Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

У листопаді 2025 року ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ», інтереси якого представляє адвокат Ушакевич М.П., звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 36 065,53 грн. В обгрунтування позову зазначено, що 26 березня 2016 року між ПАТ "Ідея банк" і відповідачем було укладено договір кредиту №Р99.036.74089 за яким банк надав позичальнику кредит в сумі 14900 грн., включаючи витрати на страховий платіж. Позичальник сплачує за користування кредитом 22,00% річних від залишкової суми кредиту. Строк кредиту до 26 березня 2020 року. 03 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №12/90 відповідно до якого ПАТ "Ідея Банк"відступило на користь ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за кредними договорами, у тому числі за договором №Р99.036.74089 від 26 березня 2016 року боржником за яким є [PERSON] . Зазначає, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом відповідно до розрахунку заборгованості становить 36065,35 грн. з яких заборгованість з основним боргом - 13520, 34 грн., заборгованість за відсотками - 11748,26 грн., заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту - 10 796,93 грн. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь зазначену заборгованість за договором, понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. Відповідач [PERSON] не подала відзиву на позов. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання представник позивача адвокат Ушакевич М.П. не з`явилася, просила справу розглядати за її відсутності, про що зазначила у позовній заяві. Відповідач [PERSON] повторно не з`явилася в судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому процесуальним законом порядку. Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.223,280 ЦПК України. У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 23 березня 2016 року між АТ «Ідея Банк» і [PERSON] було укладено кредитний договір №Р99.036.74089. Сума кредиту 14900, процентна ставка - 22% річних - змінювана, строк кредиту - 48 місяців (п.1.1-1.4 кредитного договору). Перерахування коштів підтверджується ордером-розпорядженням №1 про видачу кредиту, випискою за кредитом, сформованою первісним кредитором. 03 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» іТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №12/90, відповідно до якого ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за договором №Р99.036.74089 від 26 березня 2016 року боржником за яким є [PERSON] . Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість [PERSON] за договором №Р99.036.74089 від 26 березня 2016 року на 03 грудня 2020 року становить 36 065,53 грн. з яких 13520,34 - заборгованість за основним боргом, 11748,26 - заборгованість за нараховани і несплаченими відсотками, 10796,93 - заборгованість за нарахованими і несплаченими комісіями. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з врахуванням сплаченої суми тіла кредиту 1379,66 суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь позивача 13520,34 грн. заборгованості за основним боргом. Щодо стягнення заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами 1-3 ст. 10561 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з частиною 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини 4 статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Позивачем зазначено суму заборгованості за відсотками 11748,26 грн. в межах строку кредиту. З виписки по рахунку вбачається, що відповідачем сплачено 12 296,00 грн. з яких 1379,66 грн. зараховано на погашення тіла кредиту, 4,79 грн. зараховано на погашення пені. Таким чином позивачем сплачено 10911,55 грн. відсотків. За таких обставин до стягнення підлягає 836,71 грн. заборгованості по відсотках (11 748,26- 10911,55). Щодо заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» (далі Закон) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом передбачено право фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року (справа № 202/5330/19) у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлено щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 1.11 укладеного між сторонами договору позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Таким чином, п.1.11 договору не містять переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту. Оскільки надання інформації по рахункам позичальника споживач має право отримувати безоплатно згідно з ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», а банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то за таких обставин умова кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемною відповідно до ч. 1 ст. 11 цього Закону. Крім того, зазначені правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2022 року (справа № 755/11636/21) та від 16 листопада 2022 року (справа № 755/9486/21). Враховуючи, що позивачем не подано доказів у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України, які б підтверджували, які саме послуги надаються відповідачеві за які необхідно здійснювати сплату комісії в сумі 10 796,93 грн позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із платіжного доручення вбачається, що позивачем оплачено судовий збір в розмірі 3 028,00 грн, який підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеній частині позовних вимог на суму 1205,45 грн. (позов задоволено на 39,81%,;3028х39,81:100) Витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. аналогічно підлягають стягненню пропорціно задоволеній частині позовних вимог на суму 2786,7 грн. (7000,00 х39,81:100).

Outcome: partial