою дочкою [PERSON] та дочкою Відповідачки [PERSON] , 2006 р.н. проживали в будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить батьками Позивача. Відповідач після народження Софії практично не працювала, за винятком декількох місяців роботи в магазині мережі «АТБ». Позивач під час шлюбу повністю самостійно утримував свою сім`ю. Після квітня 2019 року добровільно сплачував Відповідачу аліменти, про що вона в своєму відзиві взагалі не вказує. Посилання Відповідача на те, що Позивач є військовослужбовцем і не може виконувати функції виховання та утримання доньки є безпідставними. На сьогоднішній час існує багато сімей, де військовослужбовцями є і мати і батько, які зважаючи на умови служби, відрядження, участь в бойових діях, тощо успішно утримують та виховують своїх дітей. Специфіка військової служби Позивача дозволяє йому в повному обсязі виховувати та утримувати дитину, зважаючи на те, що він не задіяний в бойових діях на передньому краї фронту, а служить у місті Бровари. Має можливість приїжджати у відпустку, на вихідні дні, у будні дні після нарядів, що як і для всіх працюючих батьків є достатнім для виховання та утримання дитини. При цьому, разом з ним у будинку мешкають його батьки, які, також приймають активну участь у вихованні онуки. Участь бабусі та дідуся у допомозі з вихованням дитини є звичайною практикою, яка приносить тільки позитивні результати. Бабуся та дідусь мають вищу освіту, за станом здоров`я можуть здійснювати супровід онуки до школи, кружків, допомагати у вихованні. Обставини правопорушень, які вчинялися в присутності неповнолітньої дитини в жилому приміщенні, де мешкає Відповідачка вказують на вкрай негативні відносини між членами сім`ї, які там проживають, які можуть нанести як психологічну так і фізичну травму неповнолітній [PERSON] що є загрозою її психічному та фізичному здоров`ю. Сторона Позивача звертає увагу суду, що відзив на позовну заяву не містить посилання Відповідачки на можливість змінити умови проживання, влаштуватись на роботу. З відзиву на позовну заяву не вбачається на які кошти Відповідачка збирається утримувати неповнолітню [PERSON] , з огляду на те, що її старша дочка [PERSON] , 2006 р.н. ( свідна до [PERSON] ) є інвалідом 3 групи, хоча і повнолітня, однак потребує допомоги. Відповідачка не працює, також, є інвалідом 3 групи. Ухвалою суду від 19.06.2025 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 24.07.2025 зустрічну позовну заву [PERSON] в особі адвоката Кручек Ольги Олександрівни до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] залишено без розгляду з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України. 13 листопада 2025 року представник Відповідача адвокат Кручек О.О. повторно подала зустрічну позовну заяву до [PERSON] , в якій просила визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . Ухвалою суду від 17.11.2025 адвокату Кручек О.О., яка діє в інтересах [PERSON] відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подачу зустрічного позову, а зустрічну позовну заяву повернуто. У судовому засідання представник Позивача надала пояснення, аналогічні змісту позову. Крім того, звернула увагу суду на те, що на даний час у Відповідача немає іншого житла, крім квартири [ADDRESS] , перебування у якій дочки [PERSON] є небезпечним як для фізичного так і для психічного здоров`я дитини, з огляду на постійне проживання у цій квартирі двох братів Відповідача, які ведуть антисоціальний спосіб життя та один з яких хворіє психічним захворюванням. Також за інформацією представника, на даний час [PERSON] припинено виплату пенсії і єдиним її доходом є державна соціальна допомога у розмірі 750 грн, що очевидно недостатньо для найму окремого житла та самостійного утримання дочки. Необхідність звернення з цим позовом до суду виникла у зв`язку з тим, що Відповідач створює постійні конфліктні ситуації, пов`язані з питаннями проживання, виховання та спілкування з [PERSON] і сторони домовленості з цих питань не досягли, орган опіки і піклування спір не вирішив. Позивач позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення, що їхня спільна з Відповідачем дочка [PERSON] постійно проживає у будинку його матері за адресою: [ADDRESS] , разом з ним та батьками Позивача. Позивач проходить військову службу у [ADDRESS] , проте кожні вихідні, а також іноді й серед тижня після роботи, приїздить додому. Дочка перебуває на його утриманні, він проводить з нею дозвілля, перевіряє уроки, в будні дні в телефонному режимі. Проти спілкування Софії та Відповідача [PERSON] . Позивач не заперечує, перешкод у цьому не чинить, вони зустрічаються, проводять разом час, проте такі зустрічі останнім часом рідкісні. Відповідач іноді телефонує до дочки під час навчання або зайняття гімнастикою, а коли та не бере слухавку, телефонує до поліції. Такі абсолютно безпідставні звернення Відповідача надходять до поліції постійно. Натомість сама Відповідач не завжди приймає дзвінки від дочки. Представник Відповідача проти задоволення позову заперечила, надала суду пояснення, аналогічні відзиву на позовну заяву. Також зазначила, що різниця в доходах Позивача та Відповідача не може бути визначальним фактором при вирішенні спору про місце проживання дитини, що підтверджується практикою Верховного Суду. Відповідач має частку у праві власності на квартиру по [ADDRESS] , де й зареєстрована, тоді як Позивач зареєстрований у [ADDRESS] проживає без реєстрації і цей будинок йому не належить. Свого житла на праві власності він не має. Також представник Відповідача вказує, що Позивач та його матір здійснюють психологічний вплив на дочку, а також перешкоджають спілкуванню з матір`ю, про що свідчать численні (понад 50) звернення останньої до органів поліції. Фактично функцію матері [PERSON] на себе перебрала її баба [PERSON] , тоді як спір про визначення місця проживання дитини наразі розглядається судом між батьками дитини. Представник Відповідача стверджує, що військова служба Позивача у м. Бориспіль фактично унеможливлює виконання батьком своїх батьківських обов`язків, натомість Відповідач має час та бажання приділяти увагу вихованню дитини, тим більше, що для дитини жіночої статі спілкування саме із матір`ю та старшою сестрою є пріоритетним, що підтверджується дослідженнями психологів. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечила та пояснила, що має бажання виховувати дочку, проте цьому перешкоджає матір Позивач, яка обмежує її у спілкуванні з дочкою, налаштовує дочку проти неї. На даний час Відповідач не працює, тому що у неї є інша старша дочка, яка потребує догляду матері у зв`язку із хворобою. Разом з тим, вона займається оформленням пенсії для старшої дочки, стала на облік у Центрі зайнятості, планує заробляти кошти, винаймати житло, у якому має намір проживати разом з обома дочками. Відповідач погоджується, що проживання з дітьми у квартирі по [ADDRESS] є неприйнятним, з огляду на постійне проживання там брата [PERSON] , який страждає на психічне захворювання. Відповідач вказує, що раніше, приблизно у 2019-2022 роках вона вже винаймала квартири, де проживала разом з дітьми, працювала на той час у магазині. Пізніше вона та обидві дочки перебували в Німеччині, де також проживали разом. Після повернення з Німеччини попросила бабусю меншої дочки [PERSON] , щоб [PERSON] тимчасово проживала у її будинку, проте у подальшому [PERSON] почала чинити перешкоди Відповідачу у спілкуванні з дитиною. Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (т. 1, а.с. 15). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 13.11.2015, що підтверджується Актовим записом про шлюб № 2338 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції (т.1, а.с. 19). Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 06.01.2021 (справа 750/10848/20) шлюб було розірвано (т.1, а.с. 97). [PERSON] з червня 2024 року проживає з Позивачем та його батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] , що не заперечується сторонами, а також підтверджується довідками про фактичне проживання особи без реєстрації, складеними виконавчим комітетом Чернігівської міської ради від 09.12.2024 № 1-706/12/24 та від 24.01.2025 № 1-48/01/25 (т.1, а.с. 21,22). Згідно з Довідкою Управління адміністративних послуг Чернігівської міськради від 13.06.2024 № 3865 Відповідач зареєстрована та фактично проживає у квартирі своїх батьків за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею зареєстровані [PERSON] , - [PERSON] , [PERSON] , а також [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 79). Факт реєстрації [PERSON] за цією ж адресою також підтверджується Довідкою Управління адміністративних послуг Чернігівської міськради від 08.12.2024 (т.1, а.с. 18). Відповідач є військовослужбовцем в/ч [NUMBER] з місцем дислокації в [ADDRESS] , що підтверджується службовою характеристикою (т.1 а.с. 24, 173), відпускним квитком від 19.12.2024 (т.1, а.с. 174). Відповідно витягу з реєстру територіально громади № 2024/014777995 від 08.12.2024 Позивач з 06.10.2016 року зареєстрований у військовій частині (т.1. а.с. 17). Згідно з Довідкою про доходи № 5330 2433 6232 2919 Відповідач перебувала на обліку у Чернігівському об`єднаному управлінні ПФУ в Чернігівській області і отримувала пенсію по інвалідності у період з травня по липень 2025 року у розмірі 3323 грн щомісячно (всього 9969 грн) (т. 2, а.с. 24). Відповідно до довідки Департаменту соціальної політики Чернігівської міськради від 04.06.2025 № 20-25/367 Відповідач у період з грудня 2024 року по травень 2025 року отримала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям на дитину [PERSON] у загальному розмірі 3 343,44 грн (т. 1 а.с. 209-210). Відповідач направляла звернення до Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради від 27.12.2024, зареєстровано 31.12.2024 вх. № 1623 (т.1 а.с. 80) щодо вжиття заходів із повернення їй дочки [PERSON] . Згідно з відповідю на вих. № 01-31/06/105 від 13.01.2025 (т.1 а.с. 81) Відповідачу було роз`яснено ст. 242 Цивільного кодексу України, ст. ст.151, 163 Сімейного кодексу України та повідомлено, що вона як мати є законним представником своєї доньки, має переважне право перед іншими особами на її виховання та має право на відібрання дитини у будь-якої іншої особи. На адвокатський запит адвоката Кручек О.О. Чернігівським РУП ГУНП в Чернігівській області надано інформацію про 51 звернення Відповідача, які у період з 15.03.2025 по 11.10.2025 до вищевказаного органу поліції з приводу перешкоджання батьків Позивача у її спілкуванні з дочкою [PERSON] (т. 2 а.с. 110-113 зворот). Із роздруківки сайту «Судова влада» вбачається, що в період з 2020 по 2024 рік Деснянським районним судом міста Чернігів було розглянуто 11.08.2021 справу про невиконання Відповідачем батьківських обов`язків, а також 6 справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з домашнім насильством за участю її братів [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані та проживають разом з Відповідачем (т.1 а.с. 20) . Факти виникнення неодноразових конфліктних ситуацій за участі Відповідача, пов`язаних з її малолітньою дочкою [PERSON] підтверджуються долученими до матеріалів справи матеріалами Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області (т. 1 а.с. 28-37). Так, 13 січня 2025 року стосовно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП за фактом пошкодження фарбою будинку, де мешкають Позивач, його батьки та донька (т.1 а.с. 27). Листом Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області від 23.01.2025 № 22аз/124/48/11/2025 на адвокатський запит адвоката Богданової І.Д. повідомлено, що у період з 24.10.2024 по 24.12.2024 до зазначеного органу поліції надійшло 5 викликів та звернень, пов`язаних з протиправними діями Відповідача (т.1. а.с. 31). Згідно пояснювальної записки, складеної класним керівником доньки у ЗЗСО № 19 від 13.12.2024 вбачається, що з вересня 2024 року [PERSON] , ученицю 1-Д класу приводили і забирали зі школи бабуся та дідусь [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 33). Згідно психолого-педагогічної характеристики учениці 1-Д класу ЗОШ № 19 [PERSON] , складеною практичним психологом [PERSON] дівчинка проживає періодично як з бабусею (мати батька), так і з мамою [PERSON] , вихованням дитини займається бабуся і дідусь (батьки батька), які дуже часто приводить і забирають дитину з навчального закладу. Рідше дитину забирає мама, допускаючи некоректне спілкування з педагогічними працівниками. Одяг і навчальне приладдя купує бабуся і тато. Емоції переважають позитивні. Більш комфортні, сприятливі умови навчання та проживання дитина вбачає з бабусею і татом. Дівчинка дуже тепло, з повагою висловлюється про свого тата. Коли розмова стосується мами, дитина проявляє помітну напруженість і тривожність. Конфліктні ситуації, що виникають у мами і її братами лякають і тривожать дитину (т. 1, а.с. 23). Відповідно до пояснювальної записки від 13.12.2024 вчителя початкових класів директору ЗОШ № 19 з вересня 2024 року [PERSON] , ученицю 1-Д класу приводили та забирали дідусь та бабуся, освітнім процесом, тренувальні домашні вправи, займалася та займається [PERSON] (т. 1, а.с. 33). Відповідно до квитанцій АТ «Ощадбанк» Позивач у період з лютого по грудень 2024 року систематично перераховував кошти на банківську картку № [NUMBER] ( т.1. а.с. 127-140). Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міськради від 12.04.2025 № 187 затверджено висновок щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] (т.1. а.с. 166). За змістом висновку, який є додатком до рішення (т.1 а.с. 167-167 зворот), малолітня [PERSON] з червня 2024 року проживає з батьком і у розмові зі спеціалістами Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міськради виявила бажання проживати з батьком. За місцем проживання Позивача та малолітньої доньки [PERSON] по [ADDRESS] створено необхідні умови для навчання і відпочинку, про що складено акт, батько проходить службу в ЗСУ, має самостійний доход. Натомість за місцем проживання [PERSON] по [ADDRESS] не створено належних умов для проживання дитини, про що складено відповідний акт. Мати дитини на даний час не працює, має інвалідність 3 групи, отримує пенсію. Як вбачається із висновку оцінки потреб сім`ї Чернігівського міського центру соціальних служб, батько здатен виконувати батьківські обов`язки щодо [PERSON] , мати не здатна виконувати батьківські обов`язки. Питання щодо надання вказаного висновку було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 07.04.2025 у присутності батьків дитини, яка вирішила рекомендувати органу опіки і піклування визначити місце проживання дитини разом з батьком. У судовому засіданні за участі спеціаліста психолога відділу соціальної роботи Чернігівського міського Центру соціальних служб [PERSON] з`ясовано думку малолітньої [PERSON] щодо питання визначення місця її проживання, яка пояснила, що на даний час вона проживає разом з батьком [PERSON] , бабусею та дідусем у м. Чернігові. За місцем проживання у неї є необхідні умови для навчання, дозвілля. Дід та бабуся проживають з нею постійно, батько відлучається по роботі, проте вдома буває досить часто, приїздить на кожні вихідні дні тижня. На навчання та на спортивний гурток її здебільшого відводить та забирають дідусь, а також можуть це робити бабуся та батько. Допомагає вчити уроки бабуся, на вихідні також батько. У подальшому уроками [PERSON] хотіла б займатися з батьком. Мати [PERSON] також з`являлася у школі, однак, зі слів [PERSON] , мали місце її сварки з вчителями. Також вона відвідувала гурток, де [PERSON] займається гімнастикою, де теж сварилася з тренером. Період спільного проживання у м. Чернігові зі своєю матір`ю [PERSON] та сестрою [PERSON] запам`ятався дитині тим, що її ображали брати Відповідача, які також проживали у квартирі спільно з нею, сестрою та матір`ю. Під час тимчасового перебування у Німеччині разом з матір`ю та сестрою [PERSON] почувалася комфортно. У цей час [PERSON] та її сестра певний час проживали у дитячому будинку, оскільки їхня матір [PERSON] лікувалася. В період проживання разом з дідом, бабою та батьком, вона зустрічалася з матір`ю [PERSON] та своєю сестрою на прогулянках, вони відвідували кінотеатр, Відповідач їй купувала солодощі. Такий формат спілкування її влаштовує. З матір`ю та сестрою [PERSON] спілкується здебільшого у телефонному режимі. Також [PERSON] вказала, що на прохання матері вона декілька разів просила для неї гроші у батька і він грошові кошти надавав. Постійно проживати [PERSON] виявила бажання з батьком, а також дідом та бабою у будинку, де проживає на даний час. На уточнююче запитання Відповідача, чи хотіла б вона проживати разом з нею та сестрою, якби вони жили окремо від родичів [PERSON] на орендованій квартирі, [PERSON] чіткої відповіді не надала. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що вона є матір`ю Позивача. Її онука [PERSON] проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] з 04.06.2024. У цей день Відповідач [PERSON] повернулася з Німеччини, де певний час перебувала з дітьми, та зателефонувала до свідка із вокзалу в м. Чернігові, попросила забрати [PERSON] до себе додому для проживання, що свідок і зробила. Разом з ними у квартирі проживають чоловік свідка [PERSON] та син [PERSON] , який є батьком [PERSON] . У цій квартирі працівники соціальної служби у 2025 році здійснювали обстеження житлово-побутових умов та дійшли висновку, що вони повністю забезпечують належне проживання, виховання та розвиток [PERSON] . Натомість свідку відомо, що у квартирі по [ADDRESS] , де проживає [PERSON] зі своєю старшою дочкою відсутні умови для проживання [PERSON] , у зв`язку з тим, що там проживають брати Відповідача, які ведуть антисоціальний спосіб життя, зловживають спиртним, один з них, зі слів [PERSON] , погрожував їй та її батькову Позивачу фізичним насильством. Матеріальне забезпечення [PERSON] повністю покладається на батька, який приїздить до м. Чернігова з м. Бориспіль щотижня на вихідні, двічі на рік у відпустку, іноді приїздить серед тижня. У м. Чернігові він практично весь час проводить з дочкою, робить з нею домашні завдання. Перешкод у спілкуванні [PERSON] з її матір`ю [PERSON] свідок не чинить, не заперечує необхідність спілкування дочки та матері, проте [PERSON] зацікавленості у такому спілкуванні не виявляє. Коли [PERSON] пропонує зустрітися [PERSON] і та погоджується, свідок та її чоловік або син відпускають [PERSON] з матір`ю. Починаючи з червня 2024 року і по даний час, Відповідач та [PERSON] зустрічалися близько 4 разів, ходили в кінотеатр та кафе, при цьому кошти для таких зустрічей надавали Позивач або свідок з чоловіком, оскільки Відповідач не працює і достатнього доходу не має. Незважаючи на те, що [PERSON] давно не проживає з матір`ю, остання постійно звертається за грошима до Позивача, а подекуди до його батьків і такі кошти отримує. Навчальним процесом, дозвіллям, зокрема спортивними зайняттями [PERSON] , опікуються свідок, її син та чоловік. Допитаний як свідок [PERSON] батько Позивача та дід [PERSON] надав пояснення, аналогічні поясненням [PERSON] . Вважає, що його онука [PERSON] свідомо не виявляє бажання спілкуватися з матір`ю, оскільки вона та її родичі мають негативний вплив на онуку, а [PERSON] не має можливості забезпечувати потреби дитини. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що є дочкою Відповідача та сестрою [PERSON] . З сестрою вони зустрічаються рідко, востаннє бачилися влітку 2025 року. У телефонному режимі спілкуються приблизно 1 раз на місяць, хоча за сестрою вона скучає. У розмові із свідком [PERSON] повідомляла, що якби її матір [PERSON] винаймала житло, то вона б не заперечувала проживати разом з ними, але окремо від родичів матері. Коли свідок, Відповідач та сестра [PERSON] перебували у Німеччині мати ними опікувалася, забезпечувала потреби. У цей час близько одного місяця вони проживали у дитячому будинку, оскільки у матері [PERSON] був струс мозку і вона перебувала на лікуванні. На даний час джерелом існування свідка та матері є соціальні виплати держави, іноді, коли скрутне становище, матір здає у ломбард мобільний телефон. Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини необхідно брати до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Велика плата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц змінила судову практику у спорах про визначення місця проживання дитини та відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме ст. 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. В даній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. А законодавство України, не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по - перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. ст. 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд доходить висновку, що доводи Позивача, наведені у позовній заяві підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Натомість заперечення сторони Відповідача, здебільшого, зводяться до того, що Позивач, а також його батьки чинять перешкоди Відповідачу у тому, щоб вона забрала дочку [PERSON] на постійне місце проживання до себе, обмежують спілкування з дочкою, що впливає на емоційний стан дитини, яка у силу віку та згідно з характеристикою психолога, піддається психологічному впливу. При цьому Відповідач не заперечує, що донька [PERSON] змінила місце проживання за її (Відповідача) згодою та проханням. Суд зазначає, що неспроможність сторін знайти порозуміння у питанні спілкування з дитиною, причини таких непорозумінь та пов`язані із цим конфліктні ситуації є насамперед питаннями стосунків між ними, які не повинні негативно відображатися на дитині і не є визначальним фактором, який має враховуватися при розгляді даної справи з огляду на предмет спору. Відповідач покликається на свій зв`язок з дитиною як матері, необхідність забезпечення дитині материнської любові та спілкування з рідною сестрою. Натомість, суд зауважує на необхідності при вирішенні питання визначення місця проживання дитини першочергового врахування найкращих інтересів дитини, які мають переважати над інтересами батьків у проявах своїх батьківських (материнських) почуттів та бажанні перебувати разом з дитиною. З матеріалів справи вбачається, що найкращим інтересам [PERSON] , станом на час розгляду справи судом, відповідатиме саме перебування її разом з Позивачем та його батьками, які виховують [PERSON] , забезпечуючи їй повний і гармонійний фізичний, розумовий і соціальний розвиток, рівень життя необхідний для такого розвитку, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, навчанні. Вони створюють всі необхідні умови для комфортного проживання, займаються питаннями здоров`я, забезпечують регулярні обстеження, контролюють навчання [PERSON] , забезпечують всім необхідним для належного та різностороннього розвитку дитини. Разом з тим, визначення місця проживання [PERSON] з матір`ю, з огляду на спільне проживання з Відповідачем її братів, які неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, наражатиме на небезпеку дитину, може створювати загрози її фізичному та психічному здоров`ю. На вищевказані негативні фактори вказувала сама малолітня [PERSON] в залі суду. Сторона Відповідача у своєму відзиві на позов та наданих поясненнях у суді також визнає несприятливу обстановку для проживання та виховання дочки [PERSON] за місцем реєстрації Відповідача унаслідок порушення правил співжиття зі сторони інших користувачів квартири, які наражають дитину на небезпеку для її психологічного здоров`я. Судом також враховано, що на даний час Відповідач не працює та відсутні обставини і докази, які б вказували на реальну можливість Відповідача змінити місце та умови проживання, отримувати постійний дохід, достатній для забезпечення матеріальних потреб доньки. У судовому засіданні Відповідач підтвердила, що їй припинено виплату пенсії, покращення свого матеріального становища вона вбачає в оформленні пенсії на старшу доньку [PERSON] та своєму працевлаштуванні, проте упродовж усього періоду розгляду справи судом (майже рік), Відповідач так і не працевлаштувалася. Твердження Відповідача, що засобом покращення матеріального становища може бути пенсія [PERSON] , оформленням якої Відповідач на даний час займається, суд оцінює критично, оскільки за умови призначення цих пенсійних виплат, вони мають бути використані виключно на потреби старшої доньки. Суд погоджується з доводами сторони Відповідача, що матеріальне становище батьків не має бути визначальним при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини. Проте суд зазначає, що можливість забезпечувати повноцінний розвиток дитини є істотним чинником, за відсутності якого неможливо стверджувати про дотримання принципу забезпечення найкращих інтересів дитини. Суд звертає увагу, що відсутність на час розгляду справи у Відповідача інших постійних доходів, крім державної допомоги для малозабезпечених сімей у розмірі 750,54 грн, яку Відповідач отримує на [PERSON] , хоча разом з нею не проживає, з урахуванням, що її старша дочка [PERSON] , 2006 р.н. є інвалідом 3 групи, а тому також потребує матеріальної допомоги, свідчить про абсолютну неспроможність Відповідача забезпечувати навіть мінімальні потреби [PERSON] , при тому, що проживаючи з батьком, дідом та бабою, дитини забезпечена усім необхідним для навчання, розвитку, дозвілля, лікування тощо. Матеріали справи також не містять відомостей на підтвердження того, що наявність статусу військовослужбовця ЗСУ у Позивача впливає на належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків. Позивач не задіяний у активних бойових діях, проходить військову службу у місті Бориспіль Київської області. Суд враховує близкість місця його служби від місця проживання дочки, можливість участі у її вихованні, як під час безпосереднього спілкування з нею, зокрема, перебуваючи у відпустці, у вихідні, у будні дні після нарядів, так і віддалено, а також встановлені судом обставини фактичної активної участі Позивача у вихованні та матеріально-побутовому забезпеченні дитини. Отже доводи сторони Відповідача в цій частині є безпідставними. При ухваленні рішення, суд насамперед виходить з інтересів дитини, враховуючи при цьому її думку, висловлену в судовому засіданні, висновок органу опіки та піклування, сталі соціальні зв`язки та прихильність дитини до батька, діда та баби, з якими вона постійно проживає, об`єктивну спроможність обох батьків забезпечити процес нормального виховання, навчання, дозвілля та розвитку дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, а також ризики, пов`язані зі спільним проживанням [PERSON] у квартирі за місцем проживання матері, об`єктивне існування яких встановлено у ході судового розгляду. Суд вважає, що рішенням про визначення місця проживання [PERSON] з батьком не буде порушено балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, а також враховує, що у подальшому у разі істотної зміни обставин, які враховуються судом при ухваленні даного рішення, Відповідач не позбавлена права звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання доньки з нею. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. З урахуванням принципу диспозитивності у цивільному процесі, оскільки Позивач, на користь якого ухвалюється рішення, не заявляє про розподіл судових витрат, суд такий розподіл не здійснює.

Outcome: approved