Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до [PERSON] , в якій просить: стягнути з [PERSON] надміру виплачену пенсію у розмірі 3208,20 грн, судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. У зв`язку з поновленням виплати пенсії в разі втрати годувальника по суміжній справі 1501029227 (МО) [PERSON] утворилася переплата пенсії в сумі 3208,20 грн за період з 01.10.2024 по 31.10.2024. [PERSON] було надіслано листа від 15.11.2024 №1500-0404-8/172883, в якому повідомлено про виявлену переплату з проханням надати заяву на згоду на утримання переплати з пенсії або повернути кошти самостійно на рахунок Пенсійного фонду України. Станом на 14.01.2025 переплата не погашена, тому просять здійснити заходи щодо вирішення питання повернення переплаченої суми пенсії в розмірі 3208,20 грн в судовому порядку. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 17.02.2025 на адресу суду від відповідачки [PERSON] надійшов сформований 17.02.2025 в системі «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому зокрема зазначила наступне. Позивач посилається на ст. 60 Закону України № 2262-XII, вказуючи, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. Але ніяких обставин, які би спричинили зміну розміру пенсії у неї не відбулося, у її пенсійну справу нею не вносилося жодних змін. Вона не несе відповідальності за подання даних по суміжним справам і ніяким законодавством не передбачено її обов`язку подавати данні за іншу особу. Позивач не довів належними доказами наявність саме її вини у переплаті пенсії, а також не надав жодних доказів її дій, які б могли свідчити про умисне зловживання чи приховування нею інформації. ст. 60 Закону України № 2262-XII, не передбачає автоматичного повернення надміру виплачених сум, якщо немає вини пенсіонера. Отже, обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення пенсії на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 03 лютого 2026 року. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Відповідно до розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії, за пенсійною справою №1501029226 за дорученням №Д1501029226/4, сума виплати (утримання) пенсіонерки [PERSON] за жовтень 2024 року складає - 3208,20 грн (а.с. 8). 14.11.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області винесено рішення №157 про прийняття суми переплати пенсії на облік, згідно із яким відповідачка [PERSON] одержує пенсію в разі втрати годувальника в розмірі 10190,79 грн на місяць, установлено, що сума переплати 3208,20 грн згідно з розрахунком відділу з питань призначення та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян управління пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг від 08.10.2024 № Д1501029226/4 утворилась за період з 01.10.2024 по 31.10.2024. У зв`язку з поновленням виплати пенсії в разі втрати годувальника по суміжній справі 1501029227 (МО) [PERSON] сума переплати 3208,20 грн підлягає поверненню (а.с. 6). 15.11.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на адресу [PERSON] було надіслано лист №1500-0404-8/172883, в якому повідомлено про виявлену переплату в сумі 3208,20 грн з проханням надати заяву на згоду на утримання переплати з пенсії або суму переплати внести добровільно на рахунок Пенсійного фонду України (а.с. 5). Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Положеннями статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути і тоді майно, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. Зазначені висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13 та від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 517/186/17 та від 28 березня 2018 року у справі № 173/166/17. При цьому, в статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, відповідно до частини першої статті 1215 ЦК України, не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 753/15556/15-ц зазначила, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і, відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Таким чином, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, мав достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону. Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» до лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів. Згідно зі статтею 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку лише внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Обов`язковою ознакою, необхідною для стягнення надміру виплаченої пенсії, по-перше є, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача, зловживання з його боку або усвідомлення набувачем подання ним в органи пенсійного фонду недостовірних даних. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. Судом установлено, що 14.11.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було винесено рішення №157 про прийняття суми переплати пенсії на облік, згідно із яким у зв`язку з поновленням виплати пенсії в разі втрати годувальника по суміжній справі 1501029227 (МО) [PERSON] у [PERSON] утворилась переплата за період з 01.10.2024 по 31.10.2024 у сумі 3208,20 грн. При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували, що переплата пенсії стала наслідком безпосередньо рахункової помилки. Водночас відсутні докази, які б свідчили про те, що ця помилка виникла з вини відповідачки [PERSON] , або що вона вчинила будь-які зловживання чи подала ПФУ недостовірні дані під час нарахування та виплати їй пенсії. Зазначене може свідчити про неналежне виконання службовими особами, відповідальними за обчислення, нарахування пенсії та здійснення контрольних функцій, своїх посадових обов`язків. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 08 серпня 2019 року у справі № 524/2025/17 (провадження № 61-31104св18). З огляду на те, що на підставі досліджених доказів суд не встановив факту недобросовісного отримання відповідачкою [PERSON] пенсійних коштів у розмірі 3208,20 грн, що помилково нараховані позивачем, дана сума не підлягає поверненню, з урахуванням вимог статті 1215 ЦК України. Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача.

Outcome: dismissed