Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

У вересні 2025 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст.ст. 4, 28, 175, 177 ЦПК України, просить розірвати шлюб. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що шлюбні відносини фактично припинені. У сторін різні погляди на сімейне життя, повноцінна сім`я так і не утворилась. Вони припинили вести і спільне господарство, спільний бюджет відсутній. Фактично, сім`я вже розпалася. Тому в подальшому, сугубо формальному, збереженні шлюбу позивач не вбачає ніякого сенсу та категорично налаштована на розірвання шлюбу. Ухвалою судді від 03.12.2025 року, після виконання вимог, передбачених ч.6 ст.187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 23.12.2025 року. Ухвалою судді від 23.12.2025 року було відкладено судове засідання на підставі ст. 223 ЦПК України. В призначене судове засідання 28.01.2026 року сторони не з`явились. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Кушнеренко Є.Ю. в зал судового засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась за адресою реєстрації. До суду в системі «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач [PERSON] , повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся за місцем реєстрації, проте конверти із судовою повісткою та процесуальними документами повернуто до суду з відміткою «повертається» та «адресат відсутній за вказаною адресою». Також викликався через оголошення на офіційному сайті «Судова влада України». Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву до суду не подано. Відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим. Відповідно до ухвали від 28.01.2026 року суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі відповідно до ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого (повторно) 05.12.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, Україна, копія якого долучена до справи, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 15.05.1993 року, про що зроблено актовий запис № 877. Після державної реєстрації шлюбу прізвища: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Від шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER] ). Як вбачається із змісту позовної заяви, спільне життя у сторін не склалося, шлюбні відносини фактично припинені через різні погляди на життя і сімейні стосунки. Спільне господарство не ведеться, спільний бюджет відсутній. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, спірних питань з приводу утримання дитини та розподілу спільного майна на час розгляду даної справи у суді відсутні. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка не визначилась з прізвищем, то суд вважає, що після розірвання шлюбу необхідно їй залишити прізвище - « [PERSON] ». СУДОВІ ВИТРАТИ. На підставі п.1.3 ч.2 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачем було сплачено судовий збір в повному обсязі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. За правилами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 1211 гривні 20 копійок.

Outcome: approved