Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

У вересні 2024 року адвокат Конюшко Денис Борисович в інтересах [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Альошин», треті особи: Київська міська рада, Київська міська державна адміністрація про відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна. У обґрунтування вимог вказано, що 12.06.2024 року за адресою [ADDRESS] , на прибудинковій території житлового будинку, позивач виявив, що на належний йому транспортний засіб «Seat Altea» р.н. [NUMBER] , який він там залишив на передодні, впало сухе дерево, а сам автомобіль в результаті падіння вказаного дерева отримав явні значні пошкодження, яких перед тим, як він залишив авто - не було. У результаті означеної події транспортний засіб «Seat Altea» р.н. [NUMBER] отримав значні механічні пошкодження, а власнику були завданні матеріальні збитки та моральну шкоду. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 151 310,58 грн., моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.10.2024 року, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. 11.11.2024 року на адресу суду від представника Київської міської ради надійшли пояснення по справі. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, про місце день і час розгляду справи повідомлялися належним чином, разом з тим, на адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку встановленому ст.128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про місце день і час розгляду справи повідомлялися належним чином, в порядку встановленому ст.128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомили. Згідно з ч. 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що 12.06.2024 року за адресою м. Київ, вул. Богомольця, буд. 5, на прибудинковій території житлового будинку, позивач виявив, що на належний йому транспортний засіб «Seat Altea» р.н. [NUMBER] , який він там залишив на передодні, впало сухе дерево. У результаті означеної події транспортний засіб «Seat Altea» р.н. [NUMBER] отримав значні механічні пошкодження. У відповідності до Довідки про результати проведення перевірки заяви від 19.06.2024 року, виданої Печерським УП ГУНП у м. Києві, працівниками Управління було встановлено, що дерево, яке впало знаходилось на прибудинковій території об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Альошин» та знаходиться у них на балансі. Крім того, вказану інформацію також підтверджує у своєму листі-відповіді № 105-7634 від 11.07.2024 року і Печерська районна в м. Києві Державна адміністрація, відповідно до якої житловий будинок [ADDRESS] у комунальній власності територіальної громади міста Києва не перебуває, до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації не віднесений і комунальними підприємствами Печерського району не обслуговується. Зазначений будинок перебуває у власності співвласників квартир і нежитлових приміщень, на даний час утримання його здійснює ОСББ «Альошин» (код ЄДРПОУ 25745409, адреса для листування вул. Академіка Богомольця, 5). Так, з метою визначення дійсного розміру матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Seat Altea», р.н. [NUMBER] , позивач звернувся до СОД ФОП [PERSON] , яким здійснено таку оцінку. Згідно зі Звітом № 1953 від 10.07.2024 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Seat Altea», р.н. [NUMBER] , становить 151 310,58 грн. Пунктом 3 ч.2 ст.11 ЦК України, передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 7 ч.1 ст.17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено право громадян звертатися до суду з позовами про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію і відшкодовувати збитки та іншу шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, установлених законодавством України. Згідно зі ст.25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. Згідно з п.2 ч.1 ст.21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», елементами (частинами) об`єктів благоустрою є зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Негайне видалення пошкоджених дерев або кущів (їх частин) може здійснюватися підприємствами, установами, організаціями або громадянами в разі, якщо стан таких пошкоджених зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян, а також майну громадян та/або юридичних осіб. Відповідно до п. 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 № 105, якими врегульоване питання утримання зелених насаджень (далі - Правила), до елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Пунктом 5.5 вказаних Правил передбачено, що відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі. Відповідно до п. 5.8 Правил, догляд за зеленими насадженнями на вулицях, площах, бульварах, майданах повинен проводитися спеціалізованими підприємствами, організаціями зеленого господарства, які укомплектовані спеціальною технікою та механізмами, кваліфікованими спеціалістами, на умовах договору з балансоутримувачем. Згідно з п. 9 Правил, Виробничий процес утримання об`єктів зеленого господарства включає:догляд за деревами і чагарниками, живоплотами, виткими рослинами, квітниками, газонами, садовими доріжками та майданчиками, малими архітектурними формами; захист зелених насаджень від шкідників і хвороб, садіння квітів, створення газонів, видаленням окремих дерев, садіння окремих дерев, видалення аварійних дерев, санітарне очищення території об`єкта благоустрою. Несприятливі умови урбанізованого міського середовища призводять до передчасного старіння насаджень і зниження їх життєздатності. Для встановлення ступеня життєздатності деревних рослин балансоутримувачу необхідно провести діагностику стану зелених насаджень і на основі діагностичних ознак планувати агротехніку догляду за зеленими насадженнями. Догляд за деревами і чагарниками здійснюється протягом року і включає: поливання, внесення добрив, вкриття, оприскування крон дерев, догляд за ґрунтом, боротьбу з бур`янами, обробку дупел і механічних пошкоджень, формування крон дерев і чагарників. Згідно з п. 12 Правил, з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди. Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки. Відповідно до п. 14.1.11 Правил, балансоутримувачі, власники або користувачі земельних ділянок, на яких розташовані зелені насадження, щорічно вносять в облікові документи зміни, які відбулися на об`єктах чи земельних ділянках, де розташовані зелені насадження, за цей період. Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень, в тому числі і дерев, є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство або ж у випадку, якщо прибудинкова територія належить до багатоквартирного будинку, який перебуває у приватній власності, то таким балансоутримувачем є об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, яке і відповідає за утримання та збереження зелених насаджень. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача матеріальних збитків у визначеному розмірі підлягає стягненню. Щодо стягнення моральної шкоди, суд вказує наступне. Так, позивач вказує, що внаслідок пошкодженого майна, останній із-за бездіяльності відповідача зазнав також моральної шкоди, оскільки належний автомобіль був його основним засобом пересування. Пошкодження автомобіля завдало позивачу душевних страждань та негативно вплинуло на його моральний стан. За внутрішнім переконанням позивач оцінює моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Згідно ч.3 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Пунктами 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 визначено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Через звернення до суду за відшкодуванням матеріальних збитків, згідно п.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Ураховуючи конкретні обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, слід дійти висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення на користь позивача з відповідача 15 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до частини третьої ст. 12, частини першої, шостої ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, розмір матеріальної та моральної шкоди, наданий позивачем, відповідачем у в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України не спростований. Звертаючись до суду з позовом, позивач просив також вирішити питання розподілу судових витрат, що складалися з судового збору в сумі 2 724,31 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн. Так, згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, стороною позивача документально підтвердженні витрати на правову допомогу у розмірі 12 000,00 грн., відповідно до акту виконаних робіт № 01 до Договору про надання правової допомоги від 17.06.2024 року. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 12 000,00 грн. та судового збору у розмірі 2 724,31 грн. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позову.

Outcome: partial