Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

У грудні 2025 року [PERSON] звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначає, що 16.11.2002 між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 532. Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Двоє з дітей сторін на час звернення до суду із вказаним позовом, вже досягли повнолітнього віку. Неповнолітні діти проживають разом з матір`ю, перебувають на її утриманні. Підставою для розірвання шлюбу, як зазначає позивач, є ті обставини, що сімейне життя між сторонами не склалось через різні характери, життєві прагнення та погляди на подружнє життя. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Вказує, що шлюб носить формальний характер, спільне господарство сторони не ведуть. Рішення про розірвання шлюбу позивачка прийняла остаточно і змінювати його не має намірів, примирення неможливе. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12.01.2026, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. До суду представник позивача подав спільну заяву подружжя підписану [PERSON] та [PERSON] , посвідчену Кучеренко О. Л., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, про те що, сторони не заперечують проти розірвання шлюбу, підтримують (визнають) заявлені вимоги, та вважають неможливим подальше спільне подружнє життя. Зазначають, що усі питання щодо спільних дітей сторін повністю врегульовані, у тому числі, шляхом укладення між сторонами договору між батьками про визнання місця проживання дітей, участь у вихованні та утриманні. Усі питання щодо поділу спільного майна подружжя також повністю врегульовані між сторонами шляхом укладання договору про поділ спільного сумісного майна подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, у порядку спрощеного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норма матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського району управління юстиції м. Дніпропетровська від 16.11.2002, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що 16.11.2002 складено відповідний актовий запис № 532. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу змінено на [PERSON] . Під час розгляду справи судом на підставі спільної заяви сторін встановлено, що всі питання, пов`язані зі спільними дітьми сторін, урегульовані в повному обсязі, зокрема шляхом укладення між батьками договору про визначення місця проживання дітей, порядок участі у їх вихованні та матеріальному утриманні. Питання поділу спільного сумісного майна подружжя також врегульовані шляхом укладення відповідного договору, у зв`язку з чим спори майнового характеру між сторонами відсутні. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, через різні характери, життєві прагнення та погляди на подружнє життя, сторони не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Беручи до уваги спільну заяву сторін, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, відтак, суд дійшов висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved