Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулося до Деснянського районного суду міста Чернігова із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором № 2134264 від 14 липня 2021 року у розмірі 16 400 гривень та понесених судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 липня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2134264 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов кредитного договору відповідачу надано кредит в сумі 5 000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, які остання зобов`язалася повернути, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надавався строком на 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,90% на день. Проте відповідач належним чином не виконувала своє зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 16 400 гривень, яка складається із: заборгованості за сумою кредиту 5000 гривень, заборгованості по відсотках 11 400 гривень. У подальшому 08 лютого 2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (нині ТОВ «СВЕА ФІНАНС») укладено договір факторингу №1-08022022, за умовами якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передало право вимоги за договором споживчого кредиту № 2134264 від 14 липня 2021 року, де боржником є [PERSON] .. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 12 листопада 2025 року справу передано Новозаводському районному суду міста Чернігова за територіальною юрисдикцією. Ухвалою судді від 09 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач не скористалася своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляла, що в силу вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі статей 280, 281 ЦПК України судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 14 липня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено Договір № 2134264 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с. 10-16). Відповідно до п. 1.2 вказаного Договору сума кредиту складає 5 000 гривень. Строк кредиту 30 днів (п. 1.3 Договору). Згідно з п. 1.4 Договору вбачається, що тип процентної ставки фіксований. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: п. 1.4.1 - стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в пункті 1.3 цього Договору. Відповідно до п. 2.1 Договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту. Згідно з п. 4.2.2 Договору клієнт, підписуючи Договір, дає згоду на його автопролонгацію, - продовження дії Договору та строку користування кредитом з закінченням строку кредиту або продовження строку кредиту (п. 1.3, п. 4.1.5 Договору) ще на 15 календарних днів. За положеннями п. 4.2.3 сторони погодили, що за користування кредитом в період автопролонгації нарахування процентів здійснюється в порядку, визначеному розділом 3 Договору. за стандартною процентною ставкою у відповідності до п.1.5.1 Договору. Відповідно до п. 4.2.5 Договору загальна кількість автопролонгацій за цим Договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період, визначений в п.1.3 Договору). Пунктом 10.9. Договору передбачено, що клієнт, підписуючи цей договір, підтверджує, що перед його укладенням йому в чіткій та зрозумілій формі була надана інформація, він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором P716. Позивачем надано Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про основні умови кредитування, що узгоджуються з договором (а.с. 17-18). Згідно інформації від надавача платіжних послуг ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 25803-0403 від 04 березня 2024 року на підставі договору про організацію переказу грошових коштів № ФК-П-19/03-01 від 12 березня 2019 року, 14 липня 2021 року о 12 годині 34 хвилини було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на суму 5000 гривень, призначення платежу зарахування на картку [NUMBER] (а.с. 29). З огляду на зазначене, суд вважає доведеним факт отримання відповідачкою коштів у розмірі 5 000 гривень, тобто ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання виконало та надало [PERSON] кредит в сумі 5 000 гривень. Відповідно до розрахунку заборгованості, проведеного первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за Договором № 2134264 від 14 липня 2021 року заборгованість [PERSON] складає 16 400 гривень, з яких: 5000 гривень тіло кредиту, 11 400 гривень проценти (а.с. 26-28). 08 лютого 2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» укладений договір факторингу № 1-08022022, на підставі якого клієнт відступає (передає) факторові права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору (а.с. 30-31). [PERSON] значиться за № 5004 у реєстрі боржників № 1 до договору факторингу № 1-08022022 від 08 лютого 2022 року, загальна сума заборгованості 16 400 гривень (а.с. 33-35). За рішенням Єдиного учасника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» № 1 від 25 березня 2024 року змінена назва Товариства на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» (а.с. 36). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частин 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Порядок укладення електронного договору передбачено у ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Статтею 12 цього Закону визначено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. За змістом статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до статей 1048-1052, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Із змісту статті 1054 ЦК України вбачається, що за кредитним договором, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає, що передбачено ст. 1077 ЦК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі i на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, про що свідчить норма ст. 514 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Жодних даних, які свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за вказаним вище кредитним договором у добровільному порядку, відповідачем за час розгляду справи в суді не надано. Суд дійшов до висновку, що оскільки [PERSON] порушила зобов`язання щодо повернення кредиту, на підставі статей 525-527, 530, 611, 629, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. V. Розподіл судових витрат Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved