Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

ТОВ "Юніт Капітал" звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 10.11. 2023 року між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір №7255127 про надання споживчого кредиту в електронній формі, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 20 000 грн., строком користування 360 днів з періодичністю платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, зі сплатою 1,99 % процентної ставки в день. Даний кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, зокрема на умовах фінансового кредиту, встановлених ТОВ «Авентус Україна» та оприлюднених у вільному доступі на сайті https://creditplus.ua/documents. ТОВ «Авентус Україна» свої договірні зобов`язання виконало належним чином, надавши відповідачу кредит, шляхом зарахування коштів на її платіжну карту. У порушення умов Договору, відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконувала, що призвело до виникнення заборгованості. 23.10.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ "ФК"Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу №23.10/24-Ф, за яким останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №7255127. 20.01.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №20/01/2025-01, згідно умов якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №7255127. Оскільки заборгованість відповідачем на даний час не погашена, ТОВ «Юніт Капітал» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 55 024,00 грн., що складається з: 20 000 грн. заборгованість за тілом кредиту та 35024 грн. - проценти за користування кредитом; а також 2 422,40 грн - судового збору та 7 000, 00 грн. - витрат на правничу допомогу. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 13.03.2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 12.09.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] , а також підтвердження факту зарахування коштів у період з 10.11.2023 по 15.11.2023 року на дану платіжну картку, банком - емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк», у сумі 20000 грн від ТОВ «Авентус Україна». У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві звернувся до суду із заявою, у якій розгляд справи просив провести за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала щодо укладення кредитного договору між відповідачкою [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна», а також отримання нею кредитних коштів у сумі 20 000 грн, проте, зазначила, що договір укладено на несправедливих умовах, що призвело до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. враховуючи, що нарахована сума відсотків є надто великою, у зв`язку із чим просила стягнути з відповідачки відсотки за користування кредитних коштів у сумі, що не перевищує тіло кредиту, тобто 20 000 грн. Крім того, представник відповідача вважала завищеною суму витрат на правничу допомогу, яку позивач просив стягнути у розмірі 7000 грн., враховуючи, що дана справа є малозначною, типовою, не вимагала у представника позивача багато часу для вивчення та аналізу матеріалів. Cуд, заслухавши представника відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх в сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ч.1ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 10.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 7255127, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 20 000,00 грн. Договір підписано відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до п. 1.2. Договору, на умовах встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені Договором. Згідно до п. 1.3 розділу 1 Договору, сума кредиту (загальний розмір) складає: 20 000,00 грн. Тип кредиту: кредит. Відповідно до п. 1.3-1.4 розділу 1 Договору, строк кредиту: 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Відповідно до п. 1.5 Договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: 1.5.1.Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. 1.5.2. Знижена процентна ставка 0,597 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 10.12.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Відповідно до п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . У випадку, якщо після здійснення (ініціювання здійснення) Товариством платежу за реквізитами вищевказаної платіжної картки виявиться, що платіж не може бути зарахований на рахунок з будь-яких причин, які не залежать від Товариства (в тому числі, але не виключно у випадку відсутності авторизації платіжної картки), Сторони укладають додаткову угоду про зміну платіжних реквізитів Споживача для надання кредиту за цим Договором. При цьому, така додаткова угода може бути укладена лише протягом 24-х годин з моменту прийняття Товариством рішення про надання кредиту Споживачу. Якщо Сторони з будь-яких причин у вказаний строк не укладуть вказану додаткову угоду Споживач втрачає право отримати кредитні кошти за цим Договором, а у Товариства не виникає прострочення кредитора. Згідно паспорту споживчого кредиту, підписаного [PERSON] одноразовим ідентифікатором С1322, відповідача повідомлено про основні умови кредитування з використанням кредиту на суму 20000,00 грн., зокрема, типу кредиту, суму ліміту, строку кредитування, процентної ставки, типу процентної ставки; орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, повернення кредиту та про наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором. Як вбачається з Довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №2523_241031101107 від 31.10.2024, 10.11.2023 о 07:42 було успішно перераховано грошові кошти у сумі 20 00,00 грн. на платіжну картку № [NUMBER] . З листа АТ КБ "ПриватБанк" від 30.09.2025№ 20.1.0.0.0/7-250925/23659-БТ, наданого на виконання ухвали суду про витребування доказів, убачається, що на ім`я [PERSON] у банку емітовано картку№ [NUMBER] Згідно виписки по рахунку «ПриватБанк» 10.11.2023 на ім`я [PERSON] на карту № [NUMBER] здійснено переказ коштів у сумі 20 000,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Авентус Україна», загальна заборгованість [PERSON] станом на 22 .10.2024 становить 55 024 грн. 00 коп., з яких: 20 000грн.-тіло кредиту, 35 024 грн.- заборгованість за відсотками. 10.01.2024, 09.02.2024, 11.03.2024, 09.04.2024, 27.08.2024, 02.09.2024,09.09.2024, 13.09.2024,20.09.2024, 29.09.2024, 06.10.2024, 14.10.2024. 18.10.2024,20.08.2024 ТОВ «Авентус Україна» на адресу відповідача направлено листи з метою досудового врегулювання кредитних правовідносин, які залишені відповідачем без виконання. Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1статті 627ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1статті 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2статті 639ЦК України). Положення ст. 639ЦК України передбачають, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України). Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 536ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Особливості укладання електронного договору визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з вимогамист.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір №7255127 про надання споживчого кредиту від 10.11.2023 підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора C1322, що відповідає вимогам ст.12 закону «Про електронну комерцію». Таким чином, встановлені вище обставини, підтверджують факт укладання між кредитором та відповідачем кредитного договору, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, умовами якого було визначено суму кредиту, розмір відсотків, порядок повернення грошових коштів, та строк дії кредитного договору, при цьому факт отримання грошових коштів підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та випискою по рахунку «ПриватБанку». Укладення кредитного договору [PERSON] та отримання нею кредитних коштів у сумі 20 000 грн. представником відповідача не оспорюється. Отже, позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на умовах, визначених кредитним договором. Разом з тим, відповідач, користуючись отриманими коштами, взяті на себе зобов`язання за умовами укладеного договору належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно з ч. 1ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1ст.512ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 23.10.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 23.10/24, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» належне йому право вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, який є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п. 1.2 договору факторингу перехід від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК "Онлайн Фінанс"» права вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників. Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 23.10/24-Ф від 23.10.2024 ТОВ «Онлайн Фінанс» (Фактор) і ТОВ «Авентус Україна» (Клієнт) уклали даний акт про те, що на виконання п. 1.2 договору факторингу 23.10/24-Ф від 23.10.2024, укладеного між Клієнтом і Фактором, Клієнт передав, а Фактор прийняв реєстр боржників кількістю 6400, після чого, з урахуванням п. 1.2 договору факторингу № 23.10/24-Ф від Клієнта до Фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 23.10/24-Ф від 23.10.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором №7255127 в сумі 55 024,00 грн., з яких: 20 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 35 024,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. 20.01.2025 між ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу №20/01/2025, згідно умов якого ТОВ «ФК» «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» належне йому право вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, який є невід`ємною частиною договору. Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 20/01/2025-01 від 20 січня 2025 ТОВ «Онлайн Фінанс» (Фактор) і ТОВ «Юніт Капітал» (Клієнт) уклали даний акт про те, що на виконання договору факторингу №20/01/2025-01 від 20 січня 2025, укладеного між Клієнтом і Фактором, Клієнт передав, а Фактор прийняв реєстр боржників в кількості 739. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 20/01/2025-01 від 20 січня 2025 року ТОВ «ФК «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором №7255127 в сумі 55 024,00 грн., з яких: 20 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 35 024,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно виписки з особового рахунка за кредитним договором №7255127, наданого ТОВ «Юніт Капітал»,заборгованість [PERSON] становить 55 024,00 грн.. яка складається з: тіла кредиту -20 000,00 грн. та заборгованості за відсотками -35 024,00 грн. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] просила стягнути відсотки, обмежившись розміром тіла кредиту, тобто 20 000,00 грн., вважаючи, що вони нараховані внаслідок укладення договору на несправедливих умовах, що призвело до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку. З такими доводами представника відповідачки суд не погоджується, виходячи з наступного. Згідно зі статтями 11, 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Частиною п`ятою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачена можливість визнання недійсними окремих умов договору у разі визнання цих положень договору несправедливими. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсність договору як приватно-правова категорія покликана не допускати або присікати порушення приватних прав та інтересів або ж їх відновлювати. До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто, правовим наслідком недійсності договору є по своїй суті «нівелювання» правового результату породженого таким договором (тобто вважається, що не відбулося переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав взагалі) (правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17, в постановах Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі № 201/13593/19, від 11 грудня 2024 року у справі № 725/5919/19 та інших). Суд відхиляє заперечення представника відповідача щодо несправедливості умов кредитного договору, оскільки при його укладенні відповідач була повідомлена про розмір відсотків, порядок їх сплати та інші суттєві обставини договору, і добровільно уклала цей договір, підписавши його без будь-яких застережень, та користувалася отриманими коштами. Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2020 року в справі № 559/1605/18 зазначив, що тлумачення статті 627 ЦК України свідчить, що за загальним правилом обсяг договірної відповідальності регулюється в ЦК України нормами, які мають диспозитивний характер. Тобто, сторони при укладенні конкретного виду договору можуть регулювати їх самостійно. [PERSON] , будучи вільною в обранні фінансової установи для укладення кредитного договору, самостійно обрала ТОВ «Авентус Україна» як партнера, погодилася на умови, запропоновані ним, уклавши відповідний кредитний договір. Відтак, з огляду на свободу договору, яка передбачена статтями 6, 627 ЦК України сторони на власний розсуд визначили саме такі умови кредитного договору, підтвердивши свою згоду на такі умови своїми підписами. При цьому договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, у тому числі їх не оскаржив позичальник - відповідач у справі, вони не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню обох сторін. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про протилежне. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, враховуючи, те, що відповідачкою укладено кредитний договір, зобов`язання за яким нею добровільно не виконано, із [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» належить стягнути заборгованість за договором №7255127, що становить 55 024 грн. 00 коп. з яких: 20 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 35024 грн. 00 коп.- заборгованість за процентами. За правилами статті 141 ЦПК України при розподілі судових витрат судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд ураховує таке. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 та п. 4 ч. 3ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно до положень ч. 1 та ч. 4ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, представником позивача надано наступні докази: копію Договору про надання правничої допомоги № 10-02/25-02 від 10.02.2025, укладеного між адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «Юніт Капітал»; додаткову угоду №4 до Договору про надання правничої допомоги №10/02/25-02, відповідно до якої адвокатське бюро взяло на себе зобов`язання надати юридичну допомогу ТОВ «Юніт капітал» у справі по стягнення заборгованості з [PERSON] , акт прийому передачі наданих послуг, згідно якого у справі про стягнення заборгованості з [PERSON] адвокатське бюро «Тараненко та партнери» надало правничу допомогу на суму 7000,00 грн (складення позовної заяви-5000 грн.; вивчення матеріалі в справи -1000 грн; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №7255127 від 10.11.2023 на рахунок боржника, яким є [PERSON] -500 грн.; підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №7255127 від 10.11.2023 на рахунок боржника, яким є [PERSON] - 500 грн). Вирішуючи питання відшкодування витрат на правничу допомогу, суд враховує предмет позовних вимог та категорію справи, яка є малозначною та однотипною, обсяг виконаної роботи адвокатом, який свідчить про те, що справа не потребувала встановлення значного обсягу фактичних обставин та збору великої кількості доказів, а також те, що розгляд справи відбувся за відсутності сторони представника позивача, а тому вважає, що заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. є завищеною, а тому не може бути задоволена судом. Таким чином, з урахуванням принципів розумності, співмірності, пропорційності та справедливості, зважаючи на складність справи, характер виконаної адвокатом роботи, фактично витрачений адвокатом час на підготовку документів, беручи до уваги заперечення представника відповідача про відшкодування витрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Outcome: approved