Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою, в якій просив суд змінити розмір аліментів, які було встановлено рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2015 року про стягнення на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] та судовим наказом виданим 27 листопада 2023 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] . Ухвалою судді Києво-Святошинського суду Київської області Волчка А.Я. від 01.01.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н. О. щодо повторного автоматизованого розподілу справи від 04.11.2024 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2024 року, який проведений відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, дану справу передано для розгляду судді Козак І. А. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.12.2024 року, цивільну справу № 369/21484/23 прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.09.2025 року у справі № 369/21484/23 роз`єднано поєднані в одному провадженні позовні вимоги за заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про зміну розміру, або звільнення від сплати аліментів. Залишино у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру, або звільнення від сплати аліментів - єдиний унікальний № 369/21484/23. Цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру, або звільнення від сплати аліментів, передано до канцелярії Києво-Святошинського районного суду Київської області для реєстрації та присвоєння провадженню нового унікального номеру. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 червня 2012 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб. У шлюбі у позивача та відповідача народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2015 року у справі №362/6729/15-ц шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.01.2015 року у справі № 362/5628/14-ц стягнуто з позивача на користь відповідача, аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 листопада 2014 року й до досягнення дитиною повноліття. Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Журбою Т.М, від 08.11.2015 відкрито виконавче провадження №49168424 з виконання виконавчого листа №362/5628/14-ц, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області від 26.02.2015. Однак, позивачем сплачуються аліменти на виконання судового наказу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.11.2023 року у справі №369/19159/23, яким стягнуто з позивача на користь [PERSON] (другої дружини позивача) аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.11.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, розмір аліментів, які стягуються з позивача відповідно до двох виконавчих документів, складає в сумі 1/2 частина заробітку (доходу) позивача. Позивач вважає, що така сума аліментів підлягає зменшенню до 1/3 частини заробітку (доходу) позивача, оскільки у позивача відбулися зміни матеріального стану, він перебуває на службі в Збройних силах України, отримує грошове забезпечення, однак, не має можливості працювати за основним місцем роботи та отримувати будь-який додатковий дохід. Його витрати, пов`язані із проходженням служби є значними, що призводить до необхідності користуватися кредитними коштами, також у позивача є обов`язок надавати грошову допомогу його матері, яка не працює та має хронічне захворювання. 16.04.2024 на адресу суду надійшов відзив представника відповідача, адвоката АБ «СЕРГІЯ БОРУХА» Боруха Сергія Володимировича, в якому представник відповідача вважає позовну заяву безпідставною, необґрунтованою та такою, що суперечить інтересам дитини [PERSON] . Представник відповідача вважає, що факт народження ще однієї дитини, здійснення витрат на закупівлю речей, мати похилого віку не є тими обставинами, які свідчать про неможливість сплачувати аліменти у розмірі, визначеному попереднім рішенням суду, просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 07.10.2025 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення у справі представника позивача, адвоката Донченко К.Ю., в яких позивач повідомив, що з дати подання позову (грудень 2023) у позивача відбулися зміни сімейного стану. Позивач одружився, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Дарницьким відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24 серпня 2024 року. [INFO] у позивача народилася ще одна дитина - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданого Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 19 вересня 2025 року. У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. При цьому представник позивача, адвокат Донченко К.Ю., подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 79 ЦПК України зазначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Рішення суду повинно бути мотивованим і обґрунтованим, і не може ґрунтуватися на припущеннях. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно закону. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У ході судового розгляду даної справи судом встановлено наступне. 02 червня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. У шлюбі народився син, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.10.2012 року. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2015 року у справі №362/6729/15-ц шлюб між [PERSON] і [PERSON] , який зареєстровано 02 червня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис за № 109 розірвано. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.01.2015 року у справі № 362/5628/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 листопада 2014 року й до досягнення дитиною повноліття. Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Журбою Т.М, від 08.11.2015 відкрито виконавче провадження №49168424 з виконання виконавчого листа № 362/5628/14-ц, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області від 26.02.2015. Позивачем сплачуються аліменти на користь [PERSON] . Відповідно до інформації, отриманої з Єдиного реєстру боржників, заборгованість відсутня. 04 грудня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. У шлюбі народився син, [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.10.2015 року. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02.09.2022 року у справі №753/6994/22 шлюб між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований 04 грудня 2015 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 801- розірвано. Судовим наказом Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.11.2023 року у справі № 369/19159/23 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.11.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. З моменту розірвання шлюбу до винесення судового наказу від 27.11.2023 року у справі № 369/19159/23 Позивач в добровільному порядку сплачував [PERSON] грошові кошти на утримання спільного сина, що підтверджується платіжними інструкціями, що додані до позовної заяви. Відповідно до наказу [INFO] (по стройовій частині) від 17.07.2022 року № 95 солдата [PERSON] , ВОС-790037А призвано та направлено до військової частини [NUMBER] НЦ. Починаючи з 17.07.2022 року по день подання позовної заяви позивач проходить службу в Збройних силах України. З цього ж часу позивачу припинено здійснення виплати заробітної плати за основним місцем роботи у Центральній виборчій комісії України, що підтверджується витягом з Наказу Центральної виборчої комісії від 19.07.2022 № 223-к. За період з квітня по вересень 2023 року розмір його грошового забезпечення склав 122 948,76 гривень. Мати позивача не працює, хворіє на цукровий діабет та потребує фінансової допомоги, яку позивач надає за можливості в готівковій формі. Оскільки позивач проходить службу в Збройних силах України, захищаючи Україну від збройної агресії росії, йому постійно необхідно забезпечувати себе необхідними речами для належного проходження служби, пальним, запчастинами для службових автомобілів та іншим. Через надмірні витрати позивач вимушений брати кредитні кошти. 24 серпня 2024 року позивач одружився втретє, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Дарницьким відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). [INFO] у позивача народилася ще одна дитина - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 19 вересня 2025 року. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Як було вказано вище, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 21.07.2021 у справі №691/926/20 (провадження № 61-7627св21). З моменту винесення рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.01.2015 року у справі № 362/5628/14-ц у позивача відбулися зміни сімейного стану, він був одружений вдруге та у нього народився другий син. Після винесення судового наказу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.11.2023 у справі № № 369/19159/23, відбулося збільшення розміру аліментів до 1/2 частини заробітку (доходу) позивача. Відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Отже, стягнення з позивача аліментів в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) на утримання двох неповнолітніх дітей суперечить вимогам ст. 183 Сімейного кодексу України. Крім того, у позивача відбулися зміни матеріального стану, він перебуває на службі в Збройних силах України, отримує грошове забезпечення, однак, не має можливості працювати за основним місцем роботи та отримувати будь-який додатковий дохід. Його витрати, пов`язані із проходженням служби є значними, що призводить до необхідності користуватися кредитними коштами, також у позивача є обов`язок надавати грошову. Також в період розгляду справи у позивача відбулися зміни сімейного стану, він одружився втретє та у нього народилася дочка. Позивач погоджується сплачувати кошти на утримання своїх дітей, однак, в розмірі, що відповідає вимогам чинного законодавства України, а саме: ч. 5 ст. 183 СК України, по 1/6 частині заробітку, жодної дискримінації чи утиску інтересів дітей в такому випадку не відбуватиметься. Доводи та докази, надані відповідачем не спростовують факту того, що стягнення з позивача аліментів в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) на утримання двох неповнолітніх дітей суперечить вимогам ст. 183 Сімейного кодексу України. Таким чином, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд звертає увагу, що позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved