Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

22.07.2025 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся Орган опіки та піклування Самгородоцької сільської ради Вінницької області із вказаним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , уродженку міста Березівка Одеської області, батьківських прав у відношенні [PERSON] , [INFO] , уродженця села Сошанське Козятинського району Вінницької області; стягувати з [PERSON] на користь установи (закладу, організації) або особи, якій буде передана дитина на проживання, утримання та виховання, аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , уродженця села Сошанське Козятинського району Вінницької області, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування зазначених вимог зазначило, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який з червня 2025 року перебуває на обліку дітей, що перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку із ухиленням матері від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Рішенням № 85 виконавчого комітету Самгородоцької сільської ради Вінницької області від 11.06.2025 року, надано погодження щодо перебування [PERSON] , [INFO] , в закладах інституційного догляду. Рішенням № 84 виконавчого комітету Самгородоцької сільської ради Вінницької області від 11.06.2025 року, затверджено висновок комісії з питань захисту прав дітей щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно свого сина [PERSON] , [INFO] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2025 року, визначено склад суду з розгляду вказаного позову: головуючого суддю Сєліна Є.В. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 14.08.2025 року, відкрито провадження за позовом, визначено здійснити його розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. На підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 20.11.2025 року, закрито підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивач - уповноважений представник Органу опіки та піклування Самгородоцької сільської ради Вінницької області у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, згідно якої, просить розглянути справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена в передбаченому законом порядку, із заявами та клопотаннями щодо відкладення її розгляду, до суду не зверталася. Третя особа - уповноважений представник Комунального закладу «Іванівська спеціалізована школа» Вінницької обласної ради у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, згідно якої, просить розглянути справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та відповідну практику Європейського суду з прав людини, як джерело право. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року та «Олександр Шевченко проти України» (Заява № 8371/02) від 26.04.2007 року. Передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989 року). У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Саме на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, зокрема, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні (рішення від 06.09.2007 року у справі «Цихановський проти України», рішення від 18.10.2007 року у справі «Коновалов проти України»). У рішенні в справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. Слід також зазначити, що у відповідності до статті 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України, та відповідач не була позбавлена об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту. За вищевказаних обставин, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності відповідача, що не може розцінюватись, як порушення її прав, передбачених ст.ст.43, 49 ЦПК України. Згідно частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наявності існуючих умов, передбачених в частині першій статті 280 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , уродженця села Сошанське Козятинського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 13.01.2010 року Зозулинецькою сільською радою Козятинського району Вінницької області. Батько дитини - [PERSON] помер [INFO] в селі Йосипівка Козятинського району Вінницької області, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане 09.12.2020 року виконавчим комітетом Самгородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області. Відповідно до наказу начальника Служби у справах дітей Самгородоцької сільської ради Вінницької області від 02.06.2025 року № 31, [PERSON] , [INFO] , уродженця села Сошанське Козятинського району Вінницької області, взято на облік дітей, що перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку із ухиленням матері від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Згідно рішення виконавчого комітету Самгородоцької сільської ради Вінницької області від 11.06.2025 року № 85, надано погодження щодо перебування [PERSON] , [INFO] , уродженця села Сошанське Козятинського району Вінницької області, в закладах інституційного догляду. За висновком комісії з питань захисту прав дітей, затвердженим рішенням виконавчого комітету Самгородоцької сільської ради Вінницької області від 11.06.2025 року № 84, визнано за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] , уродженця села Сошанське Козятинського району Вінницької області. Пунктом 2 частини 1 статі 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а ст. 165 цього ж кодексу встановлено, що з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звертатись: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно пункту 16 цієї ж постанови, особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Орган опіки та піклування Самгородоцької сільської ради Вінницької області відповідно до вимог статті 165 СК України, має правові підстави для звернення до суду із вказаним позовом. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що відповідач [PERSON] злісно ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , уродженця села Сошанське Козятинського району Вінницької області, фактично самоусунулася від його утримання, виховання та розвитку. Висновком комісії з питань захисту прав дітей, затвердженим рішенням виконавчого комітету Самгородоцької сільської ради Вінницької області від 11.06.2025 року № 84, визнано за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] , уродженця села Сошанське Козятинського району Вінницької області. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] , [INFO] , уродженки міста Березівка Одеської області, батьківських прав у відношенні [PERSON] , [INFO] , уродженця села Сошанське Козятинського району Вінницької області. Одночасно з цим, необхідно роз`яснити [PERSON] , що вона не позбавлена права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому статтею 169 СК України, у разі зміни її поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Також, з [PERSON] на користь установи (закладу, організації) або особи, якій буде передана дитина на проживання, утримання та виховання, необхідно стягнути аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , уродженця села Сошанське Козятинського району Вінницької області, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 22 липня 2025 року до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду згідно з частиною першою статті 192 СК України, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно частин першої, шостої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи зі змісту вказаних положень закону, з [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422грн.40коп. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved