Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Фактичні обставини справи. ТзОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСТКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» через представника 26 листопада 2025 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтований тим, що 31 січня 2025 між ТзОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] укладений кредитний договір №68688-01/2025 за умовами якого позичальнику були надані кредитні кошти, які він не повернув. Право вимоги за цим договором перейшло від ТзОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» до ТзОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу №27052025 від 27.05.2025. Заборгованість відповідача за кредитним договором №68688-01/2025 від 31.01.2025 становить 26530 грн., з них: 10000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 10530 грн. - заборгованість за відсотками, 5000 грн заборгованість за штрафом, 1000 грн комісія за видачу кредиту. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість та понесені судові витрати по справі. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 27 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У позовній заяві Позивач подав клопотання (включив його в текст позовної заяви) про розгляд справи за відсутності його представника. Не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справ наявні відповідні докази, зокрема рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд здійснив заочний розгляд справи та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 31.01.2025 року ТзОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] уклали договір про надання фінансового кредиту №68688-01/2025 (а.с.6-11). Відповідно до умов договору кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит в розмірі 10000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором, строк кредитування - 120 днів, дата надання кредиту - 31.01.2025, дата погашення кредиту - 30.05.2025; процентна ставка - 0,90 % в день на залишок заборгованості, 1000 грн одноразова комісія за видачу кредиту. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до договору; кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] хх-хххх-0671, протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Договір підписано електронним підписом Y671. ТзОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, 01 лютого 2025 надало (перерахувало) [PERSON] на карту № [NUMBER] хх-хххх-0671 грошові кошти в сумі 10000 грн. (довідка ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» №3426-250806142458 від 06.08.2025 року. Відповідно до розрахунку заборгованості проведеного ТзОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» заборгованість [PERSON] становить 26530 грн та складається з 10000 грн заборгованості за кредитом, 10530 грн заборгованості за відсотками, 5000 грн заборгованості за штрафом, 1000 грн комісії за видачу кредиту (а.с.24-26). 27 травня 2025 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТзОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (клієнт) уклали договір факторингу №27052025 (а.с.16-20), на підставі якого до фактора перейшло право вимоги за договором про надання фінансового кредиту №68688-01/2025 від 31.01.2025 року до [PERSON] в розмірі 26530,00 грн (акт прийому-передачі реєстру боржників від 27.05.2025, (а.с.21), витяг з реєстру боржників від 27.05.2025, а.с.23). Застосоване судом законодавство та висновки суду Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. За змістом ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Закон України «Про електронну комерцію» - визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Частиною третьою статті 11 Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України). Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч.1 ст.512 ЦК України). Відповідно до абз.1 ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків. Досліджений судом договір факторингу відповідачем не оспорювався та не був визнаний судом не дійсним, а тому у відповідності до вимог ст.204 ЦК України цей правочин є правомірним. ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є новим кредитором за кредитним договором №68688-01/2025 від 31.01.2025 року на підставі укладеного між ним та ТзОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» договору факторингу №27052025. Відтак, у нього виникло право вимоги до відповідача. Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що ТзОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] уклали в електронному вигляді кредитний договір №68688-01/2025 від 31.01.2025 року, який за правовою природою є кредитним договором. На підставі цього договору відповідач отримав кредитні кошти в сумі 10000 грн., взяв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користуванням ним. Кредитні кошти були зараховані на картковий рахунок відповідача, який він зазначав самостійно в системі під час оформлення заявки. Відповідачем також підписаний паспорт споживчого кредиту, який надається позичальнику до укладення кредитного договору, метою є повідомлення позичальника про умови надання кредиту у відповідній установі, у разі непогодження позичальника із викладеними у ньому умовами, останній має право відмовитися від отримання відповідної фінансової послуги. В той же час, як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином ознайомлений та погодився із умовами надання кредиту, на підставі чого 31.01.2025 між сторонами укладено кредитний договір, в якому відображені умови надання кредиту, визначені у паспорті споживчого кредиту, [PERSON] з відповідним договором погодивсь про що свідчить електронний підпис останнього. Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із позивачем, якщо вважав встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливими, натомість відповідач погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписавши кредитний договір, [PERSON] засвідчив, що погодився на отримання кредитних коштів саме на умовах, що визначені договором. ТзОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши йому, визначені договором кредитні кошти, натомість відповідач [PERSON] взяті на себе за договором зобов`язання не виконав, оскільки не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору та проценти за користування кредитом, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання. За розрахунком первісного кредитора заборгованість відповідача за кредитним договором №68688-01/2025 від 31.01.2025 року становить 26530,00 грн та складається з 10000 грн заборгованості за кредитом, 10530,00 грн заборгованості за відсотками, 5000,00 грн заборгованості за штрафом, 1000 грн комісії за видачу кредиту. Розмір заборгованості за процентами та комісіями, які відображені й у графіку платежів, є обґрунтованим, оскільки підтверджується матеріалами справи та водночас не спростований відповідачем, а тому позовні вимоги про стягнення тіла кредиту, процентів за користування кредитом та комісій підлягають до задоволення. Водночас позивач заявив вимогу про стягнення 5000 грн штрафу. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України введений воєнний стан. В подальшому він неодноразово продовжувався та діяв як на час укладення кредитного договору, так і на час розгляду цієї справи. Враховуючи дату укладення договору, штраф нарахований позивачем в період дії воєнного стану. Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки штраф нарахований у період дії в Україні воєнного стану, то відповідач на підставі п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України звільняється від обов`язку сплати на користь позивача, як кредитодавця, неустойки. Отже, в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу слід відмовити, а тому з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 21530,00 грн. Таким чином, суд всебічно, повно, об`єктивно розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов є таким що підлягає до часткового задоволення. Розподіл між сторонами судових витрат Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено частково (81,15%), тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2457,22 грн. На підставі ст.ст.509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial