Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ТОВ «Коллект центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що 14.01.2019року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №13151, відповідно до якого Товариством було надано відповідачу грошові кошти на загальну суму 7 500,00 грн., а відповідач, в свою чергу, зобов`язувався повернути кредит у термін, визначений договором. 09.01.2020року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №09-01/2020, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». 29.11.2022року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» було укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №29-11/2022. Згідно з реєстром боржників до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №29-11/2022від 29.11.2022 року, ТОВ «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 22 770,18грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка становить суму в розмірі 22 770,18грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 7 110,01грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 10 713,64грн.; заборгованість за пенею та/або штрафами 3 150,00грн.; інфляційні збитки 1 342,47грн.; 3% річних - 454,06грн., а також судові витрати в розмірі 15 422,40 грн., які складаються зі сплати судового збору2 422,40грн. та витрат на правову допомогу13 000,00 грн. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.12.2025 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, своїм правом на подання відзиву до суду не скористався, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду від нього не надходили. Конверт, який був направлений за останньою адресою його місця проживання та перебування, повернувся до суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання». Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України,у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка згідно з частиною першоюстатті 9 Конституції Україниє частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановленіЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Як встановлено судом, 14.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №13151, відповідно до якого Товариством було надано відповідачу грошові кошти на загальну суму 7 500,00 грн., а відповідач, в свою чергу, зобов`язувався повернути кредит у термін, визначений договором. Згідно з вимогами ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач не виконав свого обов`язку за кредитним договором, у зв`язку з чим, згідно розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість в сумі 22 770,18грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 7 110,01грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 10 713,64грн.; заборгованість за пенею та/або штрафами 3 150,00грн.; інфляційні збитки 1 342,47грн.; 3% річних - 454,06грн. Як вбачається з матеріалів справи, 09.01.2020року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №09-01/2020, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». 29.11.2022 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» було укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №29-11/2022. Згідно з реєстром боржників до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №29-11/2022від 29.11.2022 року, ТОВ «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Відповідно до ст.1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно до вимог ст.81 ЦПК України, позивачем надані докази, які підтверджують порушення умов договору і відповідачем вони не спростовані. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови договору, добровільно заборгованість не сплатив, а тому суд вважає, що суму боргу в розмірі 22 770,18 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 7 110,01 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 10 713,64 грн.; заборгованість за пенею та/або штрафами 3 150,00 грн.; інфляційні збитки 1 342,47 грн.; 3% річних - 454,06 грн., слід стягнути з відповідача в примусовому порядку на користь позивача, тим самим задовольнивши позов в цій частині повністю. Щодо заявленої вимоги про стягнення судових витрат, суддя вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «Коллект Центр» та ФОП [PERSON] ; заявку на надання юридичної допомоги №27 від 01.10.2025 року та витяг з акту про надання юридичної допомоги, згідно з якими ФОП [PERSON] надало правову допомогу ТОВ «Коллект Центр» щодо стягнення заборгованості з [PERSON] . Таким чином, витрати за надану професійну правничу допомогу, які поніс позивач, є реальними, доведеними, тобто, такими, що підтверджені належними доказами, а тому підлягають розподілу відповідно до вимогст.141 ЦПК України, та стягненню з відповідача на користь позивача, у заявленому розмірі 13 000,00 грн. Окрім цього, враховуючи ту обставину, що стороною позивача було при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн., то, з урахуванням вимог закону, вищевказана сума боргу підлягає також стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved