Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, на повнолітню дочку, яка продовжує навчання. В обгрунтування позову зазначила, що 26.02.2024 року рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . У шлюбі у [PERSON] та [PERSON] , народилася донька [PERSON] , [INFO] . Позивачкою зазначається, що на даний час вона навчається на Факультеті туризму Карпатського національного університету імені Василя Стефаника на освітньому рівні «Бакалавр» на 3-му році навчання за спеціальністю 241 Готельно-ресторанна справа (освітня програма «Готельно-ресторанна справа») на денній бюджетній формі здобуття освіти. Передбачуваний термін її навчання з 01.09.2023 року по 30 червня 2027 року. Не зважаючи на те, що вона навчається на бюджетній формі навчання, прибуття до місця навчання, а також проживання за місцем навчання є платним, а тому потребує значних матеріальних затрат, які вона не може нести самостійно. Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22.05.2025 року по справі №188/1072/25 було присуджено стягнення аліментів з [PERSON] на її утримання, у зв`язку із продовженням навчання, у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу). Зважаючи на навчання, у позивачки немає можливості працювати та забезпечувати собі звичайні потреби особи її віку та гідний рівень життя, а тому вона потребує матеріальної допомоги від батьків. Аліменти, які вона отримує за рішенням суду від батька, не дають їй достатньої змоги купляти необхідні продукти харчування, одяг, навчальну літературу та нести інші витрати, пов`язані з навчальним процесом в закладі вищої освіти. Надання матеріальної допомоги батьком забезпечує лише частину її потреб, через що вона потребує отримання матеріальної допомоги і з боку матері. Зазначає, що відповідачці [PERSON] добре відомо про те, що вона продовжує навчання і не має можливості належним чином забезпечувати свої потреби на навчання та загальні процеси життєдіяльності у зв`язку з відсутністю у неї можливості працевлаштуватися. Проте, вона відмовляється добровільно надавати їй матеріальну допомогу, хоча має таку можливість, у зв`язку з чим порушує виконання свого обов`язку утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, до досягнення нею двадцяти трьох років. Позивачкою зазначається, що відповідачка має можливість утримувати її, оскільки її матеріальний, фізичний та сімейний стан не перешкоджає їй у цьому. [PERSON] здійснює трудову діяльність без офіційного працевлаштування. До того ж, відсутність офіційного доходу не звільняє її від обов`язку утримувати свою повнолітню дитину, що продовжує навчання. Доходу Відповідача достатньо для її матеріального забезпечення, а також не позбавить її особистого забезпечення. Враховуючи наведене, просить суд стягувати з [PERSON] , аліменти на утримання повнолітньої доньки, [PERSON] , у розмірі 10 000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 13.11.2025 року та до закінчення донькою навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Суду пояснила, що вона отримує стипендію у розмірі 1200 гривень та аліменти від батька у розмірі приблизно 7 000,00 грн. Проживає у гуртожитку, навчається на денній формі навчання. Відповідач працює за кордоном, проживає з молодшою дочкою. Щомісячно на свої потреби вона витрачає 12000-15000 гривень. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої зазначені: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно, Серія [NUMBER] від 09.10.2012 року (а.с.8). Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2025 року вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на період навчання у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подання цього позову 31 березня 2025 року до закінчення донькою навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до [INFO] (а.с.13-17). Згідно копії довідки Декана факультету туризму від 13.11.2025 року [PERSON] дійсно навчається на факультеті туризму Карпатського національного університету імені Василя Стефаника на освітньому рівні «Бакалавр» на 3-му році навчання за спеціальністю Готельно-ресторанна справа (освітня программа «Готельно-ресторанна справа») на денній бюджетній формі здобуття освіти. Передбачуваний термін закінчення навчання 30.06.2027 року (а.с.18). У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зміст ст. 200 Сімейного Кодексу України вказує про те, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] на даний час виповнилось 18 років, вона продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, відповідач має змогу таку допомогу надавати, оскільки є працездатною, а тому з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи,що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання, у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 гривень щомісячно, починаючи з 13 листопада 2025 року та до закінчення її навчання на Факультеті туризму Карпатського національного університету імені Василя Стефаника за спеціальністю Готельно-ресторанна справа (освітня программа «Готельно-ресторанна справа»), але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 1 211 грн. 20 коп. з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 182, 185, 191, 199 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України , суд,-

Outcome: partial