Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що «рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 08.02.2012 розірвано шлюб між нею та відповідачем [PERSON] . [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . З 2012 року відповідач з сім`єю не проживає. З 2012 року відповідач сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку щомісячно. 07.08.2025 дочці виповнилося 18 років. Дочка зареєстрована та проживає з нею. З 01.09.2024 [PERSON] навчається на 2 курсі факультету менеджменту та інформаційної безпеки контрактної форми навчання Вінницького національного технічного університету, IV рівня акредитації. Термін навчання на бакалавраті з 01.09.2024 до 30.06.2028. У зв`язку із навчанням дочка потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дочки не надає. Відповідач працездатний, працевлаштований, має доходи, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки на період її навчання. Просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 з усіх видів доходів (заробітку), починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення дочкою навчання, тобто до 30.06.2028». У судове засідання 29.01.2026 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом в установленому законом порядку. Позивач [PERSON] попередньо подала до суду заяву, у якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. У частині третій статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку за адресою зареєстрованого місця проживання. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано. Крім того, інформація щодо розгляду справи міститься на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет (вебадреса сторінки http://vnr.vn.court.gov.ua). Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 29.01.2026 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом установлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.08.2021 (а.с. 8). Вінницький районний суд Вінницької області рішенням від 08.02.2012 (справа № 203/202/2012) розірвав шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 05.08.2006 у виконкомі Чернятинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, актовий запис №6, що підтверджується копією такого рішення (а.с. 7). Згідно з довідкою №354 від 01.08.2025, виданою деканом факультету менеджменту та інформаційної безпеки Вінницького національного технічного університету, [PERSON] є студентом ФМІБ, денної контрактної форми навчання, 2 курсу, Вінницького національного технічного університету, IV-го рівня акредитації; термін навчання на бакалавраті з 01.09.2024 до 30.06.2028 (а.с. 9). У статті 198 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів, в даному випадку, на утримання повнолітньої дочки [PERSON] є факт навчання та потреба у матеріальній допомозі. Судом установлено, що [PERSON] , [INFO] , після досягнення повноліття навчається у Вінницькому національному технічному університеті, у зв`язку з чим потребує певної матеріальної допомоги. У статті 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стягнення аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів останньої, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона потребує певної матеріальної допомоги з боку батьків. Обов`язок утримувати дочку є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. У постанові від 16.02.2022 (справа № 381/2423/20) Верховний Суд дійшов висновків, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який працездатного віку. Будь-які докази, що за станом здоров`я відповідач не має можливості надавати аліменти на дитину, яка продовжує навчання, відсутні. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців останнім не надано. Оскільки достовірно установлено, що дочці сторін у даній справі [PERSON] на даний час виповнилось 18 років, вона продовжує навчання на денній формі та не може самостійно себе утримувати, суд вважає, що заявлений позов слід задовольнити і визначити розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої дочки, в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно і до закінчення дочкою навчання, але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, доказів на спростування встановлених судом обставин не надав. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04). Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. [PERSON] звернулася до суду з позовом 22.12.2025. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Outcome: approved