Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

1.Стислий виклад: 1.1. позиції позивача 17 листопада 2025 року Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» (надалі за текстом - ПрАТ «Харківенергозбут»/позивач), в особі представника Желізняк Аміни Сергіївни, яка діє на підставі довіреності у порядку передоручення від 18.12.2024, звернулось через систему «Електронний суд» до Індустріального районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] (надалі за текстом - [PERSON] /відповідач) предметом якої є: стягнення заборгованості за електричну енергію, що утворилась за період з 01.10.2024 по 01.10.2025 у сумі 20 917 грн 44 коп, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на надання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у сумі 80,00 грн В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач посилався на те, що ПрАТ «Харківенергозбут» має ліцензію з постачання електричної енергії та здійснює постачання, як постачальник універсальних послуг на території Харківської області. За адресою: [ADDRESS] , [PERSON] є побутовим споживачем електричної енергії, що постачає ПрАТ «Харківенергозбут» згідно з умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, розміщенному на офіційному веб-сайті ПрАТ «Харківенергозбут» https://zbutenergo.kharkov.ua, який вважається укладеним на умовах типового договору та комерційної пропозиції. Для надання доказів фактичного споживання електричної енергії за період з 01.10.2024 по 01.10.2025 по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою . [ADDRESS] , ПрАТ «Харківенергозбут» направлено відповідний запит до АТ «Харківобленерго», у відповіді який тримано інформацію про фактичне споживання електричної енергії, з обсягами, спожитими по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.10.2024 по 01.10.2025, що були визначені згідно з показами лічильника, знятими персоналом АТ «Харківобленерго», відповідно до вимог пунктів 4.3, 4.12, 4.13 ПРРЕЕ та пункту 9.1.1 ККОЕЕ, постачальником проведено нарахування заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 20 917 грн 44 коп. Проте вказану суму боргу за виставленими рахунками боржник не сплатив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за електричну енергію у вказаному розмірі. Несплата відповідачем вартості використаної електроенергії шкодить інтересам товариства, а тому ПрАТ «Харківенергозбут» вимушене звернутись до суду із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиті послуги у сумі 20 917,44 грн у період з 01.10.2024 по 01.10.2025. 1.2.заперечень відповідача Відповідач пропозицію Індустріального районного суду м. Харкова, викладену в ухвалі від 21.11.2025 щодо подання відзиву на позов не використав, не скористався й процесуальним правом спростувати наведені позивачем аргументи та доводи у позовній заяві. 2.заяви, клопотання 19.11.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника ПрАТ «Харківенергозбут» Желізняк Аміни Сергіївни, яка діє на підставі довіреності у порядку передоручення від 18.12.2024, надійшла заява про долучення до матеріалів справим розрахунку суми заборгованості. 24 листопада 2025 року на адресу Індустріального районного суду м. Харкова надійшла заява від представника ПрАТ «Харківенергозбут» Желізняк Аміни Сергіївни про залишення без розгляду пункт прохальної частини позовної заяви щодо витребування у Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Кішкіної О.О. копію договору купівлі-продажу. 28.01.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника ПрАТ «Харківенергозбут» Желізняк Аміни Сергіївни надійшла заява щодо проведення розгляду справи за відсутності представника ПрАТ «Харківенергозбут», позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Інших заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, від учасників справи до суду не надходило. 3.інші процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 17.11.2025 справа № 644/10951/25 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 19.11.2025 судом сформовано за допомогою підсистеми «Електронний суд» відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру № 2025004, згідно з якою місце проживання [PERSON] , у встановленому законом порядку зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . За інформацією з відповіді № 2032655 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.11.2025 [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Судом установлено, на підставі розпорядження Харківської обласної військової адміністрації «Про перейменування об`єктів топонімії міста Харкова» № 513В від 26.07.2024 перейменовано об`єкти топонімії м. Харкова, зокрема й в Індустріальному районі міста: поточне найменування «вулиця Грицевця» змінено на нове найменування «вулиця 92-ї Бригади». Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 21.11.2025 позов прийнято, відкрито провадження по справі № 644/10951/25 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, матеріали справи містять заяву, у якій представник ПрАТ «Харківенергозбут» просить суд здійснити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України судові повістки відповідачу [PERSON] , про виклик в судові засідання призначені на 05.12.2025, 06.01.2026, 28.01.2026 надсилалася судом за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , згідно з інформацією зазначеною у позовній заяві та відповіді з ЄДДР. Рекомендоване повідомлення про виклик [PERSON] на 21.11.2025 повернулося до суду, як неотримане відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням згідно вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України. Крім цього, судові повістки відповідачу [PERSON] , про виклик в судові засідання призначені на 05.12.2025, 06.01.2026, 28.01.2026 надсилалася судом за місцем знаходження нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , згідно з інформацією зазначеною у позовній заяві та відповіді з ЄДДРРП. Рекомендоване повідомлення про виклик [PERSON] на 21.11.2025 повернулося до суду, як неотримане відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням згідно вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, в тому числі, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 991 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 05.03.2009 № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 по справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) та Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09.08.12019 у справі № 906/142/18 (провадження № 12-109гс19); від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18). Заразом, відповідач повідомлявся про виклик у судові засідання на 05.12.2025, 06.01.2026, 28.01.2026 також і через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, розміщені 21.11.2025, 09.12.2025, 09.01.2026 за посиланням http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/, відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України. За приписами ч.11 ст.128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Отже, враховуючи вказане вище, відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, не прибув до суду без поважних причин, відзиву на позовну заяву не надав, жодних заяв та клопотань до суду не надходило. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (ст. 1 ЦПК, ст. 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що відповідає правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 918/539/16. З приводу чергової неявки в судове засідання відповідача [PERSON] та можливості продовження розгляду справи за його відсутності, суд врахувавши обставини справи, дійшов переконання про можливість розгляду та закінчення розгляду справи за відсутності відповідача [PERSON] , оскільки його відсутність не перешкоджає вирішенню справи по суті на підставі наявних у справі доказів, про що суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. З огляду на те, що у справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд за згодою представника позивача, розглядає справу за відсутності відповідача та, згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 28.01.2026 зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи за позовною заявою ПрАТ «Харківенергозбут» до [PERSON] про стягнення заборгованості за електричну енергію на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, мотиви їх відхилення та врахування, мотивована оцінка суду аргументів сторін, порушені чи оспорені права, за захистом яких мало місце звернення до суду. Вирішуючи спір, суд установив, що між сторонами виникли суспільні відносини в сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, зокрема за електричну енергію між їхніми виконавцями і споживачами. Відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, серії та номер 2860, виданого 29.06.2021 Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кішкіної О.О., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 449376463 від 27.10.2025. Судом установлено, на підставі розпорядження Харківської обласної військової адміністрації «Про перейменування об`єктів топонімії міста Харкова» № 513В від 26.07.2024 перейменовано об`єкти топонімії м. Харкова, зокрема й в Індустріальному районі міста: поточне найменування «вулиця Грицевця» змінено на нове найменування «вулиця 92-ї Бригади». Суд установив, що [PERSON] дійсно є споживачем послуг з постачання електричної енергії за вказаною адресою, облік нарахувань яких здійснюється за особовим рахунком № [NUMBER] , та підтверджується приєднанням до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019. ПрАТ «Харківенергозбут» має ліцензію з постачання електричної енергії (постанова НКРЕКП від 19.06.2018 № 505) та є постачальником послуг електричної енергії у Харківській області на підставі «Про затвердження методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функцій універсальної послуги на закріпленій території». Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим не побутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього Договору. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, та є однаковими для всіх споживачів. Відповідно до пункту 2.1. Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Пунктами 5.8, 5.10 Договору встановлено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць; оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятій споживачем. Згідно п. 6.2 Договору, споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг відповідно до умов Договору, а також відшкодовувати постачальнику збитки, понесені ним у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням зобов`язань за Договором. Відповідно до п. 9.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством. Згідно з п. 4.3 ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку Адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленим Кодексом комерційного обліку. За приписами п. 4.12 ПРРЕЕ розрахунки між Споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними отриманими від адміністратора комерційного обліку, в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої. Розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Пунктом 4.13 ПРРЕЕ передбачено, що для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити Споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку. Тобто за приписами вказаних правових норм, обсяги спожитої електричної енергії встановлюються оператором системи, яким в даному випадку є Акціонерне товариство Харківобленерго, з яким у Відповідача укладено договір про надання послуг з розподілу електричної енергії. Отже, судом установлено, що АТ «Харківобленерго» наділене виключним правом як адміністратор комерційного обліку та постачальник послуг комерційного обліку визначати обсяги електричної енергії, що спожита споживачем, шляхом отримання від споживача або самостійного здійснення зняття показників засобів обліку електричної енергії. Відповідно до пункту 9.1.1 Кодексу комерційного обліку електричної енергії затвердженого Постанової НКРЕКП № 311 від 13.03.2018, (далі ККОЕЕ), обмін даними комерційного обліку електричної енергії між АКО (адміністратором комерційного обліку), ППКО (постачальником послуг комерційного обліку) та учасниками ринку здійснюється на договірних засадах у вигляді електронних документів. На підставі отриманої інформації про обсяги спожитої електричної енергії, постачальник електричної енергії розраховує її вартість, виходячи з умов договорів до яких приєднався споживач та виставляє Споживачу рахунки на оплату. Будь-яких доказів з приводу того, що відповідач відмовлявся від надання послуг з постачання електричної енергії, або ці послуги не надавалися або надавалися не в повному обсязі, чи звертався до позивача щодо проведення перерахунку у разі можливої відсутності тривалий час в будинку та не споживання послуг або з претензіями щодо невиконання ним зобов`язань щодо постачання послуг, або надання неякісних послуг суду надано не було. Для надання доказів фактичного споживання електричної енергії за період з 01.10.2024 по 01.10.2025 по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , ПрАТ «Харківенергозбут» направлено інформаційний запит до АТ «Харківобленерго» за вих. № 31/03-3247 від 23.10.2025. У відповіді на запит, АТ «Харківобленерго» надана довідку з інформацією про фактичне споживання електричної енергії, з обсягами, спожитими по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.10.2024 по 01.10.2025, що були визначені згідно з показами лічильника, знятими персоналом АТ Харківобленерго. Згідно з розрахунком суми заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , заборгованість відповідача за надані послуги з постачання електричної енергії у сумі 20 917,44 грн за період з 01.10.2024 по 01.10.2025, проте вказану суму боргу за виставленими рахунками споживач не сплатив. 5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (надалі за текстом - Закон № 2189-VIII), Цивільним кодексом України та Житловим кодексом України (надалі за текстом - ЦК України та ЖК України відповідно), Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VIII, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.10.2018 року №1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. (ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За приписами ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має обов`язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг: зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч.1, ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Згідно зі статтею 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Відповідно до частини 1 статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам. Згідно ч. 4 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Відповідно до п.13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії», фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України у разі неналежного виконання зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором. 6. Висновки суду. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Суд бере до уваги, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 2283259363101 від 27.10.2025 відповідачу[PERSON] належить на праві власності квартира за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження позовних вимог позивачем надано: примірник Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, з додатком №3 Комерційною пропозицією 28; довідку розрахунку заборгованості, згідно яких вбачається факт споживання електричної енергії (зазначено обсяги спожитої електричної енергії, період та дата зняття показань приладу обліку), та існуюча заборгованість по абонентському рахунку; Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 2283259363101 від 27.10.2025. Суд бере до уваги, що [PERSON] приєднався до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції для побутових споживачів. Згідно з підпунктом 2 п. 5.5.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312, споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідно до п. 9.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством. Згідно з підпунктом 1 пункту 5.2.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідачів обов`язку оплачувати надані їм послуги. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18. Також вказані положення закону свідчать про те, що споживачі зобов`язані своєчасно і в повному обсязі оплачувати витрати на утримання будинку, споруд і прибудинкової території. Враховуючи наведене вище, суд бере до уваги надані представником позивача розрахунки заборгованості щодо оплати послуг з постачання електричної енергії, згідно з яким в період з 01.10.2024 року по 01.1.2025 за адресою: [ADDRESS] , за обліковим рахунком відповідача № [NUMBER] , згідно переданих у відповідності до вимог п. 11 Постанови № 312, п. 4.3 «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, п. 1.1 Розділу IX Кодексу комерційного обліку від оператора системи розподілу АТ «Харківобленерго» показань приладу проведено нарахування за електричну енергію у сумі 20917,44 грн, заразом суд бере до уваги, що відповідач не надав доказів на спростування сум нарахування заборгованості. Позивачем доведено, що ПрАТ «Харківенергозбут» надавав відповідачу зазначені послуги з постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується показниками обсягів спожитої електричної енергії, відтак відповідач її одержував та не відмовлявся від її отримання у встановленому законом порядку, тому в останнього виник обов`язок сплатити за надання цих послуг. Правовідносини в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку що відповідач, всупереч вимог ст. 525, 526, 530 ЦК України, належним чином не виконував обов`язок щодо повної та своєчасної оплати зазначених вище послуг, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість у сумі 20 917,44 грн за період з 01.10.2024 по 01.10.2025, позовні вимоги ПрАТ «Харківенергозбут» є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. 7. Розподіл судових витрат За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати пов`язані з розглядом справи, а саме отримання інформації з Державного реєстру речових прав, у сумі 80,00 грн. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн. Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрати пов`язані з розглядом справи у сумі 80,00 грн. Враховуючи викладене вище,

Outcome: approved