Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до закінчення навчання [PERSON] , тобто до [INFO] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 13 липня 2002 року. Зазначає, що від даного шлюбу [INFO] народилася донька [PERSON] . Позивач вказує, що з 2017 року вона з відповідачем [PERSON] не підтримує шлюбно- сімейних стосунків, спільного господарства вони не ведуть, а також мають окремий бюджет. Крім того, згідно з рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13.07.2020 року у справі № 367/4280/19 шлюб між [PERSON] було розірвано. Також вказує, що донька [PERSON] проживає з нею за адресою: [ADDRESS] . Усі обов`язки щодо матеріального утримання доньки позивач несе самостійно. Також зазначає, що на даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатись на 1 курсі освітнього рівня магістр, денного відділення факультету образотворчого мистецтва та реставрації у Національній академії образотворчого мистецтва і архітектури, термін навчання з 03.09.2025 року по 31.12.2026 року. Позивач наголошує, що самій їй важко забезпечити відповідний рівень матеріального забезпечення для спільної з відповідачем дитини, тому участь у витратах відповідача є необхідною. Відповідач цілком працездатний, має об`єктивну можливість для отримання доходів та приймати участь в утриманні спільної дитини. Враховуючи те, що відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, він зобов`язаний та має можливість утримувати свою повнолітню дитину, яка потребує матеріальної допомоги. Позивач вказує, що дитина проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні: затрати на навчання в університеті, проїзд кожного робочого (навчального) дня до академії, харчування та інші видатки у зв`язку з навчанням, зв`язок, придбання одягу, лікування. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з позовом. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 09 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог процесуального законодавства, в тому числі, шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади України, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавав у зв`язку з чим суд вважає правильним ухвалити заочне рішення у справі. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що з 13 липня 2002 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13 липня 2020 року розірвано. У даному шлюбі [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 05 квітня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області. Відповідно до копії довідки наданої Національною академією образотворчого мистецтва і архітектури № 221 від 02 вересня 2025 року, [PERSON] дійсно є студентом першого курсу освітнього рівня магістр, денного відділення факультету образотворчого мистецтва та реставрації у Національній академії образотворчого мистецтва і архітектури, термін навчання з 03.09.2025 року по 31.12.2026 року. Відповідно до положень статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом положень статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочку, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до статті 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно з статтею 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За змістом статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та зобов`язання щодо утримання. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина1 статті 81 ЦПК України). Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи денну форму навчання у навчальному закладі [PERSON] , суд дійшов висновку про те, що повнолітня дитина у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів у зазначеній справі, судом також враховано визначені у частині 9 статті 7 СК України загальні засади регулювання сімейних відносин, а саме: справедливість, добросовісність і розумність. З огляду на викладене, приймаючи до уваги обставини справи, що мають значення для вирішення спору по суті, оцінюючи у сукупності зібрані докази, що відповідач є працездатним, заперечень щодо стягнення аліментів до суду не надав, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] до закінчення нею навчання, але не більше двадцятитрьохрічного віку, у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача щомісячно. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів, спрямований на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, в зв`язку з навчанням. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до пункту 3 частини 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням зазначеного з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок. На підставі статей 2-13, 76-83, 141, 263, 265, 273, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved