Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача У жовтня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовна заява мотивована тим, що 26 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] укладено договір позики № 79733815. Відповідно до пункту 1 договору позики ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалося передати відповідачу у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, а [PERSON] зобов`язалася повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити відсотки від суми позики. Договір позики укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно із Законом України «Про електронну комерцію». Кредитор належним чином виконав свої зобов`язання та надав відповідачу грошові кошти на його кредитну картку № [NUMBER] , проте позичальник не виконав умови договору № 79733815. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору позики у [PERSON] утворилась заборгованість перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у розмірі 12 996 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 5 700 грн, заборгованості зі сплати відсотків 7 296 грн. 14 червня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого останньому передано право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, які сформовані згідно з додатком № 1, що є невід`ємною частиною договору факторингу. Згідно з реєстром боржників від 19 липня 2024 року № 27 до договору факторингу від 14 червня 2021 року № 14/06/21 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 12 996 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 5 700 грн, заборгованості зі сплати відсотків 7 296 грн. Після отримання права вимоги до відповідача позивач не здійснював нарахування штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» у розмірі 12 996 грн. Позивач також вказував, що він поніс судові витрати у виді судового збору у розмірі 3 028 грн та витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, у розмірі 1 514 грн. На підставі викладеного ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики 26 лютого 2024 року № 79733815 у розмірі 12 996 грн та понесені судові витрати. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Рух справи 15 жовтня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 жовтня 2025 року справу № 539/5392/25 передано судді Пилипчуку М. М. Суддя на виконання вимог частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) звернувся із запитом до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. Згідно з відповіддю, яка надійшла до суду з Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 листопада 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Представник позивача на виконання вимог указаної ухвали 18 листопада 2025 року звернувся до суду з клопотанням про долучення доказів. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 22 грудня 2025 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, позивачу відповіді на відзив, відповідачу заперечення на відповідь на відзив; витребувано в Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» інформацію щодо належності відповідачу відповідного карткового рахунку та зарахування на нього кредитних коштів за спірними зобов`язаннями. Судове засідання 22 грудня 2025 року відкладено на 22 січня 2026 року у зв`язку з неявкою відповідача та невиконанням ухвали в частині витребування доказів. На виконання ухвали від 24 листопада 2025 року в частині витребування доказів, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» 20 січня 2026 року надіслало до суду лист (повідомлення) та виписку про рух коштів по рахунку відповідача. Судові повістки були направлені відповідачу на поштову адресу за його зареєстрованим місцем проживання. Вказані обставини підтверджені рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідач у судові засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не надсилав, заяви про розгляд справи без його участі не надав. Суд вважає, що відповідач не з`явився в судові засідання без поважних причин. Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Лубенський міськрайонний суд Полтавської області 22 січня 2026 року постановив ухвалу про проведення у справі заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що 26 лютого 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 79733815, який підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором 63666. Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився з повною інформацією щодо ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та його послуг, а також погодився, що до моменту підписання договору позики ознайомився з цим договором та правилами надання грошових коштів у позику. Згідно з пунктом 1 договору позики позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, для задоволення власних потреб (без конкретної споживчої мети), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. У пункті 2 договору позики зазначені параметри та умови позики, порядок і графік повернення позики та сплати процентів, а саме: сума позики 5 700 грн; строк позики 22 дні; процентна ставка (базова)/день 2,5 % (фіксована); дата надання позики 26 лютого 2024 року; дата повернення 18 березня 2024 року; денна процентна ставка/день 2,5 %; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,7 %; пеня 2,7 %; орієнтовна реальна річна процентна ставка 203 204,12 %, орієнтовна загальна вартість позики 8 835 грн. Відповідно до пункту 17 договору позики сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Позичальник несе повну відповідальність перед позикодавцем за повернення позики, сплату процентів та належне виконання зобов`язань за цим договором усім своїм майном. У разі невиконання або неналежного виконання обов`язків за договором позикодавець несе відповідальність згідно чинного законодавства. У додатку № 1 до договору позики від 26 лютого 2024 року № 79733815, який є його невід`ємною частиною, міститься таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. На виконання ухвали суду Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» надало інформаційну довідку та виписку з рахунку, за змістом яких банком на ім`я [PERSON] була емітована відповідна платіжна картка, на яку 26 лютого 2024 року зараховано кошти у розмірі 5 700 грн. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» 14 червня 2021 року уклали договір факторингу № 14/06/21, згідно з умовами якого останньому передано право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. У подальшому ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» вносили зміни до договору факторингу № 14/06/21, про що були укладені відповідні додаткові угоди, зокрема від 28 липня 2021 року, від 13 червня 2022 року та від 19 липня 2024 року. Відповідно до витягу реєстру боржників від 19 липня 2024 року № 27 до договору факторингу від 14 червня 2021 року № 14/06/21 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором від 26 лютого 2024 року № 79733815 у розмірі 12 996 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 5 700 грн, заборгованість зі сплати відсотків 7 296 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку у зв`язку з неналежним виконанням умов договору позики у [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 12 996 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 5 700 грн, заборгованості зі сплати відсотків 7 296 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми (частина перша статті 1047 ЦК України). Особливості укладання договору позики в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір позики, за яким позивач заявив вимоги у цій справі, укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Матеріалами справи підтверджено факт підписання відповідачем договору позики, за умовами якого йому передано грошові кошти у погодженому розмірі та на погоджений сторонами цього правочину строк, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок відповідача. Зазначений договір укладений у вигляді електронного документа: шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно з Законом України «Про електронну комерцію». Використання для підписання договорів позики електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який містить тільки комбінацію цифр, узгоджується із вимогами законодавства. Підписання електронного договору за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто укладення договору без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету не є можливим. Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення договору позики, відповідно до умов якого відповідач отримав позику у вигляді встановленої суми позики на банківський рахунок. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що всі дії, вчинені від імені відповідача, вчинені не ним, матеріали справи не містять. Таким чином, зібраними у справі доказами підтверджено, що договір позики укладений з дотриманням вимог закону. Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сторони узгодили умови договору, зокрема, щодо розміру процентів за користування коштами. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором (частина перша статті 1077 ЦК України). ТОВ «ФК «ЄАПБ» у визначений законом спосіб набуло право вимоги до відповідача за договором позики від 26 лютого 2024 року № 79733815, що підтверджується договором факторингу від 14 червня 2021 року № 14/06/21 та витягом з реєстру боржників від 19 липня 2024 року № 27 до договору факторингу від 14 червня 2021 року № 14/06/21. Отже, зібраними у справі доказами підтверджено, що відповідач уклав договір позики, фактично отримані кредитні грошові кошти в добровільному порядку на користь позивача в повному обсязі не повернув, тому ТОВ «ФК «ЄАПБ» обґрунтовано звернулося до суду за захистом порушених прав шляхом стягнення заборгованості за договором позики. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача перед кредитором становить 12 996 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 5 700 грн, заборгованості зі сплати відсотків 7 296 грн. У постанові Верховного Суду від 29 травня 2024 року у справі № 755/10942/17 викладено висновок про те, що належним чином дослідити поданий стороною доказ (у цьому випадку розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково, зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду. Водночас суд не погоджується з визначеним позивачем розміром заборгованості за договором позики з огляду на таке. Так, у пункті 2 договору позики сторони цього правочину погодили, зокрема, суму позики 5 700 грн; строк позики 22 днів; процентну ставку (базову)/день 2,5 % (фіксована); дату надання позики 26 лютого 2024 року; дату повернення 18 березня 2024 року. У матеріалах справи відсутні докази продовження строку дії договору. Отже, заборгованість за договором позики від 26 лютого 2024 року № 79733815 становить 8 835 грн, яка складається із заборгованістю за тілом кредиту 5 700 грн, заборгованістю за відсотками 3 135 грн (5 700 грн ? 2,5 % ? 22 дні), Висновки за результатами розгляду позовних вимог Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики порушено майнові права позивача, тому наявні підстави для судового захисту прав кредитора, у зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ «ФК«ЄАПБ» підлягають задоволенню частково. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то суд відповідно до статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2 058,43 грн (3 028 грн ? 67,98 %). Водночас позивач не подав до суду належних та допустимих доказів понесення витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, у розмірі 1 514 грн, тому відсутні правові підстави для стягнення таких витрат з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial