Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даним позовом, який мотивує тим, що між ним та відповідачем 30 жовтня 2010 року був укладений шлюб. Від даного шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне життя почало погіршуватися через відсутність взаємопорозуміння, шлюбні стосунки фактично припинені, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, на переконання позивача, реєстрація шлюбу носить лише формальний характер. Тому, просить суд шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвати. Позивач у судове засідання не з`явився та його представник адвокат Овсепян К.А. просила позовні вимоги задовольнити та розірвати шлюб. Відповідач у судовому засіданні не заперечила проти розірвання шлюбу, але тільки після фіксації обов`язку по утриманню дітей. Наголосила, що її чоловік окрім офіційної заробітної плати має значний дохід. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 30.10.2010 року, який зареєстрували у виконавчому комітеті Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис №95 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 30.10.2010. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області від 19.01.2011, [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 24.05.2022, [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 15.12.2023, [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що подружжя не підтримує шлюбно-сімейних відносин, їх шлюб існує формально, примирення між сторонами не можливе, проживають окремо, спору про поділ майна та місця проживання дітей не має. Судом також встановлено, що відповідач у судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу, проте зазначила про необхідність попереднього вирішення питання щодо утримання дітей. Оцінюючи наведені доводи, суд виходить із того, що відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і не вправі виходити за їх межі. Предметом розгляду у даній справі є розірвання шлюбу, тоді як питання про стягнення аліментів чи визначення способу участі батьків в утриманні дітей позовними вимогами не охоплюється, із зустрічним позовом про стягнення аліментів відповідач не зверталася. Нереалізація відповідачем такого права не є підставою для відмови у задоволенні позову про розірвання шлюбу або для відкладення вирішення питання щодо розірвання шлюбу. При цьому, відповідач не позбавлена права звернутися до суду із самостійним позовом про стягнення аліментів на утримання дітей у порядку, передбаченому законом. За таких обставин, доводи відповідача про необхідність вирішення питання щодо утримання дітей як умови розірвання шлюбу суд вважає необґрунтованими та такими, що не впливають на вирішення спору по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З`ясувавши фактичні обставини справи, дійсні причини позову, суд у відповідності до ст. 112 Сімейного Кодексу України вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому згідно вимог ч. 3 ст. 105 СК України даний шлюб слід розірвати. Частиною 2 статті 114 СК України визначено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання заяви про розірвання шлюбу у розмірі 1 331,2 грн.

Outcome: approved