Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Представник ТОВ «Коллект Центр» звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 березня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено договір № 2107923522108, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалося надати відповідачу кредит у сумі 3 800 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно з умов цього договору, його додатків та правил. В подальшому, 01 грудня 2021 року було укладено договір №1-12 відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №2107923522108. 10 січня 2023 року було укладено договір №10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитним договором до позичальників, у тому числі за договором № 2107923522108. Загальний розмір заборгованості за вищевказаним договором, що підлягає стягненню з відповідача станом на день формування позовної заяви становить 52 353,24 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 2 826,52 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 49 526,72 грн. Враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності представник позивача просила стягнути заборгованість в розмірі 35 443,30 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 2 826,52 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 32 616,78 грн. На підставі викладеного, представник позивача звернулась з цією позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором № 2107923522108 від 20 березня 2021 року в загальному розмірі 35 443,30 грн., а також судовий збір у розмірі 3 028 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 13 000 грн. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 21 липня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10 листопада 2025 року ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра задоволено клопотання представника позивача про витребування у АТ «Універсал Банк» інформації. Представником відповідача Рибаковим В.О. сформовано в системі «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо розміру витрат на правову допомогу у розмірі 13 000 грн., а тому у задоволенні вказаної вимоги слід відмовити за необґрунтованістю. Зазначає, що відповідач не укладав кредитного договору та не отримував кредитних коштів від ТОВ «Коллект центр». Посилається на те, що позивачем до суду надано доказ щодо укладення договору про надання фінансових послуг №2107923522108 від 20 березня 2021 року, а саме копію договору, де зазначено, що їх підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, але з наданих позивачем доказів не вбачається, що відповідач вчинив певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту від позивача, а саме: зареєструвався в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію; отримав повідомлення від суб`єкта електронної комерції (у вказаному випадку від ТОВ «Служба миттєвого кредитування») із одноразовим ідентифікатором; прийняв пропозицію (оферту) позивача шляхом використання (підписання) надісланого йому позивачем одноразового ідентифікатора, а також матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надання відповідачу кредитних коштів за вказаними у договорі реквізитами, зокрема, платіжної інструкції, меморіального ордеру, виписки з особового рахунку, тощо. Вказує, що розрахунок заборгованості, який надано разом з позовною заявою, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, а, отже, не є належними доказом наявності заборгованості. Посилається на те, що позивачем також не представлено доказів підтвердження оплати ТОВ «Коллект центр» на користь ТОВ «Вердикт Капітал» ціни продажу за договором про відступлення права вимоги №10-03/2023/1. Зазначає, що позивачем долучена до матеріалів справи лише копія довідки ТОВ «ФК «Вей фор пей» від 27 травня 2024 року, з якої вбачається, що товариством було здійснено переказ грошових коштів, але вказана вище довідка не є первинним бухгалтерським документом та допустимим доказом отримання позичальником кредитних коштів, а позивач не надає будь-яких документів, які б уповноважували ТОВ ФК «Вей Фор Пей» на здійснення переказу коштів у порядку виконання договору про надання фінансових послуг №2107923522108, і вказана довідка не відповідає законодавчо визначеним вимогам бухгалтерських документів, які підтверджують вчинення фінансової операції. Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що банківська картка [NUMBER] відкрита на ім`я відповідача, а також зарахування на користь відповідача грошових коштів у сумі 3 800 грн. на його банківську картку/рахунок. Представником позивача Ткаченко М.М. сформовано в системі «Електронний суд» відповідь на відзив, в якій просила суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі. В обґрунтування зазначила, що відповідач не заперечує, що всі відомості, вказані в заявці-анкеті є коректними, зокрема: ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, телефон, реквізити банківської картки, тощо. Вказує, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам чинного законодавства та вільному волевиявленню сторін; сторонами було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов, у тому числі щодо порядку нарахування і оплати процентів за договором, можливості продовження строку користування кредитними коштами, у порядку та на умовах визначених договором, і позичальник був ознайомлений з умовами договору, висловив своє волевиявлення шляхом підписання договору, що свідчить про прийняття ним таких умов, а також спрямованість на реальне настання правових наслідків. З договору про споживчий кредит вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки вказаний договір укладено на сайті позикодавця та відповідач підписав його одноразовим ідентифікатором, отриманим у SMS повідомленні, тому без отримання SMS-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства договір між відповідачем і товариством не був би укладений. Посилається на те, що перехід прав вимоги підтверджується наявним у матеріалах справи підписаним між сторонами актом прийому-передачі реєстру боржників та самим реєстром боржників, а матеріали справи містять акт про зарахування зустрічних однорідних вимог, що підтверджує факт оплати за договором, тобто, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується перехід від первісного кредитора до ТОВ «Вердикт Капітал». Також, у свою чергу, від ТОВ «Вердикт Капітал» до позивача прав вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Вказує, що зазначені договори не оскаржуються в судовому порядку як сторонами договору, так і будь-якими іншими особами, є дійсними, відповідають волі сторін та чинному законодавству. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які спростовують факт переходу прав вимоги та/або будь-які заперечення сторін договору щодо виконання його умов і ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Зазначає, що на виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 3 800 грн. та оскільки первісний кредитор не є банком, відповідна операція була здійснена оператором платіжних послуг на підставі укладеного між сторонами договору, і такий договір є частиною господарської діяльності товариства, що підтверджується листом ТОВ «ФК «Вей Фор Пей», відповідно до якого 20 березня 2021 року було перераховано грошові кошти у розмірі 3 800 грн. на картковий рахунок [NUMBER] . Звертає увагу, що відповідач тривалий час частково сплачував заборгованість за кредитами, що свідчить про визнання кредитних правовідносин, факту отримання кредитних коштів та погодження з умовами кредитування. Посилається на те, що відповідач вказує лише на недоведеність факту перерахування йому кредитних грошових коштів, але будь-яких доказів цьому не надає, хоча відповідач має вільний доступ до своїх рахунків у банківських установах і мав безперешкодну можливість надати суду докази про те, що кредитні грошові кошти на його банківську картку, вказану в договорі чи іншу картку, якою він користується, не надходили. Також мав можливість здійснити запит до банку про наявність у нього карткового рахунку, вказаного в заяві на отримання кредиту, та отримати виписку за вказаними рахунками за період кредитування, тобто, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень. Представником відповідача [PERSON] сформовано в системі «Електронний суд» додаткові пояснення в яких зазначив, що п. 1.2 договору визначено, що кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті і графіку платежів, який є додатком до цього договору, та є невід`ємною його частиною. В якому строк повернення кредиту визначений - 04 квітня 2021 року, а проценти за період з 20 березня 2021 року по 04 квітня 2021 року (за 16 днів) нараховано в розмірі 243,20 грн., тому вимога про стягнення відсотків у частині 32 373,58 грн. є незаконною. Вважає розмір правничої допомоги у сумі 13 000 грн. завищеним і необґрунтованим, достатнім і співмірним вважає розмір відшкодування витрат на правову допомогу лише в сумі 3 000 грн. Представником позивача Ткаченко М.М. сформовано в системі «Електронний суд» письмові пояснення, в яких зазначила, що за умовами укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] договору про надання фінансових послуг № 2107923522108 від 20 березня 2021 року, орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів (п.1.3. договору). Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі (п.1.4. договору): 0,4 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту (п.1.4.а договору); починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 3,24% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а (п.1.4.б договору); починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.б (п.1.4.в договору); починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою зазначеною у п. 1.4.в (п. 1.4.г договору). Пунктами 1.4.1 та 1.4.2 договору обумовлено, що нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. Згідно з п. 1.9. договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік. Зазначає, що [PERSON] 20 березня 2021 року підписав електронним підписом договір про надання фінансових послуг № 2107923522108, чим погодився із запропонованими умовами договору. З наданого позивачем розрахунку заборгованості, а саме порядку нарахування процентів, вбачається, що в період з 20 березня 2021 року (дата укладання договору) по 04 квітня 2021 року (орієнтовний строк повернення кредиту) відповідачу нараховувалися відсотки відповідно до п. 1.4а договору у розмірі 0,4 % за кожен день користування кредитом, що з урахуванням розміру боргу за основною сумою кредиту 3 800 грн., що становить 15,20 грн. за кожен день (3 800 грн. * 0,4 % / 100%). Починаючи з першого дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, тобто з 05 квітня 2021 року, відсотки нараховувалися відповідно до п.1.4б договору, де обумовлено збільшення процентної ставки на 3,24%, порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4а, тобто 3,64% (0,4% + 3,24%), що становить 138,32 грн. за кожен день (3 800 грн. * 3,64% / 100%). Оскільки 05 квітня 2021 року відповідачем було здійснено платіж, який відповідно до умов договору було зараховано в рахунок погашення процентів за кредитом у сумі 381,52 грн. та часткового погашення тіла кредиту у сумі 973,48 грн., що відповідає умовам п. 1.7 договору, залишок тіла кредиту становив 2 826,52 грн., тому було здійснено перерахунок суми процентів відповідно до п. 1.4б договору, яким передбачено збільшення процентної ставки на 3,24% порівняно зі ставкою, визначеною п. 1.4а договору. Отже, починаючи з 06 квітня 2021 року відсотки нараховувалися так само відповідно до п.1.4б договору, де обумовлено збільшення процентної ставки на 3,24%, порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4а, тобто 3,64% (0,4% + 3,24%), що становить 102,89 грн. за кожен день (2 826,52 грн. * 3,64% / 100%). В свою чергу, 20 квітня 2021 року відповідач сплатив суму коштів у розмірі 1 140 грн., що зараховано в оплату процентів за кредитом, що відповідає умовам п. 1.7 договору. Починаючи з 15 дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, тобто з 19 квітня 2021 року, відсотки нараховувалися відповідно до п. 1.4в договору, де обумовлено збільшення процентної ставки на 1,38%, порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4б, тобто 5,02% (3,64% + 1,38%), що становить 141,89 грн. за кожен день (2 826,52 грн. * 5,02% / 100%). Починаючи з 30 дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, тобто з 04 травня 2021 року, відсотки нараховувалися відповідно до п. 1.4г договору, де обумовлено збільшення процентної ставки на 2,65%, порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4в, тобто 7,67% (5,02% + 2,65%), що становить 216,79 грн. за кожен день (2 826,52 грн. * 7,67% / 100%). Відповідно до розрахунку ТОВ «Служба миттєвого кредитування», заборгованість [PERSON] за договором про надання фінансових послуг № 2107923522108 від 20 березня 2021 року, станом на 30 листопада 2021 року (дата, що передувала відступленню права вимоги від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до ТОВ «Вердикт Капітал») становила 28 722,69 грн., з яких 3 800,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 27 417,69 грн. заборгованість за відсотками. Отже, відсотки нараховувалися відповідно до умов договору № 2107923522108 від 20 березня 2021 року, погодженими з відповідачем. Вказує, що спір виник виключно через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, що стало підставою для звернення із вказаним позовом до суду, враховуючи складність справи, великий обсяг доказів, які необхідно було дослідити та описати, вважаємо, що заявлена до стягнення сума витрат позивача на правову допомогу є обґрунтованою і співмірною зі складністю цієї справи. Представник позивача Дарчук Д.В. подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та врахувати додаткові пояснення. Представник відповідача Рибаков В.О. сформував у системі «Електронний суд» заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та без участі відповідача. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 20 березня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг № 2107923522108 (а. с. 8-10). Враховуючи умови пункту 1.1. вказаного договору, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 3 800 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно до умов цього договору, його додатків та правил. Згідно з п. п. 1.3., 1.4. вищевказаного договору, орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування, протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 0,4 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 3,24% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а; в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.б; г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою зазначеною у п. 1.4.в. Пунктами 1.4.1. та 1.4.2. договору обумовлено, що нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. Пунктом 1.9. вищевказаного договору сторони передбачили граничний строк кредитування, строк дії кредитного договору 1 рік. Відповідно до п. 4.2. цього ж договору про надання фінансових послуг, сторони узгодили реальну річну процентну ставку при нарахуванні відсотків за різний період кредитування за умови сплати чи несплати всіх нарахованих % позичальником у межах орієнтованого строку кредиту та поза його межами (підпункти а, б, в, г п. 1.4). Також у п. 4.12. вказаного договору сторони договору збільшили строк позовної давності до 10 років. Крім того, відповідачем [PERSON] , разом з підписанням кредитного договору, також було підписано і погоджено графік платежів та підписано паспорт споживчого кредиту (а. с. 11-13). Судом також встановлено, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» було перераховано грошові кошти [PERSON] у сумі 3 800 грн., перерахунок яких здійснено ТОВ ФК «Вей фор пей» згідно з договору про організацію переказів грошових коштів, укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ ФК «Вей фор пей», що підтверджується листом ТОВ ФК «Вей фор пей» від 27 травня 2024 року (а. с. 17). При цьому, в матеріалах справи також наявна відповідь АТ «Універсал Банк» за № БТ/Е-20653 від 08 грудня 2025 року на виконання ухвали суду від 10 листопада 2025 року, в якій зазначено, що на ім`я [PERSON] банком було емітовано фізичну платіжну карту № [NUMBER] та 20 березня 2021 року було зарахування коштів у розмірі 3 800 грн. шляхом підтвердження здійснення операції на фінансовий номер телефону за вказаною платіжною картою за період з 20 березня 2021 року по 20 квітня 2021 року - +380996695299. Разом з тим, відповідно до розрахунку заборгованості відповідачу була нарахована заборгованість за договором №2107923522108 від 20 березня 2021 року в загальному розмірі 52 353,24 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 2 826,52 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 25 896,17 грн., нараховані відсотки за період з 01 грудня 2021 року по 19 березня 2022 року 23 630,55 грн. (а. с. 20). Матеріалами справи підтверджено, що 01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників (а. с. 22-26, 30). Згідно з реєстром боржників до договору факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором №2107923522108 від 20 березня 2021 року (а. с. 31-34). Більш того, 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01, а відповідно до реєстру боржників до вищевказаного договору ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2107923522108 від 20 березня 2021 року (а. с. 35-40, 50-52). Пред`являючи вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором, ТОВ «Коллект Центр» просило стягнути заборгованість за основним боргом та відсотками. Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 3 ЗУ «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із частиною 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) і договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно із ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Отже, принцип змагальності сторін визначений законом і він передбачає, що кожна сторона повинна довести перед судом обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У кожної із сторін не має процесуальних переваг в доведенні своїх вимог і заперечень. Також у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі №526/405/13 вказано, що факт не вчинення жодних дій щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх не дійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати апелянтом в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами є нічим іншим, як визнанням вище наведених кредитних договорів такими, що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отриманням всіх благ передбачених кредитними договорами. Як зазначалося вище з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] 20 березня 2021 року укладено з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» договір про надання фінансових послуг №2107923522108, де відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, із зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому було перераховано грошові кошти, та факт ідентифікації відповідача підтверджується довідкою про ідентифікацію, згідно з якої на номер телефону відповідача було направлено одноразовий ідентифікатор, яким і було підписано договір. З наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідач узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк і умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення договору на погоджених умовах шляхом їх підписання. Стороною позивача також зазначалось про часткове погашення заборгованості відповідачем, що також не було спростовано стороною відповідача під час судового розгляду справи, та не було надано суду доказів, які б підтверджували належне і в повному обсязі виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором. Отже, судом встановлено факти укладення між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] вищевказаного договору, отримання відповідачем грошових коштів за його умовами, а відсотки нараховувалися відповідно до умов договору № 2107923522108 від 20 березня 2021 року, погодженими з відповідачем. Пунктом 2.1.1.7 договору № 2107923522108 від 20 березня 2021 року передбачено, що товариство має право укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою без додаткового погодження цього з позичальником. Відповідно до пункту 2.3 договору факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року, який укладено між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал», передбачено право фактора з моменту відступлення права вимоги здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані клієнтом) за договорами фінансових послуг за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов договорів фінансових послуг. Отже, існування заборгованості відповідача за договором про надання фінансових послуг №2107923522108 від 20 березня 2021 року в заявленому позивачем розмірі підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а відповідачем не було надано жодних доказів і власного розрахунку з метою спростування обґрунтованості заявлених позовних вимог, та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи з погашення заборгованості. Також, беручи до уваги факт непогашення відповідачем заборгованості за вказаним у справі кредитним договором, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову щодо стягнення суми заборгованості у заявленому стороною позивача розмірі, а саме заборгованості за договором про надання фінансових послуг №2107923522108 від 20 березня 2021 року в загальному розмірі 35 443,30 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 2 826,52 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 32 616,78 грн. При цьому, суд також приймає до уваги ту обставину, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило право вимоги щодо заборгованості відповідача на користь ТОВ «Вердикт Капітал», яке в свою чергу відступило право вимоги щодо заборгованості відповідача на користь позивача ТОВ «Коллект Центр», і таке відступлення відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 512 та ст. 513 ЦК України. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовна заява ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором підлягає задоволенню в повному обсязі. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3 028 грн. Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Отже, задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача також понесених позивачем витрат на правову допомогу, що підтверджуються договором №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року, який укладений між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс»; заявкою на надання юридичної допомоги №38 від 01 травня 2025 року; витягом з акту № 10 про надання юридичної допомоги від 30 травня 2025 року, яким визначено вартість години роботи адвоката, переліком проведеної роботи з кількістю витраченого на надану правову допомогу часу, на загальну суму 13 000 грн. (а. с. 58-60, 62-64). Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24 січня 2019 року у справі №910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 13 000 грн. не відповідають у повній мірі критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечать принципу розподілу таких витрат, оскільки з матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних правових (юридичних) послуг та їх необхідністю, обсягом наданих адвокатом послуг. Крім того справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, а отже вона не відноситься до складних справ. Однак, враховуючи заперечення представника відповідача щодо розміру заявлених витрат на правову допомогу, а також, що рішенням суду позов задоволено, що дає суду підстави зазначити про здійснення адвокатом належного захисту позивача, але судом враховується недотримання співмірності затрат на правничу допомогу, і тому необхідно зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до суми 3 000 грн., що відповідає критерію розумності, встановлений їхньою дійсністю та необхідністю у цій справі.

Outcome: approved