Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Сутність заявлених до суду вимог У грудні 2025 року ТОВ «Деал Фінанас Груп» звернулося до суду з вказаним позовом, який мотивувало тим, що 16 липня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір надання коштів у кредит №71957912, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 4500 грн 00 коп шляхом перерахування на його банківський рахунок № [NUMBER] , строком на 30 днів (з 16 липня 2025 року по 14 серпня 2025 року) зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 0,275%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15,00% від суми наданого кредиту (675 грн 00 коп), у разі порушення позичальником строків повернення кредиту нараховується 4,00% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. 16 вересня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанас Груп» укладено договір факторингу №16/09/25, у відповідності до умов якого, останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту №71957912 від 16 липня 2025 року. Відповідно до реєстру прав вимог №19/11/25-02 від 19 листопада 2025 року до договору факторингу №16/09/25 від 16 вересня 2025 року ТОВ «Деал Фінанас Груп» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14546 грн 25 коп, з яких: 4500 грн 00 коп - сума заборгованості за основною сумою боргу, 371 грн 25 коп - сума заборгованості за процентами; 675 грн 00 коп сума заборгованості за комісією; 9000 грн 00 коп сума заборгованості за пенею/неустойкою. Зазначало, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань у відповідача утворилась загальна сума заборгованості за кредитним договором №71957912 від 16 липня 2025 року у розмірі 14546 грн 25 коп, яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 4500 грн 00 коп, суми заборгованості за процентами у розмірі 371 грн 25 коп, суми заборгованості за комісією у розмірі 675 грн 00 коп, суми заборгованості за пенею/неустойкою у розмірі 9000 грн 00 коп, яку разом із судовим збором у розмірі 2422 грн 40 коп та витрат понесених на професійно правничу допомогу у розмірі 4500 грн 00 коп товариство просило суд стягнути з відповідача. Позиція позивача, відповідача по даній справі та процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою судді місцевого суду від 24 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, судом вжито заходів для його повідомлення про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання з дотриманням вимог статей 128, 130 ЦПК України. Суду повернуто поштове повідомлення № R067070427033 з довідкою УДППЗ «Укрпошта» - «вищезазначене поштове відправлення, поштовий переказ 08 січня 2023 року одержав брат [PERSON] ». Від сторін до суду не надходили заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Установлені судом фактичні обставини даної справи 16 липня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71957912, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 4500 грн 00 коп строком на 30 днів (з 16 липня 2025 року по 14 серпня 2025 року) зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 0,275%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15,00% від суми наданого кредиту (675 грн 00 коп), у разі порушення позичальником строків повернення кредиту нараховується 4,00% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) (а.с.14 зворотна сторона-21,22,23,24,25). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №71957912 від 16 липня 2025 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та позичальником [PERSON] , загальна заборгованість станом на 19 листопада 2025 року становила 546 грн 25 коп., яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 4500 грн 00 коп., суми заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 371 грн 25 коп., суми заборгованості за комісією у розмірі 675 грн 00 коп, суми заборгованості за пенею/неустойкою (а.с.12 зворотна сторона-13). 16 вересня 2025 року між ТОВ «Деал Фінанас Груп» (Фактор) та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (Клієнт) укладено договір факторингу №16/09/25, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Деал Фінанас Груп» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Деал Фінанас Груп» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі прав вимог. Відповідно до витягу з реєстру прав вимог №19/11/25-02 від 19 листопада 2025 року до договору факторингу №16/09/25 від 16 вересня 2025 року ТОВ «Деал Фінанас Груп» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14546 грн 00 коп, з яких: 4500 грн 00 коп - сума заборгованості за основною сумою боргу, 371 грн 25 коп - сума заборгованості за відсотками, 675 грн 00 коп сума заборгованості за комісією, 9000 грн 00 коп сума заборгованості за пенею/комісією (а.с.26-33,33 зворотна сторона-34,35). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору №71957912 від 16 липня 2025 року за період з 18 листопада 2025 року по 12 грудня 2025 року, за [PERSON] станом на 12 грудня 2025 року обліковується непогашений залишок заборгованості у розмірі 14546 грн 25 коп (а.с.6). Згідно з витребуваною судом інформацією від АТ КБ «Приватбанк» на ім`я відповідача у АТ КБ «Приватбанк» емітована картка № [NUMBER] , 16 липня 2025 року на зазначену платіжну картку зарахована сума в розмірі 4500 грн (а.с.55-57). Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.ст.526,530 ч.1 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Висновки суду по суті заявлених вимог 1. За встановлених обставин справи суд уважає, що між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст.ст.509, 526, 547, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, нормами законодавства про електронну комерцію та Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У разі прострочення відповідачем повернення чергової частини кредитних коштів позивач має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилися, та сплати процентів, належні йому відповідно до умов договору. За невиконання зобов`язання може бути встановлена відповідальність у виді пені і штрафу. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] ініціював укладання договору про надання коштів у кредит, звернувся до ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», зазначив бажаний розмір позики, надав необхідні для укладення договору особисті дані, зокрема, реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, номер мобільного телефону (а.с.14 зворотна сторона-22). Договір надання коштів у кредит та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит підписані електронним підписом відповідача шляхом використання одноразового ідентифікатора, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, уклавши його відповідно до вимог закону. Із наданого позивачем суду розрахунку вбачається повне неповернення відповідачем отриманих кредитних коштів та процентів за їх користування у строки визначені електронним кредитним договором, тому суд уважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази зворотнього у суду відсутні. 2. Також позивачем заявлена вимога про стягнення комісії за надання позики в розмірі 675 грн 00 коп, вирішуючи яку, суд зазначає наступне. Зі змістом норм п.4 ч.1 ст.1,8, ч.1 ст.11, ч.5 ст.12 Закон України «Про споживче кредитування» передбачається право позичальника встановлювати в договорі комісію за обслуговування кредиту, розмежовуючи оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Згідно з п. 2.2.4. кредитного договору комісія за надання кредиту у фіксованому розмірі дорівнює 15,00 % від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 675 грн 00 коп. Отже, зазначена комісія є одноразово нарахованою платою позичальника позикодавцю за надання кредиту, яка нараховується в день видачі кредиту та в якості послуги є повністю наданою позивачем відповідачу. Також за змістом укладеного кредитного договору та заявленого позову відповідачу не нараховувалася комісія за обслуговування кредитної заборгованості, включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач періодично отримує. На думку суду, лише умови договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемними згідно з частиною першою та другою статті 11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», проте наведені положення закону у даній справі не підлягають застосуванню через ініціювання позивачем до стягнення з відповідача одноразової комісії за надання кредиту. Із урахуванням наведеного, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача розмір одноразової комісії в сумі 675 грн 00 коп. Зазначений висновок суду узгоджується із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі № 204/224/21. 3. Крім того, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача боргу по пені/неустойці, з цього приводу суд зазначає наступне. Нарахування пені передбачено п. 22, 2.2.4 кредитного договору, згідно з яким пеня грошові кошти, що нараховуються на залишок суми кредиту у передбачених договором випадках за невиконання позичальником умов договору у розмірі 4% в день. Відповідно до ч.1-3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом норм п. 22, 2.2.4 кредитного договору нарахування пені є різновидом договірної відповідальності боржника за прострочення сплат чергових платежів по кредиту. Ураховуючи те, що з 24 лютого 2022 року по теперішній час у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №64/2022» за №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року та Указу Президента України 14 липня 2025 року № 478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні діє воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався і діє станом на теперішній час. Пунктом 18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» не мало права нараховувати пеню з 15 серпня 2025 року і по 03 жовтня 2025 року у період дії в Україні воєнного стану [PERSON] , який прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором від 16 липня 2025 року, оскільки за законом відповідач звільнений від такого виду відповідальності, такі кошти в якості заходу цивільної відповідальності для нього у період введеного воєнного стану не нараховуються та підлягають списанню позивачем. Тому у задоволенні заявленої вимоги слід відмовити у зв`язку з тим, що вона не грунтується на законі, тобто у зв`язку з її безпідставністю. Аналогічні правові висновки узгоджуються із актуальною судовою практикою суду касаційної інстанції, викладену у постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), від 31 січня 2024 року у справі № 183/7850/22. 4. Також судом ураховується той факт, що ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» на підставі договору факторингу від 16 вересня 2025 року №16/09/25 відступлено право вимоги щодо відповідача на користь ТОВ «Деал Фінанас Груп» і таке відступлення відповідає вимогам п.1 ч.1 ст.512 та ст. 513 ЦК України. 5. Із урахуванням вищенаведеного, суд уважає, що право позивача на вільне володіння та користування належними йому грошовими коштами є частково порушеним і воно підлягає судовому захисту, а тому з відповідача необхідно стягнути фактично отриману суму кредитних коштів, борг за відсотками та комісії. Також, суд уважає, що право позивача на майно у виді наданих у користування грошових коштів, процентів на них та комісії також захищається та практично гарантується ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки такі грошові кошти в автономному тлумаченні є майном фінансової установи, яке добровільно та у визначені строки не повертається іншою особою (відповідачем у даній справі). Розподіл судових витрат по справі На підставі ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Деал Фінанас Груп» слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині вимог у розмірі 38 % від заявлених у позові у сумі 920 гривень 51 копійки. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування, представником позивача надано: договір про надання правничої допомоги №22-08/25ДІЛ від 22 серпня 2025 року з адвокатом Ткаченко Ю.О., витяг з акту №2-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої допомоги від 01 грудня 2025 року, відповідно до якого послуги надані на загальну суму 4500 грн, акт приймання-передачі прав на надання правничої допомоги, платіжну інструкцію кредитного переказу коштів №579936562.1 від 11 грудня 2025 року, відповідно до якої ТОВ «Деал Фінанас Груп» сплатило 157500 грн 00 коп за договором про надання правничої допомоги №22-08/25ДІЛ від 22 серпня 2025 року згідно з актом приймання-передачі наданої правничої допомоги №2-ДІЛ від 01 грудня 2025 року без ПДВ, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвокатом Ткаченко Ю.О. від 03 квітня 2018 №06, довіреність у порядку передоручення видану [PERSON] , ордер на надання правничої допомоги ТОВ «Деал Фінанас Груп» адвокатом Ткаченко Ю.О. (а.с.35 зворотна сторона,38, 38 зворотна сторона, 39-40, 40 зворотна сторона, 41,41 зворотна сторона,42). При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд ураховує те, що дана справа не є складною за предметом та підставою позову, у ній представник позивача підготував і подав позов до суду, не приймаючи участі у судових засіданнях, надав юридичну консультацію позивачу, отримавши від неї відповідні документи, у даній категорії спорів сформована усталена судова практика, обсяг наданих правових послуг як за своїм змістом та тривалістю не є значним, певне значення даної справи для позивача, яке пов`язується із стягненням із відповідача належних позивачу грошових коштів. Разом із цим, суд, практично застосовує норму ч.3 ст.141 ЦПК України, якою визначені критерії,

Outcome: partial