Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , недієздатною особою та призначення його опікуном над нею. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , є його бабою, яка проживає з ним. У зв`язку із психічним захворюванням [PERSON] в повній мірі не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду, тому просив суд визнати її недієздатною і призначити його опікуном над нею. Ухвалою від 23 грудня 2024 року суд відкрив провадження у справі. Ухвалою від 22 січня 2025 року судом була призначена судово-психіатрична експертиза. Ухвалою суду від 05 січня 2026 року у зв`язку з проведенням експертизи, було поновлено провадження у справі. Заявник [PERSON] в судовому засіданні просив задовольнити заяву. Адвокат особи, щодо якої вирішується питання [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала клопотання про проведення судового розгляду без її участі, не заперечувала проти задоволення заяви, оскільки це відповідає інтересам [PERSON] . У відповідності до вимог абз. 2 ч. 1 ст. 299 ЦПК України, з врахування висновку судово-психіатричного експерта №408/2025 від 11 листопада 2025 року, в якому зокрема вказано, що [PERSON] , не може висловлювати свої думки, через деменцію, тому розгляд заяви проводився у відсутності особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з такого. За змістом ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Виходячи зі змісту вказаної статті, обов`язковими умовами для визнання фізичної особи недієздатною, крім наявності в неї хронічного, стійкого психічного розладу, є нездатність такої особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Недієздатність - це втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов`язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в ЦК України. Матеріалами справи встановлено, що згідно консультаційного висновку спеціаліста КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» від 16.02.2024 [PERSON] має виражені когнітивно-мнестичні зниження з переходом в перед деменцію (а.с.11). Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №408/2025 від 11 листопада 2025 року [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом деменцією змішаного (переважно судинного) ґенезу, що згідно МКХ-10 F 01.8. Внаслідок зазначеного розладу під експертна [PERSON] не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с. 57-60). За таких обставин, суд вважає встановленим, що [PERSON] страждає психічним розладом, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому наявні всі правові підстави для визнання її недієздатною. При ухваленні рішення про визнання особи недієздатною слід вирішити питання про встановлення над нею опіки та призначення їй опікуна. Відповідно до ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун. Отже, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. Призначення опікуна недієздатній особі переслідує перш за все найважливішу ціль - не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Згідно з ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Як вбачається з подання департаменту соціальної політики при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради, орган опіки і піклування вважає за можливе виконувати обов`язки опікуна [PERSON] над бабою [PERSON] , [INFO] . Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною та призначення [PERSON] її опікуном. Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved