Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» звернулося до суду з позовом та просило ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики №3396114401-035039 від 01.08.2024 у розмірі 33313,56 грн, з яких тіло кредиту 9369 грн; проценти 15749,23 грн; заборгованість за послуги 3195,33 грн; заборгованість за пенею 5000 грн, а також судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що 01.08.2024 ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» та [PERSON] уклали кредитний договір № 3396114401-035039. Договір укладається сторонами у вигляді електронного договору дистанційно, шляхом добровільного заповнення позичальником даних в особистому кабінеті позичальника вказуючи повні, точні та достовірні дані через визначену позикодавцем форму формуляра цього договору позики, що одночасно є акцептом електронного правочину. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 10000 грн строком на 150 днів. За загальними умовами вказаного договору позичальник [PERSON] отримала кредитні кошти на умовах платності користування та зобов`язалася повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Отже, ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на день подачі позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 33313,56 грн, з яких тіло кредиту 9369 грн; проценти 15749,23 грн; заборгованість за послуги 3195,33 грн; заборгованість за пенею 5000 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС». Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, у позовній заяві просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, не повідомила про причини неявки, відзив не подала. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 29.01.2026. Ухвалою суду від 02.02.2026 постановлено про заочний розгляд справи у зв`язку з тим, що відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, не повідомила про причини неявки, відзив не подала, представник позивача не заперечувала проти такого вирішення справи. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). 01.08.2024 ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» та [PERSON] уклали договір позики «Максі» № 3396114401-035039. Договір укладається сторонами у вигляді електронного договору дистанційно, шляхом добровільного заповнення позичальником даних в особистому кабінеті позичальника вказуючи повні, точні та достовірні дані через визначену позикодавцем форму формуляра цього договору позики, що одночасно є акцептом електронного правочину на визначених позикодавцем умовах (п. 1 договору). Пунктом 1.5 кредитного договору передбачено, що зі сторони позичальника договір підписується аналогом власноручного підпису: електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором позичальника, який автоматично згенеровано в Інформаційно-телекомунікаційній системі позикодавця у вигляді алфавітно-цифрової послідовності (коду) та/або надіслано позичальнику шляхом смс-повідомлення на номер телефону, зазначений позичальником при реєстрації в особистому кабінеті відповідно до положень ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Підписанням цього договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, позичальник підтверджує, що усвідомлює наслідки і погоджується з такою формою укладення договору та з його наслідками. Договір позики підписано електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором [PERSON] 8RYFCB про що зазначено у розділі 12 кредитного договору реквізити та підписи сторін. Згідно з п.п. 2.1-2.3 кредитного договору сума кредиту, що надається, становить 10000 грн, строк позики 150 календарних днів (пільговий період кредитування з 01.08.2024 по 30.08.2024, поточний період з 31.08.2024 по 28.12.2024). Дата повернення позики 28.12.2024. Процентна ставка є фіксованою та становить 511% річних (1,4% на день) (п. 2.5 договору). Пунктом 2.6 кредитного договору передбачено, що 2.6. позичальник сплачує комісія за використання позики, яка складає 0.1% від суми позики та нараховується щоденно за супроводження договору, надання цілодобової підтримки позичальнику з приводу виконання умов договору, обслуговування заборгованості (за наявності). Нарахування і сплата комісії за використання проводиться на залишок заборгованості за позикою. Нарахування комісії за використання здійснюється щоденно протягом дії цього договору із розрахунку кількості календарних днів у році. Нарахування повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення позики в повному обсязі. День надання позики не враховується при нарахуванні комісії за використання, день повернення позики враховується при нарахуванні комісії за використання (п.п. 2.6.1) та одноразову комісію за видачу позики у розмірі 1.50% від суми позики, яка нараховується одноразово та підлягає сплаті в момент надання позики шляхом її утримання позикодавцем із суми позики. Факт видачі кредитних коштів підтверджується копією платіжного доручення №14599 від 01.08.2024. За загальними умовами вказаного договору позичальник [PERSON] отримала кредитні кошти на умовах платності користування та зобов`язалася повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Отже, ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на день подачі позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 33313,56 грн, з яких тіло кредиту 9369 грн; проценти 15749,23 грн; заборгованість за послуги 3195,33 грн; заборгованість за пенею 5000 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС». Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією договору позики №3396114401-035039 від 01.08.2024 та копією паспорту споживчого кредиту; копією платіжного доручення №14599 від 01.08.2024; розрахунком заборгованості за кредитним договором №3396114401-035039 від 01.08.2024 та іншими доказами. 4. Застосовані норми права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 5. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем. В той же час суд вважає, що у стягненні з відповідача на користь позивача пені за невиконання/неналежного виконання зобов`язань за умовами кредитного договору у розмірі 5000 грн, слід відмовити. Позивач зазначає, що відповідно до п. 6.3 договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позикодавець має право нарахувати, а позичальник зобов`язаний на вимогу товариства сплатити товариству штраф: у розмірі 2% від суми невиконаного та/або неналежного виконання зобов`язання на кожен день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання починаючи з 1-го дня прострочення. 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, Дія воєнного стану в Україні неодноразово продовжено, останній раз - Указом Президента України від 14.07.2025 року № 478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану», який затверджений Законом України від 15.07.2025 року № 4524-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 05 год 30 хв 03 лютого 2026 року на 90 діб. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Із зазначеного слідує, що законодавцем звільнено позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 та такі нарахування підлягають списанню. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги щодо стягнення заборгованості за пеню, що нараховується за невиконання/неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором в сумі 5000 грн задоволенню не підлягає, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №3396114401-035039 від 01.08.2024 у розмірі 33313,56 грн, з яких тіло кредиту 9369 грн; проценти 15749,23 грн; заборгованість за послуги 3195,33 грн. 6. Розподіл судових витрат. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, ціна позову 33313,56 грн, позов задоволено на суму 28313,56 грн, тобто на 85%, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2059,04 грн судового збору (2422,40/100х85). Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов таких висновків. Звертаючись до суду, представник позивача згідно вимог ст. 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначила про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 5000 грн, на підтвердження понесення яких долучила до позовної заяви копію договору про надання правової допомоги №03/01 від 03.01.2024, акт про прийняття-передачу наданих послуг від 10.12.2025. Судом встановлено, що 03.01.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТЕХНОФІНАНС» та адвокатом Кшуташвілі В.О. укладено договір про надання правової допомоги №03/01. Згідно із актом про прийняття-передачу наданих послуг від 10.12.2025, який підписаний сторонами, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТЕХНОФІНАНС» отримало надані послуги адвокатом Кшуташвілі В.О., в т.ч. аналіз документів з метою подачі позову до суду, вартість якої складає 1000 грн; складання та подача позовної заяви до суду, вартість якої складає 4000 грн. Однак при визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність). Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17). Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними. Як вбачається із акт про прийняття-передачу наданих послуг від 10.12.2025, послуги які надавалися адвокатом складаються, зокрема з аналізу документів з метою подачі позову до суду, складання та подача позовної заяви до суду. Аналіз документів з метою подачі позову до суду, вартість якої складає 1000 грн охоплюється послугою складення позовної заяви, тому не може вважатися фактично понесеною як окремий вид робіт, виконаних адвокатом. Розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній малозначній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих ним послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу становлять 3000 грн, які слід стягнути з відповідача.

Outcome: partial