Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач - [PERSON] 10 грудня 2025 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування вимог позивач вказує, що відповідно до умов договору позики від 13 жовтня 2022 року позивач надав [PERSON] позику в розмірі 900000 грн. на строк до 13 січня 2023 року. Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання згідно договору позики та не повернув позичену суму коштів - 900000 грн. На лист вимогу-претензію відповідач не реагує. Оскільки відповідач [PERSON] не виконав зобов`язання щодо повернення коштів в розмірі 90000 грн., заборгованість відповідача за розрахунком позивача за Договором Позики складає: - заборгованість за основою сумою боргу 90000 грн.; - 3% річних від простроченої суми 7759 грн. 72 коп. - інфляційні втрати 23652 грн. 57 коп. Крім цього, невиконанням зобов`язання відповідачу було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 20000 грн. Тому, просив стягнути з відповідача 90000 грн. в рахунок погашення основного боргу, 7759 грн. 72 коп. в рахунок 3 % річних від простроченої суми, інфляційні втрати в сумі 23652 грн. 57 коп., а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача надав аналогічні пояснення та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник відповідача адвокат Остапишена Л.С, надала суду відзив на позовну заяву, який залишено без розгляду в зв`язку з порушенням процесуальних строків та долучено до матеріалів провадження. В судовому засіданні представник відповідача просила задовольнити позовні вимоги на суму 20000 грн., так як її довіритель винен саме таку суму. Крім того пояснила, що дійсно відповідач написав розписку про отримання коштів, однак він коштів не отримував від позивача, а позивач був його представник в суді по цивільній справі і за спільною згодою було вирішено, що кошти, які відповідач мав отримати за рішення суду, вони поділять порівну. 70000 грн. позивач зняв з карткового рахунку відповідача, після чого останній заблокував свою банківську картку. Просила задовольнити позов частково, стягнувши з відповідача 20000 грн. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 18 грудня 2025 року відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному порядку із викликом сторін. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. З розписки, написаної власноручно [PERSON] видно, що він надав розписку [PERSON] в тому, що отримав в борг від нього 90000 гривень. Гроші отримані ним в борг в повному обсязі, строком на три місці, тобто до 13.01.2023 року. Зазначену суму боргу зобов`язався повернути [PERSON] до 13.01.2023 року. В розписці він зсвідчив, що вказана розписка написана ним власноруч, без будь-якого тиску на нього з боку третіх осіб. Розписка датована 13. Жовтня 2022 року та підписана [PERSON] (а.с. 10). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Вислухавши сторони, дослідивши докази, надані сторонами, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 81 КПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). У відповідності до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є реальним договором згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: "за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки". У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 грудня 2018 року у справі № 544/174/17 (провадження № 61-21724св18) зроблено висновок щодо застосування положень статті 545 ЦК України і вказано, що "у частині 545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач особисто написав розписку про отримання грошових коштів в борг в сумі 90000 грн. в борг строком на три місяці. Зобов`язався повернути борг до 13.01.2023 року. В розписці відповідач вказав, що гроші отримав, розписку написав власноручно без будь-якого примусу. В розписці було обумовлено строк повернення коштів до 13 січня 2023 року. Відповідачем не надано жодного доказу щодо повернення коштів позивачу. Надані відомості з банку про зняття коштів з банкомату не може бути належним підтвердженням повернення боргу відповідачем позивачу, так як у вказаних відомостях відсутні будь-які дані, які дозволяють ідентифікувати особу, яка зняла кошти з банківської картки. Надані відповідачем роздруківки телефонних розмов, переписок, рішення суду, в якому представником відповідача вказаний [PERSON] не спростовують факту укладення договору позики та написання власноручно відповідачем розписки про отримання коштів. будь-яких доказів наявності між сторонами інших правовідносин, на підставі яких між сторонами виникли грошові зобов`язання, в тому числі і надання правової допомоги в іншій справі, суду не надано. Згідно ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Позивачем фактично не оспорювався договір позики, а він лише не згодний з розміром боргу, будь-яких належних доказів на спростування факту отримання коштів та написання розписки відповідачем суду не надано. За таких обставин, суд вважає доведеним факт укладення між сторонами 13 жовтня 2022 року договору позики на суму 90000 грн. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем 09 жовтня 2025 року на адресу відповідача було направлено вимогу про повернення боргу, яка залишилась без виконання з боку відповідача (а.с. 14-15). Згідно розрахунку позивача розмір заборгованості відповідача становить 121412 грн. 29 коп., яка складається: 90000 грн. - сума основного боргу, 7759 грн. 72 коп. - 3% річних, 23652 грн. 57 коп. Правильність розрахунку заборгованість відповідачем не спростована, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача в сумі 20000 грн. суд вважає необхідно відмовити, так як позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт її спричинення. Сам факт несвоєчасного повернення грошей не може свідчити про заподіяння позивачу моральної шкоди. За несвоєчасне повернення суми позики відповідач несе відповідальність передбачену ст. 625 ЦК України. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до змісту вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати за сплату судового збору в сумі 1414 грн. 12 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial