Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача три відсотки річних в розмірі 6 965 грн. 00 коп., інфляційні втрати в розмірі 36259 грн. 21 коп. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06 вересня 2021 року Києво-Святошинським районним судом Київської області задоволено позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 74237 грн. 49 коп. страхового відшкодування, 700 грн. витрат за послуги аварійного комісара та 2102 грн. судового збору, а загалом: 77 039 грн. 49 коп. Рішення суду набрало чинності 27 січня 2022 року. Позивач звернувся до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про відкриття виконавчого провадження, однак 08.10.2024 року виконавчий лист було повернуто на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». На сьогоднішній день, рішення суду по справі № 369/202/21 від 06.09.2021 досі не виконане. Позивач заявляє стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня після набрання рішення чинності, тобто з 28.01.2022 по 01.02. 2025 року, розмір інфляційних втрат за вказані періоди складає 36259 грн. 21 коп., три відсотки річних за той же період складає 6965 грн. 00 коп. Таким чином, позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.05.2025 відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не надав. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що заочним рішенням Києво-Святошинським районним судом Київської області від 06 вересня 2021 року по справі № 369/202/21 (пр. № 2/369/2450/21) розглянуто справу за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення грошових коштів в порядку регресу та прийнято рішення, яким задоволено позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] . Стягнуто з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 74237 грн. 49 коп., 700 грн. витрати за послуги аварійного комісара та 2102 грн. судовий збір, а загалом: 77 039 грн. 49 коп. Відповідно до копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу № 72720578 від 08.10.2024 убачається, що державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бесараб А.М. повернуто виконавчий лист № 369/202/21, виданий 24.11.2022 року, про стягнення з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України заборгованості у сумі 77039 грн. 49 коп. на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Матеріали цивільної справи не містять доказів сплати відповідачем зазначеної заборгованості, а також доказів закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з виконанням рішення суду від 06 вересня 2021 року. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач має заборгованість перед позивачем, сума основного боргу складає 77039 грн. 49 коп. За період з 28.01.2022 по 01.02. 2025 року позивачем нараховані інфляційні втрати в розмірі 36259 грн. 21 коп. та 3 % річних в розмірі 6965 грн. 00 коп. Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд вважає, що за період з 28.01.2022 по 01.02. 2025 року від простроченої суми боргу в розмірі 77039 грн. 49 коп. три відсотки річних складають 6 965 грн. 00 коп. (77039,49 х 3% х 1100 : 365 : 100 = 6 965 грн. 21 коп.) Інфляційні втрати згідно розрахунку складають 36 259 грн. 21 коп. (77039,49 грн. х 101.6% х 104.5% х 103.1% х 102.7% х 103.1% х 100.7% х 101.1% х 101.9% х 102.5% х 100.7% х 100.7% х 100.8% х 100.7% х 101.5% х 100.2% х 100.5% х 100.8% х 99.4% х 98.6% х 100.5% х 100.8% х 100.5% х 100.7% х 100.4% х 100.3% х 100.5% х 100.2% х 100,6% х 102,2% х 100,0% х 100,6% х 101,5% х 101,8% х 101.9% х 101.4% = 36 259 грн. 21 коп.). Суд вважає, що саме цей розрахунок відповідає вимогам закону. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникає з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Крім того, відповідно до ч. 2 ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є також завдання майнової (матеріальної) шкоди. У ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його невиконання (договір чи делікт). Отже, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18). Разом з тим, за змістом статей 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Так, приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачають договір або спеціальний закон, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц, від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц. Оскільки невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язанням як спосіб захисту грошового інтересу і полягає у відшкодуванні грошових втрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляції та отримані компенсації за неналежне виконання зобов`язань (пост. ВП ВС від 19.06.2019 №703/2718/16, від 19.06.2019 №646/14523/15). Отже суд, враховуючи суть правовідносин сторін і їх правове регулювання, приходить до висновку, що позивач Моторно (транспортне)страхового бюро України має право на стягнення з [PERSON] відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 28.01.2022 по 01.02. 2025 року інфляційних втрат в розмірі 36259 грн. 21 коп. та три відсотки річних у розмірі 6965 грн. 00 коп. На підставі викладеного, досліджених судом доказів суд дійшов висновку про доведеність позивачем заявлених позовних вимог до [PERSON] про стягнення суми інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми заборгованості, тому пред`явлений позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved