Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

1. 27 січня 2025 року позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що все життя мешкав в м. Селидовому Покровського району Донецької області. [INFO] померла матір позивача [PERSON] , яка склала заповіт на ім`я позивача. У встановлений законом строк позивач не прийняв спадщину, оскільки у лютому 2022 року розпочалося вторгнення російських військ в Україну, і позивач був вимушений евакуюватись разом з матір`ю. Крім того, про існування заповіту позивач не був обізнаний. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини тривалістю два місяці від дня набрання законної сили рішенням (а.с.а.с. 1 5). 2. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03.06.2025 справу за підсудністю було передано до Центрального районного суду м. Дніпра (а.с. 36). 3. 17 листопада 2025 року позивач уточнив заявлений позов, замінивши відповідача територіальною громадою м. Селидове Покровського району Донецької області в особі Селидівської міської ради (а.с.а.с. 62 65). 4. 15 грудня 2025 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справу до судового розгляду по суті (а.с. 80). 5. Позивач у судовому засіданні заявлений позов підтримав у повному обсязі, пояснивши, що все життя мешкав в м. Селидовому Покровського району Донецької області. [INFO] померла його матір [PERSON] , яка склала заповіт на ім`я позивача. У встановлений законом строк позивач не прийняв спадщину, оскільки у лютому 2022 року розпочалося вторгнення російських військ в Україну, і позивач був вимушений евакуюватись разом з матір`ю. Крім того, про існування заповіту позивач не був обізнаний 6. Представник відповідача до суду не з`явився, звернувшись з клопотанням про розгляд справи за його відсутності (а.с.а.с. 66, 67). 7. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. 8. Судом було встановлено, що 26.04.1997 матір позивача [PERSON] , склала на ім`я позивача заповіт. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої Селидівської державної нотаріальної контори Донецької області Шарафєєвою І.В. і зареєстрований у реєстрі за №1131 (а.с. 11). 9. 24 лютого 2022 року збройні сили російської федерації розпочали повномасштабне вторгнення в Україну, у результаті якого м. Селидове Покровського району Донецької області, у якому мешкали позивач та його матір, було окуповане, а позивач з матір`ю переїхав до м. Ірпінь Київської області. 10. [INFO] [PERSON] померла (а.с.а.с. 9, 10). 11. 19 вересня 2023 року після виявлення позивачем заповіту він звернувся до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Кінащук М.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] і видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Того ж дня нотаріус своїм листом №229/01-16 відмовив позивачеві у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з порушенням ним строку для прийняття спадщини (а.с. 12). 12. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК)). 13. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК). 14. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 15. Згідно з цією статтею поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. 16. Правила частини 3 статті 1272 ЦК про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; ці обставини визнані судом поважними. 17. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 №6-1320цс17. 18. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. 19. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. 20. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. 21. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. 22. Судом встановлено, що позивач довідався про існування складеного матір`ю заповіту у липні 2023 року, що свідчить про поважність причин порушення встановленого законом строку прийняття спадщини. 23. Аналогічного висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 (справа №565/1145/17), яка відповідно до статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) підлягає урахуванню судом. 24. З огляду на викладене суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити. 25.

Outcome: approved