Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] правовстановлюючого документу - трудової книжки серії [NUMBER] від 10 листопада 1989 року. Заяву обґрунтовує тим, що при зверненні до Пенсійного фонду щодо визначення пенсії за віком, мені надали відповідь №155350025564 від 21.10.2025 року про відмову оскільки у трудовій книжці, на титульній сторінці вказана не повна дата мого народження. Самостійно виправити зазначену помилку я не можу, у зв`язку з тим що юридичну особу, яка має право внести виправлення припинено, що підтверджує витяг з ЄДРПОУ за кодом 03785214 і тому я вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Заявник та представник заявника у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги, викладені в заяві просять задовольнити. Представник заінтересованої особи: Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області в судове засідання не з`явився, надав до суду письмові пояснення в яких зазначено, що при вирішенні питання встановлення юридичного факту по зазначеній справі покладаються на всебічне, повне, та безпосереднє дослідження судом усіх наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до таких висновків. За ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 12 Постанови пленуму ВСУ №5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що суд при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що заявник досягши пенсійного віку звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. Проте заявнику було відмовлено у призначені пенсії за віком з причини не зазначення в трудовій книжці повної дати народження заявника. Факт встановлення належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, оскільки наддасть можливість реалізувати своє право на отримання пенсійних виплат за віком. Відповідно до довідки ОК5 Пенсійного фонду України у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за РНОКПП заявника є відомості щодо трудової діяльності, які сходяться з даними Трудової книжки серії [NUMBER] від 10.11.1989 року. Відповідно до пункту 2.13 Інструкції від 29.07.1993 №58 про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, зміна записів у трудових книжках про прізвища, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та но батькові тощо) і з посиланням на номер і дату них документів. У зв`язку із наявною неточністю, записи про роботу у вказаній трудовій книжці не можуть бути враховані при призначенні пенсії за віком. Вказані розбіжності в документах унеможливлюють отримання пенсійного забезпечення заявником. Відповідно в заявника виникли ускладнення при оформленні пенсії за віком. У зв`язку з вищевикладеним, приймаючи до уваги, що встановлення вказаного факту необхідно заявнику для реалізації своїх прав на пенсійне забезпечення, а встановити цей факт в позасудовому порядку неможливо, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч. 7 ст. 294 ЦПК України, п. 51 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах», у зв`язку з чим понесені заявником судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved