Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

17 грудня 2025 року на адресу суду надійшла позовна заява про розірвання шлюбу, в обґрунтування якої зазначено, що 14 грудня 2013 року він уклав шлюб з відповідачкою [PERSON] . У цьому шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Спочатку їхнє сімейне життя складалось добре, але з часом сімейні стосунки між ними погіршились через різні погляди на життя, на ведення домашнього господарства, виховання дитини, а також через відсутність взаєморозуміння між ними та довіри, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин. Приймаючи рішення щодо їхніх сімейних питань відповідачка майже ніколи не радилась з ним, а більше зі своєю матір?ю. В кінцевому результаті все це призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З червня 2018 року вони стали проживати окремо. Їхня сім?я розпалась із-за непорозумінь, психологічної несумісності, спільного небажання відновити сімейні відносини, шлюб існує лише формально. З червня 2018 року вони проживають окремо, не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Кілька років тому він зустрів жінку, яку покохав, проживає з нею і має намір узаконити стосунки. Як вочевидь з викладених обставин поновлення сімейних відносин з відповідачкою [PERSON] , збереження сім?ї неможливо, і суперечать їхнім інтересам, є недоцільним, тому він бажає розірвати шлюб. 18 грудня 2025 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. 29 січня 2026 року представник позивача [PERSON] адвокат Андрієвський О. А. подав заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. 29 січня 2026 року відповідач [PERSON] подала заяву про розгялд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. В ч. 1 ст. 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч. 3). Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 4). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як зазначено у ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2). У ч. 1 ст. 113 СК України зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. У пункті 126 рішення у справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Судом встановлено, що 14 грудня 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що Летичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зроблено відповідний актовий запис № 98, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18 листопада 2025 року (повторно). Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . За таких обставин, суд, приходить до висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу є виваженою та свідомою, відповідає дійсній волі, причини, з яких сторона наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сімейні стосунки подружжя є формальними, поновити шлюбно-сімейні стосунки сторони наміру не мають, сторони не примирилися, не ведуть спільного господарства, у зв`язку з чим подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, та порушувало принцип добровільності шлюбу, визначений статтею 24 Сімейного кодексу України, що має істотне значення, а отже перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає.

Outcome: approved