Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Позивач ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (м. Київ, вул. Жилянська, 5-Б, оф. 5) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.01.2022 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22034000564207, відповідно до заяви про акцепт публічної пропозиції, розміщеної на сайті банку. Відповідно до умов Кредитного договору кредитор надав відповідачу грошові кошти в тимчасове платне користування в сумі 24 800 грн, а відповідач зобов`язався повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Строк кредитування 24 місяці та кінцева дата повернення 17.01.2024 року. Цільове призначення: на споживчі потреби, процентна ставка за користування кредитом 0,001% річних; щомісячна комісія обслуговування кредиту з 17.01.2022 по 16.08.2022 7% від суми кредиту, з 17.08.2022 по 16.02.2023-5,5% від суми кредиту, з 17.02.2023 року по 16.08.2023 року 4 % від суми кредиту, з 17.08.2023 року по 17.01.2024 року 2,25 від суми кредиту. 08.09.2022 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1/08092022 до кредитного договору № 22034000564207 від 17.01.2022. Сторони погодили, що на дату підписання Додаткової угоди сума загальної заборгованості становить 29 675,59 грн та складається із: 24 336,25 грн строкова заборгованість за кредитом; 0,01 грн- строкова заборгованість за процентами; 5 339,33 грн прострочена заборгованість за комісією. Строк кредитування продовжено до 72 місяців та кінцевою датою повернення кредиту є 17.08.2028 року. Встановлено новий розмір комісії за обслуговування кредитом 5% від суми заборгованості. Дана угода підписана з боку клієнта за допомогою ОТР-паролю, який був надісланий на електронну пошту клієнта або за допомогою системи FreeBank. 28.05.2025 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» укладено Договір факторингу № 28/05/25/1 відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором № 22034000564207 від 17.01.2022 року укладеним між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», про що відповідачу 03.06.2025 року було направлено повідомлення. У зв`язку невиконанням взятих на себе зобов`язань, станом на 22.10.2025 року у Позичальника утворилась загальна сума заборгованості за Договором № 22034000564207 від 17.01.2022 у розмірі 71 165,77 грн з яких 29 675,56 грн залишок простроченого кредиту; 0,53 грн залишок прострочених відсотків; 41 489,68 грн залишок простроченої комісії. Просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитним договором 71 165,77 грн та судові витрати. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу було надано термін на подачу відзиву на позовну заяву, проте у визначений законом строк відзив до суду не поданий. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений. У передбачений законодавством термін відповідач відзиву до суду не надав. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Крім того, на офіційному веб-сайті Соснівського районного суду міста Черкаси було розміщено оголошення про виклик у судове засідання відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4, частини 1 статті 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1статті 12ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина 1статті 81ЦПК України), крім випадків, встановленихстаттею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно достатті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 дав судам роз`яснення, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача в межах заявлених ним вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 17.01.2022 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22034000564207, відповідно до заяви про акцепт публічної пропозиції, розміщеної на сайті банку. Відповідно до умов Кредитного договору кредитор надав відповідачу грошові кошти в тимчасове платне користування в сумі 24 800 грн, а відповідач зобов`язався повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Строк кредитування 24 місяці та кінцева дата повернення 17.01.2024 року. Цільове призначення: на споживчі потреби, процентна ставка за користування кредитом 0,001% річних; щомісячна комісія обслуговування кредиту з 17.01.2022 по 16.08.2022 7% від суми кредиту, з 17.08.2022 по 16.02.2023-5,5% від суми кредиту, з 17.02.2023 року по 16.08.2023 року 4 % від суми кредиту, з 17.08.2023 року по 17.01.2024 року 2,25 від суми кредиту. 08.09.2022 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1/08092022 до кредитного договору № 22034000564207 від 17.01.2022. Сторони погодили, що на дату підписання Додаткової угоди сума загальної заборгованості становить 29 675,59 грн та складається із: 24 336,25 грн строкова заборгованість за кредитом; 0,01 грн- строкова заборгованість за процентами; 5 339,33 грн прострочена заборгованість за комісією. Строк кредитування продовжено до 72 місяців та кінцевою датою повернення кредиту є 17.08.2028 року. Встановлено новий розмір комісії за обслуговування кредитом 5% від суми заборгованості. Дана угода підписана з боку клієнта за допомогою ОТР-паролю, який був надісланий на електронну пошту клієнта або за допомогою системи FreeBank. Банк виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши відповідачеві кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених Кредитним договором. 28.05.2025 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» укладено Договір факторингу № 28/05/25/1, відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором № 22034000564207 від 17.01.2022 року, укладеним між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», про що відповідачу 03.06.2025 року було направлено повідомлення. До позовної заяви позивачем надано розрахунок заборгованості з якого вбачається, що станом на 22.10.2025 року у позичальника утворилась загальна сума заборгованості за Договором № 22034000564207 від 17.01.2022 у розмірі 71 165,77 грн з яких 29 675,56 грн залишок простроченого кредиту; 0.53 грн залишок прострочених відсотків; 41 489,68 грн залишок простроченої комісії. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.629 та ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору і є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. Згідно зіст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) . Відповідно до ч. 1ст. 514 ЦК Українидо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що відповідачем порушено обов`язок щодо сплати заборгованості за кредитним договором та нарахованих відсотків, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості 29 675,56 грн залишок простроченого кредиту; 0.53 грн залишок прострочених відсотків за вищевказаним кредитним договором. Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача комісії в сумі 41 489,68 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує платність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини 1статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Між тим, оскільки товариством не було зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які була встановлена плата за обслуговування кредиту, відповідна умова кредиту є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 344/3078/23 (провадження № 61-15548св23) щодо оцінки правомірності встановлення у кредитному договорі умови про щомісячну плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Отже, вказані витрати за кредитним договором № 22034000564207 від 17.01.2022 в сумі 41 489,68 гривень стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають. Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, то судові витрати у виді сплаченого сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1010,14грн. Відповідно до статтей 526,530,533,612,1050,1054 ЦК України,

Outcome: partial