Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

У жовтні 2025 року [PERSON] , в особі представника - адвоката Демченко Наталії Миколаївни, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . З матір`ю дитини [PERSON] позивач проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2017 року. В період спільного проживання відповідачка нехтувала сімейними цінностями, зловживала спиртними напоями, виявляла байдуже ставлення до інтересів сім`ї, не займалася вихованням спільного сина [PERSON] , не піклувалася та не здійснювала належний догляд за ним, не дбала про чистоту та затишок домашньої оселі. Всі спроби змінити спосіб життя відповідачки не мали результату. Профілактичні заходи, які застосовувалися до відповідачки відповідними службами мали лише тимчасовий характер. У зв`язку з мобілізацією позивач був призваний на військову служу до лав Збройних сил України. За період відсутності позивача відповідачка, почала проживати з іншим чоловіком та народила від цього чоловіка дитину. Відносини позивача та відповідачки припинилися. Оскільки позивач був призваний на військову службу, син [PERSON] проживав з відповідачкою, яка не піклувалася та не займалася дитиною. Гроші, які позивач надавав на сина [PERSON] , використовувалися не за призначенням, відповідачка необхідні дитині речі не купувала, зловживала спиртними напоями, вела аморальний спосіб життя, не працювала та створювала борги. 24.04.2024 Ленінський районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення у справі № 334/11253/23, яким задовольнив позов органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району до [PERSON] , [PERSON] , про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав, про стягнення аліментів, позбавлення батька батьківських прав. Зокрема, цим рішенням відібрано малолітнього [PERSON] від матері - [PERSON] . Рішення набрало законної сили 25.05.2024. У червні 2024 року позивач звернувся до районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району із заявою про передачу йому малолітнього сина [PERSON] . 27.06.2024 за результатом розгляду на комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району заяви позивача, органом опіки та піклування було прийнято рішення про передачу малолітнього [PERSON] на виховання та утримання батька - [PERSON] . Починаючи з кінця червня 2024 року син [PERSON] постійно проживає з позивачем. Наразі позивач разом із сином проживають у [ADDRESS] , за місцем служби позивача. Позивачем для свого сина створені необхідні умови для розвитку та виховання. На підставі оформлених позивачем документів у 2025 році [PERSON] пішов у перший клас до Одеського ліцею № 7. Задля забезпечення медичного догляду та лікування сина позивачем за місцем проживання та служби укладено декларацію з лікарем-педіатром. Позивач має постійне місце роботи в ПрАТ «Дніпроспецсталь» на посаді сортувальника- складальника брухту та відходів металу у копровому цеху, яке зберігається за ним на період перебування на військовій службі. У позивача є окреме житло - 3-кімнатна квартира у [ADDRESS] , в якій позивач та його син [PERSON] мають зареєстроване місце проживання. Зараз, як військовослужбовець, позивач отримує матеріальне забезпечення. Відповідачка будь-якої участі у вихованні сина не приймає, не надає жодної матеріальної допомоги на його утримання, не проявляє інтересу до життя сина, його здоров`я, не приймає участі у забезпеченні елементарних потреб дитини, не створює умов для отримання ним освіти, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не надає доступ до культурних та інших цінностей, не підтримує емоційний контакт з дитиною. Таким чином, з часу відібрання дитини відповідачка не змінила свого відношення до малолітнього сина [PERSON] , свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по його вихованню та утриманню, не надає йому материнської опіки та піклування, виявляє байдужість до потреб та стану дитини, не підтримує родинних відносин з ним. З боку позивача не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з матір`ю та прийманні участі матері у вихованні сина. Крім того, рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 21.04.2025 № 334/1529/25 відповідачку позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Рішення набрало законної сили22.05.2025. Рішенням Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 22.07.2025 у справі № 334/1750/25 відповідачку позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Рішення набрало законної сили 22.08.2025 р. Враховуючи викладені обставини, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Стягнути з відповідачки судові витрати. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник позивача звернулась із заявою про розгляд справи без її участі. Позов просить задовольнити у повному обсязі, стягнути судові витрати, які поніс позивач у зв`язку з розглядом даної справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. На електронну адресу суду надійшла заяву [PERSON] , в якій вона просить справу розглянути без її участі, а також зазначає, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Враховуючи, що заява [PERSON] не підписана КЕП, суд не при вирішенні справи не бере до уваги зазначену заяву відповідачки про визнання позову. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. До суду надав заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] народився [INFO] . Його батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2024, відібрано малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від матері - [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. Стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11.12.2023 року. 21.06.2024 [PERSON] звернувся до районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району з заявою про передачу йому малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . 27.06.2024, розглянувши на комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району заяву [PERSON] , орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району дійшов висновку: передати малолітнього [PERSON] , [INFO] , на самостійне виховання та утримання його батькові [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повідомленням районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 28.06.2024. Згідно довідки, виданої військовою часиною [NUMBER] , [PERSON] перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині [NUMBER] з 24.01.2023. До призову на військову службу [PERSON] працював в ПрАТ «Дніпроспецсталь». Розпорядженням Заступника Голови Правління № 1731-к від 21.11.2022 [PERSON] , сортувальнику-складальнику брухту та відходів металу 3 розряду дільниці з переробки шлаку копрового цеху збережено робоче місце на час військової служби в особливий період. Згідно довідки, виданої Одеським ліцеєм №7 Одеської міської ради 01.10.2025, [PERSON] навчається в 1-Н класі Одеського ліцею №7 Одеської міської ради. Згідно характеристики, [PERSON] навчається в ліцеї з 1 вересня 2025 року. Програмовий матеріал засвоює на середньому рівні. Дитина не агресивна, добра, доброзичлива, потребує дружби і товаришування. До школи [PERSON] приходить вчасно. Правила поведінки завжди свідомо виконує. Щодня в охайній шкільній формі. До виконання доручень ставиться сумлінно. Завжди готовий прийти на допомогу іншим. Батько приділяє увагу вихованню і навчанню дитини. Згідно акту обстеження умов проживання від 28.08.2025, складеного головними спеціалістами ТВ ССД ОМР у Пересипському районі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] . Квартира орендована. Всі комунікації в наявності та в робочому стані. В помешканні дотримано санітарно-гігієнічні норми, є необхідні меблі та побутова техніка. У дитини є окреме спальне місце та облаштована робоча зона. Стосунки в сім`ї доброзичливі, дружні. Для дитини створені необхідні умови для розвитку та виховання. Згідно декларації № 0001-Х835-ТН10 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, [PERSON] , як законний представник пацієнта [PERSON] , [INFO] , уклав декларацію з дільничним лікарем-педіатром [PERSON] . Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та и людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, батько (мати) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної Постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. А тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 390/1418/17 у разі вирішення питання про позбавлення батьківських прав одного з батьків у зв`язку з ухиленням від виконання ним своїх обов`язків щодо виховання дитини, суд має брати до уваги найкращі інтереси дитини, враховувати фактичні обставини справи такі, як інтеграцію дитини у нову сім`ю (у разі наявності таких обставин), прив`язаність дитини до нової сім`ї, сприйняття нового чоловіка матері/дружини батька дитини справжніми її батьками, бажання дитини зберегти цю сім`ю, а також відсутність зв`язків у дитини з тим із батьків, щодо якого вирішується питання про позбавлення батьківських прав. При цьому інтереси дитини превалюють над інтересами батьків, а тому завданням суду є встановлення справедливого балансу між ними.Інтереси дитини вимагають, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувались, розрив таких відносин свідчить про припинення зв`язку між дитиною та батьком/матір`ю, а рішення про позбавлення батьківських прав лише юридично підтверджує припинення таких відносин. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ч. 1 статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спору щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку органу опіки та піклування - Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 15.01.2026 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2017 року. Від шлюбних відносин вони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Ленінською районного суду м. Запоріжжя справа №334/11253/23 від 24.04.2024 у [PERSON] , [INFO] , відібрано малолітніх дітей: [PERSON] . [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. Позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] ,. відносно малолітньою [PERSON] . [INFO] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11.12.2023 року. Відповідно до рішень Ленінського районною суду м. Запоріжжя справа №334/1750/25 від 22.07.2025 та № 334/1523/25 від 21.04.2025 [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 16.09.2019 року. Відповідно до акту про місце проживання дитини з батьком від 22.12.2025 підписаного власником квартири за адресою: [ADDRESS] та сусідами родини [PERSON] , в квартирі проживає [PERSON] з сином [PERSON] . [PERSON] самостійно виховує та утримує свого сина. [PERSON] перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині з 24.01.2023 року-. [PERSON] надав інформацію з Реєстру застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державною соціального страхування, відповідно до якої він має стабільних дохід. Спеціалістом органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради проведено телефонну бесіду з [PERSON] - матір`ю [PERSON] . В бесіді [PERSON] повідомила, що підтримує намір [PERSON] позбавити батьківських прав її доньку. [PERSON] вже позбавлена батьківських прав відносно двох малолітніх дітей: [PERSON] . [INFO] - знаходиться під опікою у бабусі; [PERSON] . [INFO] , який проживає з батьком. [PERSON] проживає в м. Запоріжжя, з донькою спілкується дуже рідко. Дочка мала проблеми з алкоголем, наразі служить в ЗСУ. Спеціалістом органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради проведено телефонну бесіду з [PERSON] . Під час телефонної бесіди [PERSON] повідомила, що вона знаходиться на військовій службі у [ADDRESS] . Підтвердила, що з сином не спілкується. Не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина. [PERSON] . [INFO] . 24.12.2025 спеціалістами органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації ОМР обстежено умови проживання родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] про що складено відповідний акт. Батьком створено необхідні умови для проживання дитини. У малолітнього [PERSON] є спальне місце, шафа, стіл для навчання, іграшки, в наявності одяг та взуття по сезону відповідно віку. Відповідно до інформації Центру соціальних служб Одеської міської ради фахівцями із соціальної роботи відділу соціальної роботи Центру соціальних служб Одеської міської ради у Пересипському районі здійснено вихід 01.12.2025 для проведення оцінки потреб родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що складено відповідний акт. Батько здатний виконувати батьківські обов`язки щодо виховання та догляду за дитиною. Зважаючи на вищевикладене, орган опіки та піклування Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Суду не надано будь-яких доказів щодо здійснення перешкод відповідачці у реалізації батьківських прав та обов`язків щодо її дитини. Зважаючи на зазначене, та враховуючи, що відповідачка маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки, навмисно ухилялася від їх виконання у відношенні до дитини, суд приходить до висновку, що позивачем доведений той факт, що в інтересах дитини, необхідно позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Позивач просить стягнути з відповідачки витрати на правничу допомогу у розмірі 14000,00грн. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір № 10/10-25ф про надання правничої допомоги від 10.10.2025, укладеного між [PERSON] та адвокатом Демченко Н.М., ордер про надання правничої допомоги [PERSON] адвокатом Демченко Н.М. Згідно актів приймання-передачі наданих послуг згідно договору про надання правничої допомоги № 10/10-25ф від 10.10.2025 адвокатом Демченко Н.М. надано [PERSON] послуги з надання правничої допомоги, а саме: вивчення документів клієнта та складання позовної заяви про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] - 5000,00 грн., представництво в Дніпровському районному суді м. Запоріжжя 25.11.2025 у справі №334/9035/25 - 3000,00 грн., представництво інтересів клієнта в Дніпровському районному суді м. Запоріжжя 25.12.2025 у справі № 334/9035/25 - 3000,00 грн., представництво інтересів клієнта в Дніпровському районному суді м. Запоріжжя 21.01.2026 у справі № 334/9035/25 - 3000,00 грн. Згідно з ч. 3ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає розподілу, відповідачкою не подана. Враховуючи той факт, що від відповідачки в порядку ч.6 ст. 137 ЦПК України, не надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, та/або їх необґрунтованості, які підлягають розподілу між сторонами; враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, характер справи, її значення для позивача, те, що позовну заяву задоволено в повному обсязі, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14000,00 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1211,20 грн., сплаченого позивачем при подачі позовної заяви до суду, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved