Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

20.11.2025 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство Центрального району м. Миколаєва про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовна заява мотивована тим, [PERSON] є наймачем однокімнатної квартири [ADDRESS] . [PERSON] є колишньою дружиною позивача, яка з 2014 року не проживає к зазначеній квартирі. Реєстрація відповідача створює для позивача, певні труднощі. Тому позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 27.11.2025 року відкрито провадження у справі. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений своєчасно та належним чином. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду №43 від 27.06.2023 ук5ладеного між [PERSON] та Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Центрального району міста Миколаєва, є наймачем однокімнатної квартири [ADDRESS] . Зазначений договір укладений на підставі ордеру на житлове приміщення (обмінний) №330 від 06.03.1993 виданий на підставі рішення комісії Бюро обміну житлових приміщень виконкому ММР народних депутатів від 17.02.1993 за №7. Крім позивача в даній квартирі зареєстрована [PERSON] . Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від №487/7510/14-ц був розірваний шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивача. Колишня дружина [PERSON] не проживає в спірній квартирі дуже давно, приблизно з 2014 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що колишня дружина позивача не проживає в будинку з 2014 року. Років 10 назад поїхала закордон працювати, після чого її більше не бачила. Відповідач не проживає в квартирі більше року, не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утримані квартири, особистих речей в квартирі не має та взагалі проживати з позивачем, відповідач не бажає, перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач, відповідачу не чинила. Відповідно до ст. ст.12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно дост. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема про позбавлення права власності на житлове прииміщення або користування житловим приміщення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Відповідно до змісту зазначеної норми права, поняття "зняття з реєстрації" нерозривно пов`язане з поняттям "житлові права" (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення із займаного приміщення та інше). Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності га інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особижилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства:статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. З огляду на вищевказане, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню.

Outcome: approved