Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

30.12.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №C-001-015242-18-980 в сумі 20 247 грн. 25 к. Позовна заява мотивована тим, що 08.02.2018 між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою було укладено Кредитний договір №C-001-015242-18-980. Відповідно до договору факторингу № 17112023 від 17.11.2023, укладеного між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а також відповідно до реєстру боржників № 2 до зазначеного Договору факторингу № 17112023 від 17.11.2023, до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором №C-001-015242-18-980 від 08.02.2018 щодо стягнення кредитної заборгованості в сумі 20 247 грн. 25 к., з яких 6 975 грн. 32 к. заборгованість за основною сумою боргу, 13 271 грн. 93 к. заборгованість за процентами. Відповідачка добровільно не погашає суму заборгованості за зазначеним кредитним договором. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за Кредитним договором №C-001-015242-18-980 від 08.02.2018в сумі 20 247 грн. 25 к. Ухвалою суду від 31.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі; відповідачці копію позовної заяви з додатками. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу позивачу та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу з розпискою про одержання відповідачки. Відзив на позовну заяву до суду від відповідачки не надходив. Будь-яких інших по суті справи заяв, клопотань, доказів сторонами не подано. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 08.02.2018 між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою було укладено Кредитний договір №C-001-015242-18-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної карти. Зазначений кредитний договір сторонами було укладено в письмовій формі. Також договір містить особистий підпис відповідачки, який відповідає підпису в її паспорті. Відповідно умов кредитного договору відповідачці відкрито поточний рахунок № [NUMBER] у валюті гривня та встановлено максимальний ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн., при цьому ліміт, доступний клієнту на момент укладання угоди, склав 7 000 грн. За користування кредитними коштами сторонами погоджена процентна ставка у розмірі 24,00 % річних, а згідно з п. 5.11 угоди реальна річна процентна ставка на момент укладення правочину склала 124,74 %, при цьому загальна вартість кредитної лінії визначена у розмірі 581 грн. 70 к. за кожні 1000 грн. використаних коштів. Умовами угоди встановлено обов`язковий щомісячний мінімальний платіж, розмір якого визначається згідно з Тарифами банку, та визначено, що розрахунковою датою є число кожного календарного місяця, яке відповідає числу дня оформлення договору. Щодо відповідальності сторін, пунктами 5.7.1 та 5.7.2 угоди передбачено нарахування пені за невиконання грошових зобов`язань у розмірі, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ та не більше 15 % від суми простроченого платежу, а сукупна сума неустойки обмежена половиною одержаної клієнтом суми за угодою; крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання передбачено сплату інфляційних витрат та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України. Пунктом 6 угоди сторони погодили збільшення строку позовної давності за спорами, що випливають з договору, до 10 (десяти) років. АТ «Ідея Банк» виконало зобов`язання за кредитним договором №C-001-015242-18-980 від 08.02.2018, надавши відповідачці грошові кошти, однак вона не виконала взятих на себе за договором зобов`язань, грошові кошти та відсотки за їх користування не повернула, у зв`язку з чим їй нараховано заборгованість, яка склала 20 247 грн. 25 к., з яких 6 975 грн. 32 к. заборгованість за основною сумою боргу, 13 271 грн. 93 к. заборгованість за процентами, що підтверджується копією довідки - розрахунку заборгованості АТ «Ідея Банк» за договором №C-001-015242-18-980 від 08.02.2018, копією виписки АТ «Ідея Банк» від 17.11.2023: рахунок [NUMBER] , IBAN [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно з п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, яке затверджено постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30.01.2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2020 року у справі № 278/2177/15- ц, від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 15.01.2025 року у справі № 753/16762/15-ц. Відповідно до договору факторингу № 17112023 від 17.11.2023, укладеного між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а також відповідно до реєстру боржників № 2 до зазначеного Договору факторингу № 17112023 від 17.11.2023, до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором №C-001-015242-18-980 від 08.02.2018 щодо стягнення кредитної заборгованості в сумі 20 247 грн. 25 к., з яких 6 975 грн. 32 к. заборгованість за основною сумою боргу, 13 271 грн. 93 к. заборгованість за процентами. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 «…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». За таких обставин неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступлення права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Саме по собі неотримання повідомлення позичальника про відступлення права вимоги, не припиняє зобов`язань сторін за договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості на користь нового кредитора. З будь-якими заявами відповідачка до позивача не зверталася, причин прострочення зобов`язання не пояснювала. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п.3 ч.1ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно з ч.1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1ст. 1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України з обов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Судом встановлено, що відповідачка належним чином не виконала взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №C-001-015242-18-980 від 08.02.2018, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка склала в загальній сумі 20 247 грн. 25 к., з яких 6 975 грн. 32 к. заборгованість за основною сумою боргу, 13 271 грн. 93 к. заборгованість за процентами. Враховуючи, що відповідачка взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, належним чином не виконала, а також оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, з точки зору їх достатності, допустимості і взаємозв`язку, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором та процентах є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028 грн. Крім того, позивач зазначив, що відповідно до ст. 133 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи включає в тому числі витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в сумі 1 514 грн., однак відповідного клопотання про стягнення зазначеної суми з відповідачки не подав. На підставі наведеного,

Outcome: approved