Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

24.11.2025 адвокат Крушинська А.А., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу, який обґрунтовано наступним. 29.08.1998 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану міської ради м. Запоріжжя, під актовим записом № 809. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги шлюбні відносини між сторонами припинені. Оскільки відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦСу, позивачка змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Отже, у позові порушено питання про розірвання шлюбу. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2025 року у вказаній справі відкрито провадження і її призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 11 год. 00 хв. 24.12.2025 року. В подальшому розгляд справи було відкладено на 08 год. 00 хв. 02.02.2026 року. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, останній звернувся до суду з заявою, в якій просив розгляд справи здійснювати у їх відсутність, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився. Відзив не подав. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211, ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд доходить висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи, на підставі наявних матеріалів, та за письмової згоди представника позивачки, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 29 серпня 1998 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану міської ради м. Запоріжжя, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис № 809. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до вимог статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За змістом частини 2 статті 104 та частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого статтею 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони мають різні інтереси та погляди, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, а тому шлюб слід розірвати. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням клопотання позивачки, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». Питання про розподіл судових витрат у справі не порушується.

Outcome: approved