Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований виконавчим комітетом Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області 05.08.2012 року, актовий запис №4. У шлюбі у них народилися діти: [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області 15 листопада 2013 року та [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Таращанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 09 жовтня 2018 року. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки мають різні погляди на життя та сімейні цінності, внаслідок чого постійно виникають сварки. Відповідач постійно проявляє агресію, внаслідок чого втратилося відчуття любові. Тривалий час шлюбні відносини припинені, а шлюб існує лише формально. У відповідності до ст. 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву. Процесуальній дії у справі 29.12.2025 судом, з відділу реєстрації місця проживання управління «ЦНАП» виконкому Таращанської міської ради, на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача. Ухвалою суду від 30.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі в судовому засіданні з викликом сторін. У судове засідання позивачка не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно. У позовній заяві прохала позовні вимоги задовольнити та провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки до суду не повідомив. 28.01.2026 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, часу на примирення не потребує. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши позовну заяву, перевіривши викладені у ній обставини, дослідивши надані докази, суд встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 05.08.2012 року шлюб зареєстрований Виконавчим комітетом Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис № 4.(а.с.7,10). Від даного шлюбу мають 2 малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . (а.с. 8-9) Причиною розірвання шлюбу є те що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки мають різні погляди на життя та сімейні цінності, внаслідок чого постійно виникають сварки. Відповідач постійно проявляє агресію, внаслідок чого втратилося відчуття любові. Тривалий час шлюбні відносини припинені, а шлюб існує лише формально. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статей 105, 110, 112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене,

Outcome: approved