Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

У липні 2025 до суду надійшла вищезазначена позовна заява, у якій позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 15499,19 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 7200,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 31.08.2017 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено договір № 26250008083504 про встановлення кредитного ліміту. Свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією відповідач виконав не у повному обсязі, внаслідок чого у нього сформувалась заборгованість перед Банком в загальному розмірі 15499,19 грн, що складається з: залишку простроченого кредиту в сумі 7145,81 грн, залишку прострочених відсотків в сумі 6390,97 грн, залишку прострочених комісій в сумі 1962,41 грн. 11.04.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» був укладений договір факторингу № 11/04/24, згідно умов якого відступлено на користь позивача право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. Згідно розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором № 26250008083504 від 31.08.2017, станом на 10.04.2024 заборгованість відповідача становить 15499,19 грн, що складається з: залишку простроченого кредиту в сумі 7145,81 грн, залишку прострочених відсотків в сумі 6390,97 грн, залишку прострочених комісій в сумі 1962,41 грн. Всі нарахування відбувались до дати отримання ТОВ «Санфорд Капітал» права грошової вимоги. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 01.10.2025 відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Представник позивача Маслюженко М.П. у судове засідання не з`явився, письмово просив розглядати справу без його участі, позов підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, проте до суду не прибув, відзив на позов не надав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. При цьому, представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 02.02.2026 було вирішено питання про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам вцілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 31 серпня 2017 року [PERSON] підписав заяву-згоду № 26250008083504 на укладання Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб, якою акцептував публічну пропозицію на укладення Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб в АТ «Банк Кредит Дніпро» зі змінами та доповненнями (УДБО), яка розміщена на веб-сайті банку, і беззастережно приєднався до умов УДБО та в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при акцептуванні УДБО, так і послуг, що можуть бути надані клієнту в процесі обслуговування (з урахуванням усіх змін та доповнень), і погодився з тим, що він може обирати будь-які послуги, передбачені УДБО, у тому числі через дистанційні канали обслуговування. 31 серпня 2017 року між [PERSON] і АТ «Банк Кредит Дніпро» укладено кредитний договір №26250008083504, відповідно до умов якого [PERSON] шляхом зарахування на поточний рахунок в АТ «Банк Кредит Дніпро» отримав кредит у сумі 4900 грн строком кредитування 12 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом 48% річних, щомісячна комісія-2% від суми кредиту. Як вбачається з роздруківки з веб-сайту АТ «Банк Кредит Дніпро» з 01 березня 2022 року банк запровадив кредитні канікули: для кредитів готівкою до 24 червня 2022 року, за іншими кредитними продуктами, для яких застосовані кредитні канікули до 30 червня 2022 року, які можуть бути продовжені за рішенням банку. Матеріалами справи підтверджено, що 11 квітня 2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» і ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу №11/04/24, відповідно до умов якого АТ «Банк Кредит Дніпро» відступило за плату, а ТОВ «Санфорд Капітал» набувало права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №11/04/24 від 11 квітня 2024 року ТОВ «Санфорд Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 26250008083504 в сумі 15499,19 грн, що складається з: залишку простроченого кредиту в сумі 7145,81 грн, залишку прострочених відсотків в сумі 6390,97 грн, залишку прострочених комісій в сумі 1962,41 грн. Також з матеріалів справи судом встановлено, що станом на момент звернення ТОВ «Санфорд Капітал» до суду наявна заборгованість відповідачем не погашена, а доказів іншого відповідачем не було надано. Крім того, з наданих позивачем розрахунків заборгованості судом встановлено, що з моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося жодних нарахувань, а заборгованість [PERSON] станом на 11 квітня 2024 року становить 15499,19 грн. Отже, пред`являючи вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором, ТОВ «Санфорд Капітал» просив стягнути заборгованість за основним боргом, комісіями. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, принцип змагальності сторін визначений законом і він передбачає, що кожна сторона повинна довести перед судом обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У кожної із сторін не має процесуальних переваг в доведенні своїх вимог і заперечень. Отже, існування заборгованості у відповідача за кредитним договором №26250008083504 від 31 серпня 2017 року підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не спростовано відповідачем у встановленому законом порядку. При цьому, суд зазначає, що позивачем заявлена до стягнення сума в загальному розмірі 15499,19 грн, що складається з: залишку простроченого кредиту в сумі 7145,81 грн, залишку прострочених відсотків в сумі 6390,97 грн, залишку прострочених комісій в сумі 1962,41 грн. Статтею 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Також судом встановлено, що ТОВ «Санфорд Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача на підставі договору факторингу №11/04/24 від 11 квітня 2024 року за кредитним договором № 26250008083504 від 31 серпня 2017 року, який було укладено між [PERSON] і АТ «Банк Кредит Дніпро». Отже, судом встановлено факти укладення між АТ «Банк Кредит Дніпро та [PERSON] вищевказаного кредитного договору та невиконання відповідачем належним чином зобов`язань з повернення кредитних коштів, а також те, що до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшли права первісного кредитора АТ «Банк Кредит Дніпро» за кредитним договором №26250008083504 від 31 серпня 2017 року, в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовна заява ТОВ «Санфорд Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2422,40 грн. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. На підтвердження вказаних витрат суду надано договір про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024; акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №4 від 16.12.2024, відповідно до якого адвокатським об`єднанням надано такі послуги: проведення юридичного та фінансового аналізу вартістю 1200 грн, складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості з боржника вартістю 6000 грн; ордер на надання правничої допомоги Серії АЕ №1310920 від 19.08.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатської діяльністю Серії ДП №3332 від 28.04.2021. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі №910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Отже, суд вважає, що витрати в розмірі 7200,00 грн не відповідають у повній мірі критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечать принципу розподілу таких витрат, оскільки з матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних правових (юридичних) послуг та їх необхідністю, обсягом наданих адвокатом послуг. Приймаючи до уваги те, що рішенням суду позов задоволено, що дає суду підстави зазначити про здійснення адвокатом належного захисту позивача, але судом враховується недотримання співмірності затрат на правничу допомогу, а також факт визнання відповідачем позовних вимог і тому необхідно зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до суми 5000,00 грн, що відповідає критерію розумності, встановлений їхньою дійсністю та необхідністю у цій справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved