Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 02 липня 2018 року між сторонами був укладений кредитний договір №2001069158601, на підставі якого відповідачу було видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 2000,00 грн., який пізніше було збільшено до 20700,00 грн. Строк кредитування становить 12 місяців, який продовжується кожного разу на тих самих умовах у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін. Розмір процентної ставки складає 49 % річних. Відповідач зобов`язався своєчасно повертати кредит, однак свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 03 червня 2025 року утворилася заборгованість в розмірі 34887,37 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 20671,11 грн.; заборгованості за процентами в розмірі 14216,26 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вищезазначену суму заборгованості за кредитними договорами, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 13 листопада 2025 року вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, оскільки відповідно до положень ч.6 ст.19 ЦПК України даний спір є малозначним. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, надавши їм належну оцінку, дійшов такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В статті 15 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. З матеріалів справи вбачається, що 02 липня 2018 року між сторонами був укладений кредитний договір №2001069158601, на підставі якого відповідачу було видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 2000,00 грн., який пізніше було збільшено до 20700,00 грн. Строк кредитування становить 12 місяців, який продовжується кожного разу на тих самих умовах у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін. Розмір процентної ставки складає 49 % річних. Відповідач зобов`язався своєчасно повертати кредит, однак свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 03 червня 2025 року утворилася заборгованість в розмірі 34887,37 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 20671,11 грн.; заборгованості за процентами в розмірі 14216,26 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора забов`язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ст.536 ЦК України зазначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: комісії кредитодавця, повязані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Згідно п.10 ч.1 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» у кредитному договорі обов`язково визначається порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися). У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що умови кредитних договорів відповідачем були порушені і станом на 03 червня 2025 року існуєть вищезазначена сума заборгованості за кредитним договором. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами підлягають задоволенню і суд вважає наявність фактів, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду у розмірі 2422,40 грн. відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved