Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

05 січня 2026 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Турійської селищної ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов мотивований тим, що [INFO] померла його баба [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. Позивач право на спадкування не реалізував, оскільки відповідачка [PERSON] , яка є дочкою спадкодавця, стверджувала, що є спадкоємцем за заповітом і буде приймати спадщину після смерті матері [PERSON] . Вказуючи, що його право на спадкування залежало від прийняття чи неприйняття спадщини відповідачкою, встановлений законом шестимісячний строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, просив визначити йому додатковий строк три місяці для прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, 28 січня 2026 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить його задовольнити, та розглядати справу за його відсутності (а. с. 37). Відповідачки [PERSON] та [PERSON] у підготовче засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, 28 січня 2026 року подали до суду, кожен зокрема, письмові заяви, в якій вказали, що позов визнають повністю, не заперечують проти його задоволення та просять справу розглядати за їхньої відсутності (а. с. 38, 39). Представник відповідача Турійської селищної ради у підготовче засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 13 січня 2026 року подав до суду, письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати без його участі (а. с. 29). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За встановленими законом правилами здійснення права на спадкування право на спадщину виникає у день її відкриття, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1223, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 Цивільного кодексу України). За змістом наведених норм матеріального права право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і для реалізації цього права закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України можуть бути застосовані лише у випадку, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в місті Луцьку Волинської області і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно (а. с. 10). Відповідно до довідки Турійської селищної ради № 155 від 06 листопада 2025 року, виданої на підставі записів у погосподарській книзі по селу Маковичі [PERSON] проживала одна (а. с. 11). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений Маковичівською сільською радою Турійського району Волинської області 10 березня 2017 року за № 4, відповідно до якого одну земельну ділянку, загальною площею 0,3162 га, яка розташована на території Маковичівської сільської ради і належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯМ № 337841, заповіла [PERSON] , 1974 року народження, та одну земельну ділянку, загальною площею 0,2336 га, яка розташована на території Маковичівської сільської ради і належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯМ № 411251, заповіла [PERSON] , 1993 року народження (а. с. 16). Позивач [PERSON] народився [INFO] та є онуком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження та паспортом громадянина України серії [NUMBER] (а. с. 8, 13, 15). Заповіт не змінювався і є чинним, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не звертався, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а. с. 31, 32-33). Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, і такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач покликався на те, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини є те, що відповідачка [PERSON] повідомляла йому про наявність складеного на її ім`я заповіту, а йому невідомо було про те, що спадкодавець за життя склала заповіт на одну земельну ділянку і на його ім`я, у зв`язку з чим він з об`єктивних причин не подавав у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] . Аналіз наведених причин пропуску строку для прийняття спадщини та обставин справи в їх сукупності дає підстави для визнання таких причин в контексті положень частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України поважними, оскільки вони об`єктивно унеможливили подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини та реалізацію нею передбаченого і гарантованого законом права на спадкування в межах встановленого законом строку для прийняття спадщини. Такі правові позиції у правовідносинах щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини викладені у постановах Верховного Суду від 13 грудня 2023 року у справі № 344/4418/22, від 15 квітня 2021 року у справі № 591/1271/18, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17. За таких обставин справи, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом правових підстав для задоволення позову і визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] три місяці після набрання рішенням законної сили, який є достатнім для подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 665 гривень 60 копійок; стягнути з відповідачів в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - по 221 гривні 86 копійок з кожного. На підставі викладеного, статей 1220, 1223, 1268, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved