Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача. [PERSON] звернулася в суд з вищевказаним позовом. Вимоги обгрунтовані тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] , [INFO] . На момент смерті мати позивача була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка, загальною площею 0,4997 га. з цільовим призначенням для особистого підсобного господарства, що розташована на території с.Яворів Косівського району Івано-Франківської області. Позивач стверджує, що спадкоємцем, після смерті [PERSON] є лише вона. Після смерті матері [PERSON] була в стресовому стані та постійно перебувала на лікарняних, крім того, постійно здійснювала догляд за тяжкохворим лежачим чоловіком [PERSON] , який є інвалідом І групи пожиттєво та потребує постійного стороннього догляду. Внаслідок вказаних обставин, позивач не усвідомлювала, що їй потрібно було звернутись до нотаріуса для подання заяви на спадкування, оскільки вважала, що вона є власником згаданого майна в силу закону. Проте в кінці серпня 2025 року, при зверненні до нотаріуса щодо вчинення нотаріальних дій, позивачу було роз`яснено про необхідність спадкування земельної ділянки, що належала померлій матері, і як наслідок [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи це тим, що заяву подано поза межами строків для подання заяв на спадкування. З цих підстав, [PERSON] просила визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , терміном в три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили. 11.12.2025 року представник позивача адвокат Рищук В.В. через систему «Електронний суд» подав додаткові пояснення у справі, в яких зазначено про існування й інших обставин, які унеможливили своєчасне подання позивачем заяви на спадкування. Так, в період смерті матері позивачки, син [PERSON] перебував у складі ЗСУ та виконував бойові завдання в зоні ведення бойових дій. [PERSON] був мобілізований та з 12 березня 2022 року перебував у складі в/ч [NUMBER] . Таким чином, крім погіршення стану здоров`я позивачки, а саме наявністю захворювання церебрального атеросклерозу І ст. з астено-тривожними судинними кризами та вестибулярними порушеннями, необхідністю здійснення догляду за тяжкохворим лежачим чоловіком [PERSON] , який є інвалідом І групи пожиттєво та потребує постійного стороннього догляду, позивачка постійно знаходилась в стресовому стані через хвилювання щодо долі її сина, який, в період смерті її матері перебував в зоні активних бойових дій та зв`язок з ним був відсутній. Як стверджує представник [PERSON] , перебуваючи в такому стані, позивачка дійсно не могла усвідомлювати того, що їй потрібно звернутись в 6-ти місячний термін з моменту відкриття спадщини після смерті її матері та звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Відповідач Косівська міська рада Косівського району Івано-Франківської області не скористалась правом на подання відзиву, проте від представника надійшло клопотання про визнання позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, однак адвокат Рищук В.В. подав заяву в якій просив проводити розгляд справи без їх участі (а.с. 95-96). Відповідач Косівська міська рада Косівського району Івано-Франківської області у клопотанні просила проводити розгляд справи без участі їхнього представника (а.с.35). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 29.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 30.10.2025 року підготовче засідання у справі відкладено (а.с.38). Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України,за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] у с. Великий Рожин Косівського району Івано-Франківської області (а.с.16-17) та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.72). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с.19). Відповідно до копії свідоцтва про народження, [PERSON] народилася [INFO] , її батьки - [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] » (а.с.9). Відповідно до копії державного акту на право власності на землю серії І-ІФ № 019024, земельна ділянка площею 0,4997 для ведення особистого підсобного господарства за адресою с. Яворів Косівського району належить [PERSON] (а.с.12-13), що також підтверджується довідкою Яворівського старостинського округу Косівського району Івано-Франківської області (а.с.11). Згідно копії довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №762950, [PERSON] є інвалідом І групи пожиттєво та потребує постійного стороннього догляду (а.с.7-8). Відповідно до копії виписки з картки амбулаторного хворого № 3631, [PERSON] перебувала на амбулаторному лікуванні 18.10.2022 року, а також зверталася за медичною допомогою 05.03.2024 року (а.с.55, 57, 60). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.74). Позивачем надано копії документів, які підтверджують перебування [PERSON] на військовій службі у зоні ведення бойових дій (а.с.61-69). Відповідно до витягу з реєстру Кутської територіальної громади, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.71). Як вбачається з довідки, виданої Великорожинським старостинським округом 01 грудня 2025 року, [PERSON] зареєстрована та проживає розом зі своїм чоловіком [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.70). Згідно з роз`ясненням приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Маркуц У.М., [PERSON] пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , а тому для вирішення цього питання їй рекомендовано звернутися до суду (а.с.93). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування і неможливістю реалізації цього права через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Крім того, відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що мати позивача [PERSON] померла [INFO] . Померла була зареєстрована та проживала на день смерті в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Позивач не прийняла спадщину у встановлений законодавством строк посилаючись на перебування у стресовому стані після смерті матері, що спричинило систематичне звернення за медичною допомогою, постійним піклуванням та надання сторонньої допомоги важкохворому чоловіку, який є інвалідом І групи, а також хвилюванням щодо долі її сина, який, в період смерті її матері перебував в зоні активних бойових дій та зв`язок з ним був відсутній. Оцінюючи причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд зауважує, що перебування на лікуванні позивачки після смерті матері, постійний догляд за важкохворим чоловіком, перебування у стресовому стані у зв`язку зі знаходженням сина у зоні бойових дій, є поважними причинами пропуску строку на прийняття спадщини та не звернення до нотаріуса з відповідною заявою. Таким чином, перевіривши доводи позовної заяви, суд доходить висновку, про поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. А відтак позов підлягає до задоволення, з наданням додаткового строку для прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. На підставі викладеного та

Outcome: approved