Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

До Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла заява [PERSON] в якій остання прохає встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у період з 2023 року до дня його смерті- [INFO] ; встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] , на утриманні загиблого військовослужбовця [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Заяву обґрунтовано тим, що відповідно до витягу з реєстру населення від 26.08.2025, виданого Міграційним агенством Щвеції, громадянин Швеції [PERSON] , [INFO] , є неодруженим. Відповідно до рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29.05.2023 у справі 532/886/23 [PERSON] розлучена з громадянином Австрії [PERSON] . Заяву про розлучення [PERSON] подавала до суду й раніше, ще у 2022 році, однак заява повернута по причині невідомого місця проживання відповідача. Фактично ж сімейні відносини з останнім припинені у 2019 році. На початку березня 2022 року [PERSON] познайомилася із військовослужбовцем [PERSON] в соціальній мережі «Фейсбук». Відтоді вони вирішили, що є парою і розпочали будувати стосунки. В квітні 2022 року коли [PERSON] перевели з тренувального полігону боронити Харківщину , вони вперше зустрілися у м. Харкові. Вже тоді [PERSON] запропонував [PERSON] бути його дружиною на що остання погодилась. Оскільки пара планувала реєстрації шлюбу в українських національних традиціях із справлянням весілля, цьому завадило повномасштабне збройне вторгнення російської федерації в Україну. У липні 2022 року [PERSON] розірвав контракт із інтернаціональним легіоном і разом з [PERSON] розпочали жити в селищі Білики в буд. [ADDRESS] . Спільно подорожували в м. Полтаву, м. Київ та м. Тернопіль, що підтверджується копіями квитків. У вересні 2022 року [PERSON] уклав контракт з [INFO] та продовжив військову службу. 25 вересня 2022 отримав перше поранення. Лікувався в місті Одесі. [PERSON] була з ним поряд, допомагала в обслуговуванні, підтримувала як жінка чоловіка. Після лікування, у кінці жовтня 2022 року, [PERSON] з [PERSON] поїхали у м. Київ для подальшої реабілітації і додаткового медичного обстеження. Проживали в орендованій квартирі (додаток №5). У грудні 2022 року [PERSON] отримав відпустку після проходження військово-лікарської комісії і до 7 січня 2023 року разом з [PERSON] проживали в с. Білики, де він також проходив реабілітацію у місцевого лікаря [PERSON] 6 січня 2023 року [PERSON] знову вирушив на фронт. До місця несення служби у м. Покровськ його супроводжувала [PERSON] . В цьому ж місяці під час евакуації побратимів [PERSON] знову отримав поранення і його направили на лікування у м. Львів, а потім перевели до шпиталю м. Трускавець. [PERSON] супроводжувала його в місто Трускавець та у весь період лікування перебувала поряд, надавала всю необхідну допомогу, підтримувала морально, як дружина. Після лікування [PERSON] проходив реабілітацію в с. Білики і продовжував проживати вдома однією сім`єю разом з [PERSON] в буд. [ADDRESS] . В червні 2023 року [PERSON] розірвав контракт з [INFO] у зв`язку із вагітністю від нього [PERSON] і постійними болями після поранення, після чого пара виїхала у м. Сундсвалль Швеція де продовжили спільно проживати однією сім`єю. Доказами проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю в Швеції є матеріали розслідування для надання допомоги муніципалітетом м. Сундсвалль, квиток спільного проїзду [PERSON] та [PERSON] в Швеції, журнал пологів. [INFO] , у м. Сундсваль Швеція, в сім`ї [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , що підтверджується випискою з реєстру населення податкової служби Швеції від 04.03.2024 де вказано, що батьком [PERSON] є [PERSON] а матір`ю [PERSON] , а також витягом з реєстру населення Швеції від 26.08.2025, виданого Міграційним агентством Щвеції, де також зазначені батьки [PERSON] . В травні 2024 сім`я у складі [PERSON] , [PERSON] та доньки [PERSON] повернулися проживати в Україну за цією ж адресою. Спільний перетин кордону [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтверджується відмітками у їх закордонних паспортах. 04.07.2024 [PERSON] знову прийнятий на військову службу у військовій частині [NUMBER] за контрактом від 03.07.2024 укладеним з Міністерством оборони України в особі командира військової частини [NUMBER] полковника [PERSON] . У рапорті від 05.09.2024 на ім`я начальника штабу в/ч [NUMBER] [PERSON] зазначає свою контактну особу - дружину [PERSON] . В кінці липня 2024 року [PERSON] отримав знову поранення і після медичної допомоги в шпиталі м. Ірпінь (додаток 14) повернувся в селище Білики де продовжував проживати однією сім`єю з [PERSON] і донькою [PERSON] за тією ж адресою, звідти їздив на лікування, там же проводив відпустку за результатами ВЛК. В середині жовтня 2024 [PERSON] вибув у Донецьку область для подальшого проходження служби. [INFO] під час виконання бойового завдання [PERSON] загинув. Факт та обставини смерті [PERSON] підтверджуються копіями свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , актовий запис № від 29 липня 2025 року та витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] про загибель солдата [PERSON] №3045 від 31.07.2025 відповідно. Під час проходження військової служби [PERSON] і [PERSON] постійно телефонували один одному та листувались, продовжуючи підтримувати та розбудовувати сімейні відносини на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Обговорювали та вирішували питання життєзабезпечення сім`ї. Доказом є скріншоти з історії з`єднань та листування між [PERSON] і [PERSON] у меседжері «Signal» та засобами GSM зв`язку. [PERSON] для підтримання [PERSON] , як члена сім`ї, надсилала йому посилки з побутовими речами, що підтверджується, зокрема, експрес-накладними «Нової пошти» - № 59 0014 0851 8400, № 59 0013 9163 5240, № 59 0013 6297 4774 , № 59 0013 1013 3978 , № 59 0012 5957 7693 , № 59 0014 0851 8400, № 59 0011 8542 2351 , за можливості приїздила до нього для зустрічей в район несення служби, утверджувала повагу до його праці, яка робилася в інтересах сім`ї та держави Україна. У свою чергу, [PERSON] постійно піклувався про [PERSON] та доньку [PERSON] , матеріально утримував їх, що підтверджується виписками з банку за період з 01.06.2022 до 22.08.2025. [INFO] під час відпустки [PERSON] у ювелірному магазині « [INFO] вік» м.Кобеляки придбав пару каблучок, як символ вірності, кохання, єдності та нерозривного зв`язку між двома людьми, які передав їй для майбутнього весілля, а 26.12.2024 подарував золоту каблучку з камінцем. У зазначений період сімейних відносин, у перервах між службою, у тому числі у відпустках, у періоди лікування і при кожній можливості, [PERSON] спільно проживав з своєю сім`єю - цивільною дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] , за адресою [ADDRESS] . [PERSON] вважав цей будинок своєю домівкою, у якій живе його сім`я, тому спільними зусиллями з [PERSON] покращували житлові умови, проводили ремонт, купували будівельні матеріали, меблі, побутову техніку та предмети декору, спільно сплачували комунальні послуги, що може підтвердити [PERSON] - мати [PERSON] , яка проживає за цією ж адресою. Із виписки з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] вбачається, що останній зазначав своє місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 12.09.2025 встановлено, що громадянка [PERSON] дійсно проживала у громадянському шлюбі та вела спільне господарство з [PERSON] у особистому господарстві, без реєстрації місця проживання, за адресою [ADDRESS] з квітня 2022 року. За період їхнього спільного проживання у них народилася донька [PERSON] , 2023 року народження. Даний факт також підтверджується довідкою виданою відділом ЦНАП виконавчого комітету Білицької селищної ради №11.1-07/662 від 12.09.2025. Зі сповіщення сім`ї № 145 надісланого [INFO] за вихідним номером 4193 від 15.07.2025 (співмешканці) щодо [PERSON] , вбачається, що останнє є підставою для подання документів для призначення пенсії (допомоги) і надання пільг у встановленому законодавством порядку. Згідно з рішенням шістдесятої сесії восьмого скликання Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області №44 від 07.08.2025 надано одноразову грошову допомогу [PERSON] , у розмірі 25000,00 грн, у зв`язку із загибеллю її співмешканця - військовослужбовця [PERSON] . Організацією поховання загиблого [PERSON] займалася цивільна дружина [PERSON] , що можуть підтвердити свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Окрім того, після загибелі військовослужбовця [PERSON] із численних публікацій у соціальної мережі «Фейсбук» вбачається скорбота [PERSON] за своїм чоловікам, а також співчуття їх родині, що підтверджується відповідними фотознімками з екрану. На підтвердження факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] вказують їх спільні родинні фотознімки за період спільного проживання. Наявність у заявниці оригіналу паспорту, військового квитка, банківських карток [PERSON] та іншого, у тому числі автомобіля додатково свідчать, що за місцем їх спільного проживання він зберігав свої особисті речі та документи і надавав до них доступ [PERSON] , оскільки вони були однією сім`єю. Крім того, у період сімейних відносин [PERSON] з [PERSON] , остання перебувала у нього на утриманні. Допомога, яку [PERSON] надавав [PERSON] , була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Факт перебування [PERSON] на утриманні у [PERSON] підтверджується виписками з банку за період з 01.06.2022 до 22.08.2025. У судове засідання заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Служба у справах дітей Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Заінтересована особа [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував, вказував, що спору з цих питань із заявницею не має. Заявниця та її представник заяву підтримали, прохали її задовольнити. Заслухавши пояснення заявниці, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши надані суду докази, суд робить такі висновки. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для реалізації прав особи. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 та п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, якщо це необхідно для реалізації її прав. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів. Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Таким чином поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Крім того, законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, яка не перебувають у шлюбі, що зазначено у ст.74 цього Кодексу. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Іншими доказами проживання однією сім`єю може бути народження спільних дітей; спільне придбання рухомого та нерухомого майна; укладення чоловіком/жінкою договорів дарування, страхування, медичного та туристичного обслуговування, тощо на користь іншого; наявність спільних рахунків у банківських установах; спільна участь у питанні життєзабезпечення сім`ї, в оплаті комунальних послуг, купівлі продуктів харчування та інших необхідних товарів, техніки, здійснення ремонту, спільне проведення дозвілля; наявність спільних фотографій, дописів та іншої інформації в соціальних мережах та інших веб-сайтах; догляд один за одним під час хвороб, в тому числі понесення витрат на лікування, на організацію та проведення похорон, доглядом за місцем поховання, тощо. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 369/16486/18. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів, є обов`язком суду при їх оцінці. Згідно із роз`ясненнями, які містяться в п.8 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п.2ст.273 ЦПК(1502-06), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ані отримання непрацездатною особою пенсії, ані її окреме проживання від годувальника не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні. Частиною 4 статті 161 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 20 грудня 1991 року № 2011-XII до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 6. ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Міністерство оборони України є спеціально уповноваженим суб`єктом на призначення грошової допомоги відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975. У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у пункті 9 цього Порядку, у рівних частках, зокрема, жінка (чоловік), з якою (яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Отже, після смерті військовослужбовця члени сім`ї мають право на допомогу, проте оскільки заявник не мала зареєстрованого шлюбу з військовослужбовцем, який наразі помер, факт спільного проживання однією сім`єю та перебування на утриманні необхідно підтвердити у судовому порядку. Заявник не має іншої можливості документально підтвердити факт проживання його однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем та перебування на утриманні, окрім як шляхом встановлення даного факту судом. [PERSON] не зверталася до Міністерства оборони України стосовно отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця-чоловіка, чи з будь-яких інших питань реалізації прав як особи, що проживала однією сім`єю з [PERSON] і перебувала на його утриманні, а тому встановлення факту проживання заявника однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем не пов`язане з вирішенням будь-якого спору, зокрема і вирішенні спору про право на спадщину, ні зраз, ні в майбутньому, а є необхідним для можливості подальшого звернення із заявою до Міністерства оборони України про призначення зазначеної допомоги та можливості реалізації інших соціально-економічних прав. Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зазначено, що за відсутності спору з приводу законності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту - віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця - за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні. Згідно з ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;- чинним законодавством непередбачено іншого порядку їх встановлення;- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Даний правовий висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, Постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Дана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17. За роз`ясненнями у п. 8Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст. 62 ЦПК України. Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовців, здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовців - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до пп. 1 п. 2статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби. Згідно зі ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зокрема, за загиблого (померлого) військовослужбовця. Відповідно до ч. 1, 2ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби. Зі ч. 3ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю; в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першоюстатті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьоїстатті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку згідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю; г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати; д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює. Відповідно до ч. 1ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 в частині осіб, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, такоє є відсильною до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Таким чином, системне тлумачення положень статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та положень статей 30,31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» дає підстави для висновку, що право на виплату одноразової грошової допомоги як утриманці загиблого військовослужбовця мають його члени сім`ї за одночасного існування двох умов: 1) вони є непрацездатними та 2) вони перебували на його утриманні. На момент смерті чоловіка заявниця перебувала на повному утриманні у загиблого, так як основним джерелом існування сім`ї були виплати померлого чоловіка, яка військовослужбовця. Оскільки викладені в заяві обставини підтверджені доданими до заяви доказами, а свідки підтвердили факт проживання заявниці та загиблого військовослужбовця однією сім`єю і перебування заявниці на утримання загиблого, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved