Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Представник ТОВ «ФК ЄАПБ» звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 03.02.2022 року між ТзОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 266473, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти, які зобов`язалась повернути та сплатити відсотки за користування ними. 29.02.2024 року між ТзОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 29022024, у відповідності до умов якого до позивача, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за кредитним договором № 266473 від 03.02.2022 року, розмір заборгованості позичальника за яким становить 10642 грн. 50 коп. з яких: 5000 грн. основного боргу, 5642 грн. 50 коп. відсотків. Крім того, 24.12.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 74543121, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти, які зобов`язалась повернути та сплатити відсотки за користування ними. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого до позивача, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за договором позики № 74543121 від 24.12.2021 року, розмір заборгованості позичальника за яким становить 22602 46 грн. з яких: 12447 грн. - основного боргу, 10155,46 грн. відсотки. Разом з тим, 21.11.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 100878608, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти, які зобов`язалась повернути та сплатити відсотки за користування ними. 16.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 16072024, у відповідності до умов якого до позивача, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за кредитним договором № 100878608 від 21.11.2021 року, розмір заборгованості позичальника за яким становить 3025 грн. з яких: 3025 грн. основного боргу. Всупереч умовам кредитних договорів та договору позики відповідач свої зобов`язання не виконує. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до [PERSON] , остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. З врахуванням наведеного просить суд стягнути з [PERSON] , на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості: - за кредитним договором № 266473 від 03.02.2022 року, в розмірі 10642 грн. 50 коп. з яких: 5000 грн. основного боргу, 5642 грн. 50 коп. відсотків; - за договором позики № 74543121 від 24.12.2021 року, в розмірі 22602 46 грн. з яких: 12447 грн. - основного боргу, 10155,46 грн. відсотки; - за кредитним договором № 100878608 від 21.11.2021 року, в розмірі 3025 грн. з яких: 3025 грн. основного боргу. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 07.10.2025 року відкрито провадження у даній справі у порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК ЄАПБ» не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просить проводити розгляд справи без його участі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала частково, в частині тіла кредитів, у частині нарахованих відсотків просила відмовити. Крім того, оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 03.02.2022 року між ТзОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 266473, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти, які зобов`язалась повернути та сплатити відсотки за користування ними. 29.02.2024 року між ТзОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 29022024, у відповідності до умов якого до позивача, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за кредитним договором № 266473 від 03.02.2022 року, розмір заборгованості позичальника за яким становить 10642 грн. 50 коп. з яких: 5000 грн. основного боргу, 5642 грн. 50 коп. відсотків. Крім того, 24.12.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 74543121, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти, які зобов`язалась повернути та сплатити відсотки за користування ними. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого до позивача, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за договором позики № 74543121 від 24.12.2021 року, розмір заборгованості позичальника за яким становить 22602 46 грн. з яких: 12447 грн. - основного боргу, 10155,46 грн. відсотки. Крім того, 21.11.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 100878608, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти, які зобов`язалась повернути та сплатити відсотки за користування ними. 16.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 16072024, у відповідності до умов якого до позивача, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за кредитним договором № 100878608 від 21.11.2021 року, розмір заборгованості позичальника за яким становить 3025 грн. з яких: 3025 грн. основного боргу. Згідно з умовами кредитних договорів та договору позики Позичальник зобов`язується повернути Кредит (позику), сплатити проценти за користування Кредитом (позикою) та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати надані йому Кредити (позики) в строки, передбачені договорами. Згідно із ч. 2. ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Всупереч умовам договорів, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема ст. 628 ЦК України визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається із норм ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що умови договорів позики, кредитних договорів в частині своєчасності сплати боргу відповідачем не виконано. Таким чином доведено факт невиконання вимог закону, з боку відповідача, яке тягне можливість примусового стягнення простроченої суми за вищевказаними кредитними договорами. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути в користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 3028 грн, а тому у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3028 грн. На підставі ст. ст. 509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved