Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову остання зазначила, що з 23 серпня 2023 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , у якому у них народилося двоє синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що її шлюб з відповідачем фактично припинив своє існування, вже деякий час вони з відповідачем проживають окремо та не підтримують сімейних відносин, у зв`язку з чим вона подала заяву до суду про розірвання шлюбу. При цьому позивач зауважує, що відповідач не дбає про неї та їх спільних дітей. Оскільки діти проживають разом із позивачем і вона самостійно не має можливості забезпечити дітям належне утримання у повному обсязі, остання, посилаючись на норми права, які містяться у ст. 150, 157, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, та вказуючи на те, що відповідач є здоровим та працездатним, просить суд стягнути з [PERSON] на свою корись аліменти на дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 15 грудня 2025 року представник відповідача [PERSON] подала до суду в системі «Електронний суд» відзив на позовну заяву. Зі змісту відзиву вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи на те, що систематично перераховує кошти на утримання дітей та дружини, чим повністю забезпечує потреби своєї сім`ї, а також на те, що між ним та позивачем не припинені шлюбні відносини. У відзиві також зауважено на те, що діти фактично проживають разом із позивачем лише з огляду на умови проходження відповідачем військової служби, а не з причини її одноособового утримання дітей, відповідач систематично відвідує позивача та дітей за можливості на період відпусток, при цьому позивач разом із дітьми повністю знаходиться на його утриманні, оскільки така в силу малого віку дітей не працює. Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Позивач розгляд справи просила провести без її участі, про що зазначила у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні у задоволенні позову просила відмовити, вказавши на обставини, які зазначені у відзиві на позов, акцентувавши увагу на тому, що відповідач повністю забезпечує дітей та позивача матеріально, перераховуючи останній грошові кошти в добровільному порядку та купуючи дітям одяг, що буде продовжувати робити і надалі, а тому спір між сторонами щодо утримання дітей відсутній. Також представник звернула увагу на відсутність в матеріалах справи доказів в підтвердження факту проживання позивача разом з дітьми та заперечила обставини щодо припинення між сторонами шлюбних відносин. Процесуальні дії у справі 28 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 15 грудня 2025 року задоволено клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 29 січня та 30 січня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотань представника відповідача про зупинення провадження у справі. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23 серпня 2023 року, судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] 23 серпня 2023 року зареєстрували шлюб у Гощанському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що було зроблено актовий запис № 83. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується даними їх свідоцтв про народження відповідно серії [NUMBER] від 03 жовтня 2023 року та серії [NUMBER] від 29 жовтня 2024 року, виданих Гощанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Позивач [PERSON] та діти сторін по справі проживають за адресою: [ADDRESS] , що стверджується даними довідки № 1138 від 23 червня 2025 року, виданої старостою Капитолівського старостинського округу. З даних довідки № 6642 від 23 липня 2025 року військової частини [NUMBER] Національної гвардії України та військового квитка судом судом установлено, що відповідач перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині [NUMBER] оперативно-тактичного з`єднання 1-го корпусу Національної гвардії України « [INFO] » з 13 січня 2025 року. Відповідно до довідки про рух коштів по рахунку [PERSON] за період з 01 січня 2025 року по 2 серпня 2025 року та виписки з карток, [PERSON] здійснив переказ грошових коштів [PERSON] за період з 01 вересня по 12 грудня 2025 року на загальну суму 87 010,67 грн. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи з аналізу наведених норм закону, які імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття,та встановлених судом обставин - окремого проживання позивача з дітьми та відсутності домовленості між сторонами по справі, які є батьками дітей, щодо визначення розміру аліментів, суд вважає, що порушене право позивача, з якою проживають діти, підлягає захисту шляхом постановлення рішення про стягнення аліментів з відповідача. З огляду на відсутність між сторонами домовленості щодо розміру аліментів судом відхиляються аргументи сторони відповідача про відсутність спору між батьками щодо утримання дітей. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на дітей, суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України, враховуючи відсутність даних щодо наявності у платника аліментів зобов`язань утримувати інших осіб, відсутність негативних даних щодо його стану здоров`я та матеріального становища, погоджується із запропонованим позивачем до стягнення розміром аліментів. При цьому, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, суд виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дітей, виходячи з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. За наведених обставин вимоги позивача ґрунтуються на законі, підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим підлягають до задоволення. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне в порядку ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави 1211,20 грн судового збору, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved