Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

В грудні 2025 року в провадження Володимирського міського суду Волинської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 05.11.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 7240959 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику,в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ Авентус Україна», затверджених наказом No205-ОД від 10.02.2022 року. Представник позивача вказує, що відповідно до умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 5000 грн (п. 1.3. Кредитного договору), строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою за Кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 5000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки № [NUMBER] . Представник позивача вказує, що у період з 05.11.2023 по 24.07.2024 відповідачкою здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 1990,00 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 1990,00 грн грн. Проте, до теперішнього часу відповідачка [PERSON] всі свої зобов`язання за кредитним договором № 7240959 від 05.11.2023 про надання кредиту належним чином не виконала, чим порушила зобов`язання встановлені договором. 25 липня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 25.07/24-Ф, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором № 7240959 від 05.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] перейшло до ТОВ ФК «Фінтраст Україна». Суду представником позивача надано рішення №251124/1 від 25.11.2024 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» про зміну найменування Товариства, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (ЄДРПОУ 44559822). У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором № 7240959 від 05.11.2023, заборгованість [PERSON] станом на день звернення до суду становить 21815,50 грн., з яких: 5 000 грн - тіло кредиту, 7 164,00 грн.- сума процентів за користування кредитом, 9651,50 грн.- нараховані проценти за 97 календарних днів. У зв`язку з викладеним, представник позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ ФК «Фінтраст Капітал» заборгованість за кредитним договором № 7240959 від 05.11.2023 у сумі 21815,50 грн., з яких: 5 000 грн - тіло кредиту, 7 164,00 грн.- сума процентів за користування кредитом, 9651,50 грн.- нараховані проценти за 97 календарних днів, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. Ухвалою судді Володимирського міського суду Волинської області від 26.12.2025 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі розгляд її постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання, визначено строки для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду письмову заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за її відсутності та відзив не подала, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду на направляла. Ухвалою суду від 03.02.2026 ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала, в той же час представник позивача не заперечував проти заочного вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. За змістом позиції Верховного Суду, сформованої у справі від 01.10.2020 №361/8331/18, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 12статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. З матеріалів справи слідує, що 05.11.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 7240959 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом No205-ОД від 10.02.2022 року. Відповідно до п.1.3,1.4 Договору,сума кредиту(загальний розмір)складає 5000грн.,строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Відповідно до п.1.5, 1.5.1, 1.5.2 Договору, за користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Для підписання договору № 7240959 від 05.11.2023 [PERSON] було використано електронний підпис з одноразовим ідентифікатором «A3592» відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. Підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «A3592» паспорт споживчого кредиту містить всі істотні умови кредиту. Вказаний вище договір про надання споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту, який містить всі істотні умови кредиту, підписані електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «A3592». Факт зарахування коштів 05.11.2023 року у розмірі 5 000,00 грн. на платіжну картку відповідачки [PERSON] № [NUMBER] підтверджується листом АТ КБ «Приват Банк» №20.1.0.0.0/7-260106/39739-БТ від 07.01.2026. З огляду на викладене вище, кредитні кошти відповідачці перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку, що повною мірою відповідає вимогам чинного законодавства. Отже, ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало їй кредит у сумі 5 000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки. Таким чином, у відповідачки виник обов`язок повернути надані кошти, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором. У період з 05.11.2023 по 24.07.2024 відповідачкою здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 1990,00 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 1990,00 грн грн. В даному випадку часткова оплата відповідачкою процентів за користування кредитом, є підтвердженням волевиявлення відповідачки на добровільне виконання умов договору, серед іншого, зазначених п. 4.2 та п. 5.4.1. договору. Враховуючи зазначене, оплата відповідачкою процентів за користування грошовими коштами є свідомим та вільним вибором відповідачки, спрямованим на виконання умов договору. Із розрахунку заборгованості по кредитному договору встановлено, що у [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором № 7240959 від 05.11.2023 у сумі 21815,50 грн., з яких: 5 000 грн - тіло кредиту, 7 164,00 грн.- сума процентів за користування кредитом. Пунктом першим ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи встановлено, що 25 липня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 25.07/24-Ф, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором № 7240959 від 05.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] перейшло до ТОВ ФК «Фінтраст Україна». Рішенням єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» №251124/1 від 25.11.2024 змінено найменування ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (код ЄДРПОУ - 44559822) на нове найменування товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Оскільки на підставі даного договору відбулась заміна первісного кредитора на ТОВ ФК «Фінтраст Капітал», тому останній вправі заявляти вимоги до відповідачки про повернення кредитної заборгованості. Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «ФК«Фінтраст Капітал» з 26.07.2024-30.10.2024року здійснило відповідачці нарахування відсотків за 97 календарних днів, в межах строку договору відповідно до наступного: 5000 грн * 1,99 % = 99,5 грн.*97 календарних днів = 9651,50 грн. За змістом ст.ст.526,530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно ч. 1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. З дослідженого судом розрахунку заборгованості по кредиту встановлено, що відповідачка не вчасно та не в повному обсязі проводила платежі по погашенню кредиту, таким чином, неналежним чином виконує умови договору. Із даного розрахунку вбачається, що у [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором № 7240959 від 05.11.2023 у сумі 21815,50 грн., з яких: 5 000 грн - тіло кредиту, 7 164,00 грн.- сума процентів за користування кредитом, 9651,50 грн.- нараховані проценти за 97 календарних днів З огляду вищенаведеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] не належним чином виконує умови зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, відповідачка не надала суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання нею умов договору, наявність заборгованості за цим договором, а також її розмір. Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що відповідачка порушивши зобов`язання по умовах договору має заборгованість перед ТОВ ФК «Фінтраст Капітал» за кредитним договором на загальну суму 21815,50 грн., яка жодними належними та допустимими доказами не спростована відповідачкою, а тому підлягає стягненню в користь позивача. Що стосується позовних вимог в частині відшкодування понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне. З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій при розгляді справи, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім цього, суд зазначає, що внаслідок запровадження з 15.12.2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, які наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої сторони. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог ч. 5 ст.137 ЦПК України за наявності клопотання іншої сторони. До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.09.2021 року при розгляді справи № 160/12268/19. Разом з тим, відповідачкою не було подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, попри ту обставину, що про наявність судового провадження останнього було повідомлено своєчасно, а тому вона мала можливість в належний спосіб розпорядитися своїми процесуальними правами. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Із наведеного слідує, що понесені позивачем та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з даним позовом в розмірі 2 422,40 грн., а також понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., у зв`язку із задоволенням позову, підлягають компенсації за рахунок відповідачки.

Outcome: approved