Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Перший заступник керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, 25.07.2025 звернувся в суд, в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України та Вінницької обласної ради, з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача кошти, витрачені КНП "Вінницька обласна клінічна лікарня ім.М.І.Пирогова Вінницької обласної ради" на лікування потерпілого [PERSON] на користь Національної служби здоров`я України в сумі 9048 грн 27 коп., які перерахувати в дохід Державного бюджету та на користь Вінницької обласної ради в сумі 809 грн 23 коп., які перерахувати до обласного бюджету. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до вироку Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 12.12.2024 у справі № 202/7907/24 [PERSON] , [INFO] , визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання за ч.1 ст.121 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією статті, у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст.62 КК України змінити [PERSON] покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України у виді 1 року позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк 1 рік. Вирок суду набрав законної сили 12.01.2025. Згідно з описовою частиною вказаного судового рішення, [PERSON] о 20 год 00 хв 16.02.2024, перебуваючи у коридорі домоволодіння [ADDRESS] , перебував у стані алкогольного сп`яніння, використовуючи малозначний та уявний привід, а саме думку, що з нього насміхаються військовослужбовці [PERSON] та [PERSON] , вступив у словесний конфлікт з військовослужбовцем військової частини [NUMBER] - стpільцем - санітаром 2-го механізованого відділення 2-го механізованого взводу 3-ї механізованої роти 3-го механізованого батальйону тієї ж військової частини сержантом [PERSON] , [INFO] . У цей момент, [PERSON] , будучи ображеним поведінкою [PERSON] та [PERSON] , діючи з прямим умислом, з метою заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень, взяв у праву руку розкладний туристичний ніж зеленого кольору який висів у нього на ремені та який за своїми конструктивними особливостями є складним кишеньковим ножем господарсько-побутового призначення, та до категорії холодної зброї не відноситься та має колючо- ріжучі функції та з відстані не більше 1 метру наніс 1 удар ножем, який знаходився в правій руці в район правої частини грудної клітини [PERSON] , спричинивши тим самим останньому проникаюче колото-різане поранення грудної клітини справа, крайове розсічення 3-го ребра справа, поранення міжреберної артерії, середньої частки правої легені, гемоторакс справа, що утворилося від одного травматичного впливу твердого предмету, маючого колото-ріжучі властивості, можливо ножем або предметом йому подібним, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент запобігання. Таким чином, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя. У результаті спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Вінницька обласна клінічна лікарня ім.М.І.Пирогова Вінницької обласної ради». Так, згідно з довідкою КНП«Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І.Пирогова Вінницької обласної ради» [PERSON] , [INFO] , знаходився на лікуванні 4 ліжко-дня, а саме з 29.02.2024 по 04.03.2024, вартість його перебування в лікувальному закладі склала всього 10651,51 грн, а саме: витрати НСЗУ - 9048,27 грн, витрати обласного бюджету 809,23 грн, інші витрати (благодійні кошти, страхова гуманітарна допомога) 794,01 грн. Одже, саме злочинними діями [PERSON] потерпілому [PERSON] заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження, внаслідок чого останій лікувався у КНП "Вінницька обласна клінічна лікарня ім.М.І.Пирогова Вінницької обласної ради" відповідно, з врахуванням того, що останнім в добровільному порядку шкода не відшкодована, є всі підстави для стягнення з нього витрат на лікування потерпілого, тобто матеріальних збитків, завданих державі внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Наразі механізм фінансування КНП "Вінницька обласна клінічна лікарня ім.М.І.Пирогова Вінницької обласної ради" здійснюється Національною службою здоров`я України (НСЗУ) за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом оплати наданих лікарнею медичних послуг за програмами медичних гарантій відповідно до укладених між лікувальними закладами та НСЗУ договорів, зокрема і тих, що діяли у період перебування на стаціонарному лікуванні потерпілого Чоби О.М. кошти перераховуються НСЗУ безпосередньо на рахунок лікарні. Окрім того, фінансування інших витрат (комунальних послуг) КНП "Вінницька обласна клінічна лікарня ім.М.І.Пирогова Вінницької обласної ради" здійснено за рахунок коштів обласного бюджету Вінницької обласної ради шляхом їх перерахування на рахунок лікарні. Оскільки КНП "Вінницька обласна клінічна лікарня ім.М.І.Пирогова Вінницької обласної ради" витратила частину коштів у розмірі 809,23 грн з обласного бюджету, НСЗУ витратила державні (бюджетні) кошти в розмірі 9048,27 грн при наданні медичних послуг на лікування потерпілого [PERSON] , зазначені кошти необхідно стягнути з відповідача та зарахувати до обласного бюджету та до Державного бюджету України. Позов про стягнення зі [PERSON] витрат на лікування потерпілого [PERSON] в межах кримінального судочинства не заявлявся. Також прокурор зазначив, що дані спірні правовідносини, які виникають при здійсненні діяльності у бюджетній сфері, зачіпають інтереси держави та є порушенням загальнодержавних інтересів, що у відповідності до ст.131-1 Конституції України покладає на прокурора обов`язок представництва в суді. Враховуючи те, що органами, уповноваженими на захист інтересів держави у спірних правовідносинах Вінницькою обласною радою та НСЗУ не вжито заходів, спрямованих на відшкодування відповідачем коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілих від злочину у даному випадку у прокурора наявні усі підстави для звернення із позовною заявою до суду в інтересах держави в особі зазначених органів. Таке звернення до суду є виправданим, оскільки захисту потребують державні інтереси. Прокурор у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу за його відстуності. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представники позивачів у судове засідання не з`явивилися, подали заяви, в яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд розглядати справу за їх відсутності. Представник третьої особи у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, причини неявки суду не повідомив, письмових пояснень по суті спору не подав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, зустрічний позов до суду не подавав, будь-які клопотання, заяви чи докази від нього також не надходили. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві прокурор. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Суд дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно з положеннями частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Частиною 3 статті 4 ЦПК України передбачено право осіб, яким законом надано повноваження звертатися до суду в інтересах інших осіб, звертатися до суду у випадках, визначених законом. Право прокурора на звернення до суду у визначених законом випадках та участь у розгляді судом справ за його позовами передбачено ч.3 ст.56 ЦПК України. У постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 (провадження № 12-72гс19) Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що сам факт незвернення до суду відповідної ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини (пункт 6.43). У даній справі підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив, що органами, уповноваженими на захист інтересів держави у спірних правовідносинах Вінницькою обласною радою та НСЗУ не вжито заходів, спрямованих на відшкодування відповідачем коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілих від злочину у даному випадку, а тому у прокурора наявні усі підстави для звернення із позовною заявою до суду в інтересах держави в особі зазначених органів. Так, Національна служба здоров`я України, згідно з листом від 04.03.2025 № 2652- 25, повідомила Донецьку спеціалізовану прокуратуру, що вищевказані витрати на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від злочину, які понесла КНП "Вінницька обласна клінічна лікарня ім.М.І.Пирогова Дніпропетровської обласної ради" у сумі 9048,27 грн сплачено НСЗУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України за програмою медичних гарантій пацієнтам. Крім того, зазначено що заходів претензійно-позовного характеру, спрямованих на стягнення з відповідача вказаних коштів не вживала, зазначаючи, що відповідно до Положення про Національну службу здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 №1101, НСЗУ не наділена повноваженнями представляти інтереси держави у справах про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Одночасно, НСЗУ не заперечує щодо звернення до суду в інтересах держави прокуратурою стосовно відшкодування витрат на лікування потерпілих від кримінальних правопорушень та готова до співпраці, в межах повноважень. Вінницька обласна рада також не здійснює захист інтересів територіальних громад, оскільки до цього часу позов про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення до суду не пред`явлений та відповідні кошти витрачені з обласного бюджету не відшкодовані, що підтверджується листом Вінницької обласної ради від 19.05.2025 за №828/01.01-15/2025, зі змісту якого вбачається, що органом місцевого самоврядування не вживались та не вживатимуться у майбутньому заходи цивільного-правового захисту щодо стягнення витрат на лікування [PERSON] . Відтак, прокурор правомірно, відповідно до положень законодавства звернувся до суду з даним позовом, звернення відбулося у липні 2025 року. Судом встановлено, що приблизно о 20 годині 00 хвилин 16 лютого 2024 року, старший солдат [PERSON] перебуваючи у коридорі домоволодіння [ADDRESS] , в стані алкогольного сп`яніння, використовуючи малозначний та уявний привід, а саме думку, що з нього насміхаються військовослужбовці [PERSON] та [PERSON] , вступив у словесний конфлікт з військовослужбовцем військової частини [NUMBER] - стрільцем - санітаром 2-го механізованого відділення 2-го механізованого взводу 3-ї механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] сержантом [PERSON] . В цей момент, старший солдат [PERSON] , будучи ображеним поведінкою [PERSON] та [PERSON] , діючи з прямим умислом, з метою заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень, взяв у праву руку розкладний туристичний ніж зеленого кольору який висів у нього на ремені та має колючо-ріжучі функції та, з відстані не більше 1 метру наніс 1 удар ножем який знаходився у нього в правій руці в район правої частини грудної клітини сержарнту [PERSON] , спричинивши тим самим останньому проникаюче колото-різане поранення грудної клітини справа, крайове розсічення 3-го ребра справа, поранення міжреберної артерії, середньої частки правої легені, гемоторакс справа, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Таким чином, [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину. Вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12.12.2024 постановленим у справі ЄУН 202/7907/24 (провадження № 1-кп/202/1559/2024), який набрав законної сили 14.01.2025, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено йому покарання за ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України, із застосуванням ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією статті, у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст.62 КК України замінено [PERSON] покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України у виді 1 року позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк 1 рік. Строк покарання рахувати з часу затримання 17.02.2024 року. На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк покарання зарахувати попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту на гауптвахті. Цивільний позов про стягнення коштів на користь держави, витрачених на лікування потерпілого, в межах даного кримінального провадження не заявлявся. Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У результаті спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень [PERSON] , останній знаходився на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І.Пирогова Вінницької обласної ради». КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім.М.І.Пирогова Вінницької обласної ради» провадить свою діяльність за рахунок коштів НСЗУ згідно укладених договорів у 2024 році про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №0225-Е124-Р000 від 24.01.2024 та №2637-Е124-О000 від 13.02.2024 та обласного бюджету Вінницької обласної ради, шляхом їх перерахування на рахунок лікарні. Згідно з довідкою Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І.Пирогова Вінницької обласної ради» [PERSON] , [INFO] , знаходився на лікуванні 4 ліжко-дня, а саме з 29.02.2024 по 04.03.2024, вартість його перебування в лікувальному закладі склала всього 10651,51 грн, а саме: витрати НСЗУ - 9048,27 грн., витрати обласного бюджету 809,23 грн, інші витрати (благодійні кошти, страхова гуманітарна допомога) 794,01 грн. До вказаної довідки КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І.Пирогова Вінницької обласної ради» додано детальні розрахунки витрат на лікування з 29.02. 2024 по 04.03.2024 (4 л/д) хворого [PERSON] (медична картка стаціонарного хворого №5377), в яких наведений перелік наданих послуг їх вартість, вартість понесених витрат на лікування. Згідно з ч.3, 7 ст.128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.2 ст.1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. Згідно з положенням ч.1, 3 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545. Згідно з пунктом 2,3,4 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що [PERSON] як особа, яка вчинила кримінальне правопршунення, зобов`язаний відшкодувати державі витрати на лікування потерплого від кримінального правопорушення [PERSON] . Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved