Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просили стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 41 099,86 грн, судовий збір в сумі 2422,40 грн, та витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 27 березня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачем [PERSON] укладено електронний договір №1520024, про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кошти у розмірі 4 000,00 грн, строком на 359 днів, із процентною ставкою 2,50 % в день. ТОВ «Слон Кредит» належним чином виконано зобов`язання за вказаним договором та надано в користування відповідача зазначену суму кредиту. Однак, в зв`язку з тим, що відповідачем неналежним чином були виконані умови договору, у відповідача перед товариством утворилася заборгованість, яка із врахуванням здійснених платежів, становить суму в розмірі 41 099,86 грн., з яких: 3999,98 грн сума кредиту, 35099,88 грн. нараховані проценти, 2 000,00 грн. штрафні санкції. 27.06.2025 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» було укладено договір факторингу №27062025, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги по вказаному кредитному договору. Після укладення договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, [PERSON] не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» ані на рахунки первісного кредитора, в результаті чого йому було нараховано проценти ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» в розмірі 35099,88 грн. Посилаючись на викладене, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути вказані суми із відповідача на користь позивача в примусовому порядку. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26.11.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позові просив справу розглядати у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Заяв про поважність неявки в судове засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надав. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, 27 березня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачем [PERSON] укладено електронний договір №1520024, про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кошти у розмірі 4 000,00 грн, строком на 359 днів, із процентною ставкою 2,50 % в день. ТОВ «Слон Кредит» належним чином виконано зобов`язання за вказаним договором та надано в користування відповідача зазначену суму кредиту. ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 4 000,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). 27 червня 2025 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» було укладено договір факторингу №27062025, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги по вказаному кредитному договору. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 27 червня 2025 року до Договору факторингу №27062025 від 27 червня 2025 року, ТОВ «Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" набуло право вимоги до відповідача в розмірі 41 099,86 грн., в тому числі заборгованість з тіла кредиту 3999,98 грн, заборгованість за відсотками 35 099,88 грн, штрафні санкції 2000 грн. Відповідно до Розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за договором №1520024 про надання споживчого кредиту від 27.03.2024 відповідачу [PERSON] нараховано відсотки в розмірі 35 099,88 грн. Суд не погоджується з розміром заборгованості за процентами з огляду на таке. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t х 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Відповідно до положення п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», положення ч.5 ст.8 вказаного Закону щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки, вводиться в дію поетапно, а саме протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" №3498-ІХ від 22.11.2023р. (далі Закон №3498). Так протягом перших 120 днів установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5 %, протягом наступних 120 днів - 1,5 %. День набрання чинності Закону №3498 є 24.12.2023р. Таким чином починаючи з 24.12.2023 р. денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024р. не більше 1,5%, з 20.08.2024р. не більше 1%. Як вбачається з позовної заяви та доданого до неї розрахунку заборгованості, позивач розрахував заборгованість по процентам за користування кредитом з 27.03.2024 по 22.03.2025 за денною ставкою 2,5% у розмірі 100 грн. на день. Проте, такий розрахунок суперечить вказаним вище нормам закону. Позивач повинен був проводити розрахунок з 27.03.2024 по 21.04.2024 за денною ставкою 2,5% у розмірі 100 грн. на день, з 22.04.2024 по 19.08.2024 за денною ставкою 1,5% у розмірі 60 грн. на день, з 20.08.2024 по 22.03.2025 за денною ставкою 1% у розмірі 40 грн. на день Таким чином заборгованість по процентам за користування кредитом складає: з 27.03.2024 по 21.04.2024 2600 грн. (100*26 днів), з 22.04.2024 по 19.08.2024р. 7200 грн. (60*120 дні), з 20.08.2024 по 22.03.2025 8560 грн. (40*214 дні). Тобто відповідач повинен був сплатити проценти в розмірі 18360 грн. за весь час користування кредитом. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] у період з 27.03.2024 по 27.06.2025 здійснив оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 4,02 грн., які були спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,02 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 4,00 грн., загальний розмір заборгованості становить 22355,98 грн, яка складається з: 3999,98 грн. сума кредиту, 18356 грн. сума процентів за користування кредитом. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно достатті 509 ЦК Українизобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК Українизобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Щодо стягнення неустойки у розмірі 2000,00 грн суд зазначає наступне. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, у стягненні неустойки в розмірі 2000,00 грн. слід відмовити. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені договором не виконав, суд знаходить позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1317,80 грн. (2422,40*54,4%/100). Щодо стягнення з відповідача судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу суд виходить з такого. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 3-5 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В матеріалах справи наявна копія договору №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року, укладений позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» в особі директора Сівека С.С. з адвокатом Столітнім М.М., про надання юридичних послуг. Відповідно до заявки №12227 від 21.10.2025 вартість роботи адвоката Столітнього М.М. становить 10 000 грн. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Відповідно до положень ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи,

Outcome: partial