Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Городоцької міської ради Львівського району Львівської області про визнання права на земельну частку (пай) розміром 1,11 ум.кад.га, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно в т.ч. на земельну частку (пай) розміром 1,11 ум.кад.га, що належало спадкодавцю на підставі Сертифікату серії ЛВ № 137707 від 12.03.1997. В порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, її мати [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] та звернулась до нотаріуса для її оформлення. Взамін вищеозначеного сертифікату 04.10.2010 на ім`я [PERSON] видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЛВ № 0096352. [INFO] [PERSON] померла. За життя 17.03.1997 спадкодавець склала заповіт за яким все своє майно і все те, що належатиме їй на день смерті та земельний пай заповіла дочці [PERSON] . Позивачка фактично прийняла спадщину після смерті матері, між тим, коли звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини, у видачі свідоцтва їй було відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ виданий після смерті спадкодавця [PERSON] .. Вказане змушує її звертатись до суду із позовом про визнання за нею права на вказану земельну частку (пай), в порядку спадкування за законом. Ухвалою судді від 09.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Позивачка в підготовче засідання не з`явилась, 26.01.2026 її представник адвокат Хижак М.А. подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує. Представники відповідача в підготовче засідання не з`явився, 01.10.2025 міський голова подав письмові пояснення, за змістом яких позовні вимоги по суті визнав, просив про розгляд справи за відсутності їх представника. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд, з урахуванням вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст.ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно норм гл.84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, батьки, той з подружжя хто його пережив. Заповідач може призначити спадкоємцем свого майна будь-яку особу, незалежно від того чи перебуває він із вказаною особою в родинних відносинах. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Оскільки згідно з ч. 5 ст. 1273 ЦК України відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Часткова відмова від прийняття спадщини не допускається. На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. За вимогами ст.ст.373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо. Підставою виникнення права власності (або права) на землю є юридичний факт, з яким закон пов`язує виникнення такого права. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 720/95 паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Згідно п. 2 вищевказаного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року №666/94«Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва». Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифікату на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. 720/95 та відповідні норми ЦК УРСРП. Пункт 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 № 7 передбачає, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 N 720/95 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Судом встановлено та підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , що [INFO] помер [PERSON] (а.с.13). [PERSON] на підставі Сертифікату серії ЛВ № 0096352 від 04.10.2010, виданого взамін Сертифікату серії ЛВ № 137707 від 12.03.1997 належало право на земельну частку (пай) розміром 1,11 ум.кад.га, у землі, яка перебуває у колективній власності СТзОВ «Добряни» (а.с.15). [PERSON] , в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] та звернулась до нотаріуса для її оформлення, про що заведено спадкову справу № 189/2006. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] . 17.03.1997 [PERSON] склала заповіт за яким все своє майно і все те, що належатиме їй на день смерті та земельний пай заповіла дочці [PERSON] (а.с.12). Позивачка фактично прийняла спадщину після смерті спадкодавця, звернулась до нотаріуса для її оформлення, між тим, у видачі свідоцтва їй було відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ виданий після смерті спадкодавця [PERSON] . Оскільки [PERSON] при житті належало право на земельну частку (пай) розміром 1,11 ум.кад.га, після його смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON] , позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] і фактично прийняла спадщину після її смерті, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно не встановлено, суд доходить висновку, що є підстави до визнання за нею права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved