Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Позивач ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування вимог зазначив, що 30.05.2018 між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2019047850, відповідно до умов якого банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором. Позивач стверджує, що відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язаннящо є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин ст.526 та ст.527 Цивільного кодексу України. Внаслідок чого, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуто всіх прав вимоги за Кредитним договором № 2019047850 від 30.05.2018р., продукт (POS), разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами, укладеним між [PERSON] та АТ «ОТП БАНК», відповідно до Договору факторингу №12/4/21 від 12.04.2021 року, укладеного між ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» наступні права вимоги, які були ним набуті на підставі Договору факторингу №437/ФК/-20 від 11.12.2020року укладеним між ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» та ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС", які були раніше відступлені по договору №11/2/20 від 11.12.2020р. укладеним між АТ «ОТП Банк» та ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС. Згідно Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою, та становить 6788,1грн., із яких: заборгованість по тілу кредиту: 6787,05 грн. заборгованість по відсотках: 1,05 грн. На підставі вищевикладеного, позивач прохає суд стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості у розмірі 6 787,05 грн. а також судові витрати у виді судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі, відзиву на позов відповідач у встановленому законом порядку суду не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленої відповідача, яка про причини неявки не повідомила, згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення у даній справі, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.05.2018 між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2019047850 (далі Договір). З п. 1.1. Договору вбачається, що банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: загальний розмір кредиту 13798 грн. (13498 грн. на придбання товару/послуг, 300,00 грн. на сплату додаткових послуг банку); дата остаточного повернення кредиту 30.05.2020 (а.с.22) Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку передбаченому умовами договору. Строк повернення грошових коштів за кредитним договором наступив, але відповідачка не виконує свої зобов`язання належним чином , внаслідок чого виникла заборгованість. Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до відповідачки слід вказати наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до Договору факторингу №12/4/21 від 12.04.2021 року, укладеного між ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» наступні права вимоги, які були ним набуті на підставі Договору факторингу №437/ФК/-20 від 11.12.2020року укладеним між ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» та ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС", які були раніше відступлені по договору №11/2/20 від 11.12.2020р. укладеним між АТ «ОТП Банк» та ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС. (а.с. 9-12,15,16,17,29-53). Згідно Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» наділено правом грошової вимоги до відповідачки. Щодо розміру заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню та правових підстав стягнення заборгованості за цим договором слід вказати наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Як стверджує позивач та не заперечив відповідач за кредитним договором №2019047850 від 30.05.2018 заборгованість відповідачки складає 6788,10 грн., із яких: заборгованість по тілу кредиту: 6787,05 грн. заборгованість по відсотках: 1,05 грн. Доказів виконання умов договору та погашення заборгованості повністю відповідачкою до суду не надано. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 2422,40 грн. Щодо вимоги про стягнення правничої допомоги. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. підтверджуються: договором №43453613/1 від 25.08.2025 про надання правової допомоги адвокатом Гулієва С.А..; свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Гулієва С.А. В пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В постанові Верховного Суду від 20.01.2021 у справі № 750/2055/20 (провадження № 14-16723св20) зазначено, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. В постанові Верховного Суду від 22.12.2020 у справі № 143/173/19 (провадження № 61-16088св19) зроблено висновок про те, що згідно з частинами п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, відповідач не звернулась з клопотанням про зменшення заявлених позивачем до відшкодування витрат на правничу допомогу, не спростувала їх розмір та не довела неспівмірність цих витрат критеріям, встановленим у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, що унеможливлює вирішення судом з власної ініціативи питання про зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20) та від 02.10.2024 у справі № 434/9485/13-ц (провадження № 61-9407св24). Враховуючи вищезазначене, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved