Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Позивач ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] ,у якому просить : 1) стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», код ЄДРПОУ 41915308, заборгованість за договором № 4170197 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.11.2023 станом на 26.08.2024 в розмірі 59001,54 грн, яка складається з : 9999,99 грн - заборгованість за кредитом, 49001,55 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до кредитного договору за ставкою 2% за кожен день користування кредитом (730% річних) за період з 26.11.2023 по 26.08.2024 включно, а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн та 10000 витрат на правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 26.11.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] був укладений договір № 4170197 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 10000,00 грн строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 26.08.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу №26/08/2024, згідно якого до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» перейшло право грошової вимоги за договором № 4170197про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.11.2023. У зв`язку із порушенням зобов`язань заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 26.08.2024 становить 59001,54 грн, яка складається з 9999,99 грн - заборгованість за кредитом, 49001,55 грн - заборгованість зі відсотками. Наявність заборгованості за вказаним кредитним договором зумовила звернення позивача з даним позовом до суду. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 20 серпня 2025 року позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Укрглобал-Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором пийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено у справі судове засідання. Разом з позовною заявою позивачем було додано клопотання про витребування доказів. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 03 листопада 2025 року витребувано у Акціонерного товариства «Ощадбанк» інформацію: чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну карту № [NUMBER] ; надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 26.11.2023 року по 01.12.2023 року з відображенням часу зарахування коштів; про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 26.11.2023 року по 01.12.2023 року. 11.12.2025 від АТ «Ощадбанк» до суду надійшли витребовані докази. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві та поданій до суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, повідомив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, відзиву на позов не подав. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 26.11.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 4170197 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Укладення Договору здійснюється Сторонами за допомогою інформаційно-комунікаційної системи Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або мобільний застосунок «Credit7». Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в т.ч. шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення паролю входу до особистого кабінету (п.1.1 Договору). Відповідно п.п. 1.2-1.3 Договору Товариство зобов`язується надати Клієнту кредит в сумі 10000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, на строк 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є додатком № 1 до Договору. Тип процентної ставки -фіксована. Стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту. Знижена процентна ставка становить 0,02 % в день та застосовується на таких умовах, якщо клієнт до 25.12.2023 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту (п. 1.4 Договору). Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає : за стандарнтою ставкою за весь строк кредиту - 32646,25% річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 7354,46% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає : за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом - 82000,00 грн, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 76060,00 грн (п. 1.5 Договору). Відповідно до п. 2.1 Договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштівкредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . Суму кредиту (його частину) Товариство перераховує протягом двох днів з моменту укладення цього договору, дати надання кредиту: 26.11.2023 або 27.11.2023. Згідно із п. 3.1 Договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту. Клієнт здійснює платежі за договором у розмірі та у строки, визначені цим договором. У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за цим договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у черговості, згідно зі ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування», а саме: 1) у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору (п. 4.6 Договору). У розділі договору «Реквізити та підписи сторін» вказано реквізити позичальника [PERSON] (картка № [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] , серію та номер паспорту, адресу, номери телефону). Договір підписано електронним підписом «26472». Окрім того, відповідач за допомогою електронного підпису підписав Додаток №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4170197 від 26.11.2023, яким є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, а також паспорт споживчого кредиту, у якому також зазначені основні умови кредитування. Листом ТОВ «Пейтек Україна» від 28.08.2024 № 20240828-251 підтверджується факт перерахування вказаним товариством грошових коштів на платіжну картку клієнта: 26.11.2023 о 14:23 год. на суму 10000,00 грн, маска картки № [NUMBER] . Також факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується витребованими у АТ «Ощадбанк» доказами, відповідно до яких на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в банку відкритио банківський рахунок та емітовано карту № [NUMBER] . Номер телефону [NUMBER] міститься в анкетних даних [PERSON] та є фінансовим номером. З виписки по рахунку вбачається 27.11.2023 зарахування коштів у сумі 10000,00 грн на рахунок [PERSON] .. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № 4170197 від 26.11.2023, складеним ТОВ «Лінеура Україна», станом на 26.08.2024 [PERSON] має заборгованість у розмірі 59001,54 грн, у т.ч. за основною сумою боргу 9999,99 грн, за процентами 49001,55 грн. З 26.11.2023 до 25.12.2023 (включно) відсотки нараховувались за зниженою процентною ставкою 0,02 %, з 26.12.2023 по 26.08.2024 (включно) відсотки почали нараховуватися за стандартною процентною ставкою 2,00%. Відповідачкою всього було сплачено заборгованості за тілом кредиту та відсотками у розмірі 56,01 грн. 26.08.2024 між ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір факторингу № 26/08/24, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» (Клієнт) відступає (передає) Фактору (ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс») права вимоги, а Фактор набуває права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки, встановлені цим договором. Право вимоги переходить до Фактора з моменту підписання цього договору та надходження суми фінансування у повному обсязі на рахунок Клієнта, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами. На підтвердження переходу до позивача ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» права вимоги до відповідачки позивачем надано до матеріалів справи витяг з Реєстру Боржників до договору факторингу № 26/08/2024, згідно з якими до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) від ТОВ «Лінеура Україна» за договором № 4170197 в сумі 59001,54 грн, у т.ч. за основною сумою боргу 9999,99 грн, за процентами 49001,55 грн. Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення ТОВ «Фінансова компанія ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Статтею 634 Цивільного кодексу України(далі по тексту - ЦК України) передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2, 3ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Нормою статті 639 ЦК Українипередбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг`для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7статті 3 Закону України «Про електронну комерцію`передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Законупередбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним таГосподарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Законувважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимстаттею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно ізстаттею 64 Цивільного процесуального кодексу України,статтею 36 Господарського процесуального кодексу Українитастаттею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідност. 526 ЦК Україниз обов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно достатті 536 ЦК Україниза користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першоюстатті 1048 ЦК Українипередбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зстаттею 1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитору зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Частиною першою статті 1077 ЦК України, визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості. Крім того, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед позивачем, не довів відсутності заборгованості. Враховуючи викладене, оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по погашенню заборгованості за кредитним договором № 4170197 від 26.11.2023, внаслідок чого утворилась заборгованість, сума наданого кредиту у розмірі 9999,99 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а позов у цій частині - задоволенню. Щодо розміру заборгованості за нарахованими відсотками суд зазначає наступне. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна», сума заборгованості відповідача за відсотками становить 49001,55 грн. Законом України «Про споживче кредитування» визначено загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. За визначенням п.1-1, п.1-2 ст.1 цього Закону договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Згідно з частиною 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», яка набрала чинності 24.12.2023 згідно із Законом№ 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1,00 %. Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», який також набрав чинності 24.12.2023, передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких ЗаконівУкраїни щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Згідно з п. 3-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3498-ІХ від 22.11.2023 Банкам протягом: 30 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону щодо забезпечення можливості проведення Національним банком України інспекційних перевірок та надання йому інформації шляхом віддаленого доступу з використанням інформаційно-комунікаційних технологій; 90 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи, не зазначені в абзаці другому цього пункту, у відповідність з вимогами цього Закону. Надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу, та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону. Отже, вказаними пунктами було визначено порядок дії новоприйнятих норм, як до кредитних договорів, укладених до набрання ними чинності, так і до кредитних договорів, укладених після набрання ними чинності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача за період з 26.11.2023 по 22.04.2024 (включно) підлягає стягненню заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 23802,81 грн (відсотки кредитором нараховані правильно), у період з 23.04.2024 по 20.08.2024 (включно) у розмірі 17998,80 грн (9999,99 грн х 1,5% х 120 днів), у період з 21.08.2024 по 26.08.2024 (включно) у розмірі 599,94 грн (9999,99 грн х 1% х 6 днів). Тобто, разом заборговність за відсотками, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 42701,55 грн. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 52401,54 грн, з яких: 9999,99 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 42701,55 грн заборгованість за нарахованими відсотками. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що частка задоволених позовних вимог складає 88,81%, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2151,33 грн (2422,40 грн*88,81/100) та витрати на правничу допомогу у розмірі 8881,00 грн (10000,00 грн*88,81/100).

Outcome: partial