Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

У серпні 2025 року представник ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 3441902017/265397 від 16.03.2020 у сумі 8 512,50 грн та судові витрати. В обґрунтування позову вказує, що 16.03.2020 між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3441902017/265397 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Позикодавець виконав свої зобов`язання за договором, надавши можливість відповідачеві користуватися кредитними коштами, однак позичальник не повернув отримані кошти та не сплатив кошти за користування кредитом. В подальшому до ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» перейшло право вимоги до відповідача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 19.09.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 11.11.2025, вирішено здійснювати розгляд (формування та зберігання) справи в змішаній (паперовій та електронній) формі. 10.11.2025 на адресу суду надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 500 грн 26.01.2026 на адресу суду від представника ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» надійшло клопотання про витребування доказів належності відповідачу карткового рахунку та зарахування на нього грошових коштів. Однак, з огляду на те, що таке клопотання подане представником поза межами строку, зазначеного у частині 2 статті 83 ЦПК України, а також за відсутності обгрунтованого клопотання про поновлення строку, суд на місці ухвалив залишити вказане клопотання без задоволення. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, з відзивом (запереченнями) на позов до суду не звертався, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Судом встановлено наступне. 16.03.2020 між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3441902017/265397 у формі електронного документу з використанням одноразового ідентифікатора R93987, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у сумі 2 500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а також зобов`язався повернути кредит та сплати проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1 договору). За вказаним вище договором погоджено строк позики 30 днів до 14.04.2020, але в будь-якому разі до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань (п. 1.2 договору). Згідно із п. 1.3. договору процентна ставка за користування кредитом становить 675,25% річних від суми кредиту в розрахунку 1,85% на добу. Між позикодавцем та відповідачем також узгоджено графік платежів кредиту (додаток № 1 до договору про надання фінансового кредиту), загальна вартість кредиту становить 3887,50 грн. 31.05.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 1-31/05/2021, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі до відповідача за кредитним договором № 3441902017/265397. 03.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» укладено договір факторингу № 1-03/06/2021, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі до відповідача за кредитним договором № 3441902017/265397. В матеріалах електронної справи наявні також вимога про виконання зобов`язань за кредитним договором, виписка з особового рахунка, витяг з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги, довідка про ідентифікацію клієнта, інформаційна довідка. При вирішенні справи суд зазначає наступне. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. З матеріалів справи вбачається, що позикодавець, надавши відповідачу кредитні кошти, зобов`язання за договором виконав, а позичальник порушив взяті на себе зобов`язання, оскільки за ним рахується заборгованість у розмірі 8 512,50 грн, в тому числі: 2 500 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 6 012,50 грн - прострочена заборгованість за процентами. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва. За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності цивільного судочинство. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини матеріали справи не містять. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним зобов`язанням у заявленому позивачем до стягнення розмірі. Щодо відшкодування судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подачу позову судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів справи, 11.07.2025 між адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем та ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» укладено договір про надання правової допомоги № 11/07/2025. Позивачем також надано акт про отримання правової допомоги від 03.11.2025 за договором про надання правової допомоги у справі про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором № 3441902017/265397 від 16.03.2020, рахунок на оплату послуг від 03.11.2025, платіжну інструкція № 9702 від 03.11.2025 на суму 10 500 грн та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 8096/10 від 18.07.2019. Так, із наданих документів вбачається, що позивачем в межах розгляду даної справи отримані наступні послуги: зустріч та консультація - 2 000 грн (1 год.); складання позовної заяви - 5 000 грн (2,5 год.); клопотання - 3 000 грн (1,5 год.); канцелярські витрати - 500 грн. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін (ст. 137 ЦПК України). Суд зауважує, що даний спір є спором незначної складності, оскільки спірні правовідносини регулюються загальними нормами ЦК України, постанови Верховного Суду містять висновки в схожих правовідносинах, а тому суд вважає, що вивчення матеріалів справи та підготовка процесуальних документів по даній цивільній справі не передбачала для адвоката дослідження великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 2 500 грн, зважаючи на незначну складність справи, ціну позову, обсяг наданої адвокатом правничої допомоги та витрачений ним час по даній справі, а також кількість подібних позовів в провадженні суду. На переконання суду вказана сума є доцільною та справедливою в межах цієї справи.

Outcome: approved