Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою про зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] з 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного вікуна 1/6 частину. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на теперішній час у нього наявні обставини для для зменшення розміру аліментів, що і стало причиною звернення до суду. Зокрема, крім дітей, на його повному утриманні також перебуває непрацездатна мати [PERSON] , [INFO] . Також, проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] та бере активну участь в заходах по захисту Батьківщини, у зв`язку з чим середній місячний дохід за останній рік становить близько 52000 грн в місяць. За період протягом півроку з нього в рахунок аліментів було стягнуто 170 068,98 грн. Однак, враховуючи утримання непрацездатної матері, а також те, що він постійно має потреби у витратах, що пов`язані із проходженням служби, адже далеко не всім держава забезпечує своїх воїнів, розмір аліментів встановлений рішенням суду є несправедливим та встановлює надмірне фінансове навантаження на нього. Крім того, за час проходження служби втратив здоров`я, потребує постійного прийому ліків, проходження реабілітації. Вважає, що зменшення розміру аліментів фактично не відіб`ється на інтересах неповнолітніх дітей, проте дасть змогу йому раціональніше розподіляти кошти на всіх членів його сім`ї, а також на себе і витрати, пов`язані зі службою. 28 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 27 листопада 2025 року відповідач подала відзив на позов, в якому просить в задоволенні позову відмовити, оскільки факти, викладені в позовній заяві, не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, на час винесення рішення суду про стягнення аліментів на утримання їх дітей, а саме станом на грудень 2023 року мати позивача також була пенсійного віку, яка отримувала і отримує пенсію за віком. В даний час мати позивача не являється інвалідом, не перебуває на диспансерному обліку з приводу будь яких хронічних захворювань, сама себе обслуговує і є достатньо самостійною особою, яка не потребує стороннього догляду. Крім того, до матеріалів справи позивач не надав будь яких підтверджуючих документів, які би слугували доказом про його хвороби, реабілітацію та прийом ліків. Вважає, що у позивача не погіршився матеріальний та сімейний стан, він не одружений, немає своєї окремої сім`ї, дітей, інших утриманців, здоровий та матеріально забезпечений. При винесенні рішення від 05 грудня 2023 року про стягнення з позивача аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей, при визначенні розміру аліментів, судом враховано, що дочка [PERSON] , [INFO] , має вроджену ваду здоров`я і знаходиться на медичному диспансерному обліку з діагнозом «Дитячий ідіопатичний сколіоз поперекового відділу хребта. Кіфоз позиційний грудного відділу», що свідчить про необхідність витрат на її лікування. Позивачу відомо про захворювання дочки, яка постійно лікується під наглядом лікарів і якій необхідно обов`язково зробити операцію з приводу деформації грудної клітки. Вона кожен місяць відвозить її в Охматид м.Львова для перевірки стану здоров`я, купляє медикаменти, і один раз на три місяці за свої кошти купляє грудний корсет, який дочка постійно кожен день одягає для стабілізації грудної клітки. Позивач не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про скрутне матеріальне становище, незадовільний стан здоров`я, неспроможність сплачувати аліменти в тому розмірі, який він сплачує за рішенням суду (а.с.52-55). Позивач, надавши пояснення 03 грудня 2025 року, в подальшому в судове засідання не з"явився та подав про розгляд справи у його відсутність ( а.с.65). Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач подала відзив та в судові засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, заслухавши вступне слово позивача, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які дослідженні в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку. Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду справи є розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, які за твердженням позивача підлягає зменшенню через зміну його матеріального становища та погіршення стану здоров"я. Встановлено, що сторони з 11 травня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Болехівським міським судом від 24 листопада 2023 року (а.с.12, 29-30). Від цього шлюбу народилися неповнолітні діти: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.15-18), на утримання яких згідно рішення Болехівського міського суду від 05 грудня 2023 року з позивача стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочато 28 вересня 2023 року і слід проводити до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] , [INFO] повноліття (а.с.19-20). Дочка [PERSON] , [INFO] , хворіє та перебуває на «Д» обліку в дитячого ортопеда-травматолога, діагнозом Ювенільний ідіопатичний сколіоз попереково-грудного відділу. Кіфоз позиційний грудний відділ. Потребує масажу, лікувальної гімнастики, балети, корсету, у зв`язку з чим вона проходить лікування (а.с.56-60). [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] та є учасником бойових дій, що дає йому право на пільги, передбачені ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а.с.13, 22). В періоди з 10 березня 2018 року по 16 травня 2025 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в н.п. Часів Яр Донецької області (а.с.14). З довідки №1229 від 03 червня 2025 року вбачається, що з [PERSON] з грудня 2024 року- травень 2025 року стягнуто аліменти в розмірі 148037.85 грн (а.с.21). Згідно з вимогами статтей 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Зокрема, у статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на користь кого вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Згідно зі статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Таким чином, при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Звертаючись з позовом до суду, позивач як на підставу щодо неможливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі посилався на зміну матеріального в зв"язку з перебуванням на його утриманні матері та понесенням витрат, пов"язаних з проходженням служби в ЗСУ, придбання ліків та погіршення стану здоров`я, необхідності проходження реабілітації. Разом з тим, з такими доводами погодитись не можна, оскільки вони не підтверджені доказами та суперечать встановиленим обставинам справи. Так, стаття 12 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Однак, в порушенні зазначених вище вимог процесуального закону, [PERSON] , звертаючись до суду з позовом, не надав жодних доказів на підтвердження обставин щодо погіршення його матеріального стану та стану зодоров"я після винесення судового рішення про стягнення аліментів. Суд вважає, що в цьому випадку саме позивач, звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, повинен довести обставини, які мають істотне значення, та є для нього перешкодою для сплати аліментів у встановленому раніше розмірі. Зокрема, з приводу тверджень позивача щодо наявності на його утриманні матері- пенсіонера, то як свідчать матеріали справи, мати є пенсіонером з 17 жовтня 2011 року і на час винесення рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей уже була пенсіонером. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Проте, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що його мати потребує сторонньої матеріальної допомоги та про те, що саме він таку матеріальну допомогу їй надає. При цьому, суд враховує, що мати позивача отримує пенсію в якості забезпечення від держави, та не визнана у встановленому законом порядку особою, яку позивач зобов`язаний утримувати, тоді як обов`язок утримання дітей чітко визначений для нього законом. Тому доводи позовної заяви з приводу того, що позивач утримує свою матір-пенсіонера, суд не бере до уваги, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що мати потребує допомоги за станом здоров`я чи низьким рівнем доходу. Також не підтверджені будь-якими доказами доводи позивача про погіршення стану його здоров"я, необхідністю його лікування та понесення витрат на придбання ліків, проходження реабілітації. Слід зазначити, що частинами 1, 2статті 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. При цьому суд роз"яснив позивачу про необхідність надання доказів на підтвердження доводів позовних вимог, в зв"язку з чим неодноразово відкладав розгляд справи. Отже, встановивши фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позову та зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Визначений судом розмір аліментів забезпечить право дітей на нормальний життєвий рівень, мінімально достатній для їх фізичного, морального, культурного і соціального розвитку. Суд враховує, що за будь-яких умов розмір аліментів на неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , дочку [PERSON] , [INFO] не є завищеним і таким, що негативно впливає на платника аліментів. Покликання позивача про те, що він не ухиляється від сплати аліментів та регулярно їх сплачує, як на підтвердження його добросовісної поведінки, не є підставою для зміни визначених судовим рішенням аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed