Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Відповідачка позовні вимоги визнала, відзиву на позов не надала, просила розглянути справу у її відсутності. Третя особа [PERSON] будь-яких заперечень щодо позову не надала, просила про розгляд справи у її відсутності. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія довідки старости Плавнівського старостинського округу Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 28.02.2025р. про склад сім`ї [PERSON] на день її смерті; копія свідоцтва №664 від 12.09.2001р. про право власності на 5/6 частин будівлі; копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.04.2000р. №4/3476; копія довідки КП «Ренійське БТІ» Ренійської міської ради від 04.04.2025р. №28; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.06.2015р. - на земельну ділянку площею 2,8402 га із кадастровим номером 5124184000:01:003:0390, розташовану на території Плавнівської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.06.2015р. - на земельну ділянку площею 0,5185 га із кадастровим номером 5124184000:01:004:0338, розташовану на території Плавнівської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія витягу від 12.06.2015р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; копія звіту від 03.06.2025р. про проведення незалежної оцінки вартості 2/6 часток житлового будинку; копія технічного паспорту на житловий будинок із господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] ; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.06.2025 р.; відповідь завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори від 28.11.2025р.; Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 28.11.2025р. (після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась ). Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач і відповідачка у справі являються племінниками померлої [PERSON] . За життя [PERSON] належало наступне майно: -2/6 частки житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] , - на підставі свідоцтва №664 від 12.09.2001р. про право власності - на 1/6 частку нерухомості та свідоцтва №4/3476 від 04.04.2000р. про право спадщини за заповітом на іншу 1/6 частку нерухомості; -земельна ділянка площею 2,8402 га із кадастровим номером 5124184000:01:003:0390, розташована на території Плавнівської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, - згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.06.2015р.; -земельна ділянка площею 0,5185 га із кадастровим номером 5124184000:01:004:0338, розташована на території Плавнівської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, - згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.06.2015р. За життя [PERSON] не розпорядилась належним їй майном, заповіту не залишила, [INFO] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини ані позивач, ані відповідачка не звернулись до нотаріальної контори із заявами про її прийняття за законом. Спадщину прийняв позивач - племінник померлої (як спадкоємець п`ятої черги за законом) [PERSON] в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки він постійно мешкав із тіткою по день її смерті, доглядав її, піклувався про неї. Незважаючи на фактичне прийняття спадщини позивачем, оформити її неможливо у зв`язку із тим, що в нього відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів. Відповідач племінниця померлої у справі на спадщину не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформив позивач. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. У нинішній час, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки та житловий будинок, про що 05.06.2025р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Необхідні нотаріусу документи позивач надати не може у зв`язку із втратою їх спадкодавцем. Чинним законодавством не передбачена можливість відновлення актів на право власності на земельну ділянку після смерті власника його спадкоємцями за умови, що свідоцтво про право на спадщину щодо цієї земельної ділянки не видано, а на підставі ксерокопії акту, іншого документу про право власності неможливо оформити спадщину. Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючих документів у т.ч. і при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) зазначених документів проставляється відповідна відмітка про перехід права власності до набувача чи спадкоємця. Отже, після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок та земельні ділянки, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлої [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачка на неї не претендує, інших спадкоємців немає. Третя особа співвласник житлового будинку щодо позовних вимог заперечень не мала. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого степеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (ст. 1265 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем п`ятої черги за законом. У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою. Проте він був зареєстрований та мешкав разом із тіткою в [ADDRESS] , допомагав їй, доглядав за нею, по день смерті мешкав разом із нею в одному будинку. Як зазначив позивач, після смерті [PERSON] у нього були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкові житловий будинок та земельні ділянки. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач не має можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих та технічних документів на будинок, земельні ділянки, розпорядження щодо їх цільового використовування тощо). Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок та земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved