Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Костів Іван Ярославович звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 25.02.2025 в с. Крихівці, на перехресті вул. Крихівецька-Межеве-Вивізна трапилась дорожньо-транспортна пригода між автомобілями марки «VW Passat» під керуванням [PERSON] та «Ford Ecosport» під керуванням [PERSON] . Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31.03.2025 водія автомобіля марки «VW Passat» [PERSON] визнано винним у даній дорожньо-транспортній пригоді. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] по транспортному засобу марки «VW Passat» була застрахована у Публічному акціонерному товаристві "HACK "ОРАНТА". Після дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] було подано до Івано-Франківської обласної дирекції HACK "Оранта" повідомлення про страховий випадок та відкрито страхову справу №25-09-5390. При ознайомленні зі страховою справою №25-09-5390 встановлено, що оцінювачем, ФОП [PERSON] було проведено оцінку транспортного засобу «Ford Ecosport» до та після дорожньо-транспортної пригоди. Так, відповідно до Звіту № 48388 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, вартість транспортного засобу «Ford Ecosport» до дорожньо-транспортної пригоди становить 478 588,32 гривень. Не погодившись з таким висновком, позивач звернувся до Івано-Франківського НДЕКЦ з заявою про проведення експертизи для визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу. Висновком експерта від 12.05.2025 встановлено, що розмір матеріального збитку становить 485 677,00 гривень. 30 червня 2025 року було проведено онлайн-аукціон та реалізовано залишки транспортного засобу «Ford Ecosport» за ціною 168 890,00 гривень. 04.07.2025 [PERSON] було перераховано страхове відшкодування у розмірі 250000,00 гривень, тобто повний ліміт страхової компанії. Відповідач вважає, що з винуватця дорожньо-транспортної пригоди підлягає стягненню сума, що становить різницю між вартістю автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди та сумою продажі остатків транспортного засобу і страхової виплати та яка становить 66 787,00 гривень (485 677 - 250 000 - 168 890). Окрім матеріальної шкоди позивачу, як законному представнику малолітнього сина, [PERSON] [INFO] , завдано моральної шкоди, оскільки малолітній син перебував в автомобілі на момент дорожньо-транспортної пригоди. Удар відбувся в праву задню частину автомобіля позивача, де на задньому сидінні перебувала дитина. Внаслідок удару автомобіль позивача перевернувся на ліву сторону. Так, після дорожньо-транспортної пригоди син позивача пережив значні емоційні хвилювання. Дитина боїться їздити на машині, відчуває почуття страху, боїться що ще раз попаде в аварію. Дитина боїться переходити дорогу, оскільки має страх що машина його зіб`є 25.04.2025 проведено психологічну характеристику психоемоційного стану дитини. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу довелось змінити звичний ритм життя, оскільки автомобіль став фізично знищеним, доводилось шукати адвоката, експертів, оспорювати розмір страхової виплати, користуватись послугами таксі. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 50 000,00 гривень. Окрім того, позивачем були понесені витрати на оплату послуг експертів, нотаріуса та адвоката, що загалом становить 8 090,00 гривень. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача 66787,00 гривень у відшкодування матеріальної шкоди, 50000,00 гривень моральної шкоди, 8 090,00 гривень витрат на проведення експертизи та судові витрати (а.с.1-4). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 серпня 2025 року вказану цивільну справу розподілено для розгляду головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с.75-76). Ухвалою суду від 25 серпня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін (а.с. 77-78). Ухвалою суду від 03 грудня 2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.94-95). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте представник позивача адвокат Костів І.В. подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення по даній справі не заперечував (а.с. 103). Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, зокрема, відповідач викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, а також жодних інших заяв та клопотань від відповідачів не надійшло. Учасники справи у судове засідання, призначене на 19 січня 2026 року, не з`явилися, тому суд, з дотриманням положень статті 259 Цивільного процесуального кодексу України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десяти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання, підписав судове рішення без його проголошення. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, проте не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини свої неявки в судове засідання, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі статей 280-282 Цивільного процесуального кодексу України ухвалив про заочний розгляд справи, про що 28 січня 2026 року прийнята відповідна ухвала Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником транспортного засобу марки «Ford Ecosport», державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 6). Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31.03.2025, що набрало законної сили 11.04.2025, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень (а.с.7-9, 104-106). Згідно звіту № 48388 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Ford Ecosport», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок його пошкодження за станом на дату оцінки становить 478 588,32 гривень (а.с.10-18). Відповідно до Висновку експерта за результатами транспортно-товарознавчої експертизи від 12 травня 2025 року № СЕ-19/109-25/6711-АВ, вартість матеріального збитку, завданого власнику наданого на дослідження автомобіля марки «Ford Ecosport», державний номерний знак [NUMBER] , 2018 року виготовлення, внаслідок завданих йому пошкоджень, станом на 25.02.2025 становила 485 677,00 гривень (а.с.19-58). Адвокату Костіву І.Я. була дана відповідь HACK "Оранта" на його запит №28 від 19.06.2025 щодо виплати страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб марки «Ford Ecosport», державний номерний знак [NUMBER] (а.с.59). Батьками [PERSON] , [INFO] ? є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 61). Центром психологічної допомоги дітям «Серденько», 25 квітня 2025 року надана психологічна характеристика психоемоційного стану та сімейних відносин [PERSON] , [INFO] , з якого вбачається, що аварія стала для дитини психотравмуючою подією, яка суттєво вплинула на його емоційний стан. Хлопчик демонструє ознаки посттравматичної стресової реакції з переважанням симптомів уникнення. Дитина потребує психологічної підтримки та подальшої роботи у напрямку стабілізації емоційного стану, подолання страхів та переробки травматичного досвіду (а.с.62-68). 25.05.2025 [PERSON] сплачено 1600,00 гривень за оплату послуг експерта (а.с. 69). [PERSON] було сплачено 6418,08 гривень за послуги НДКЕЦ, про що свідчить квитанція від 28.04.2025 (а.с. 70). Стаття 15 Цивільного кодексу України надає право кожній особі на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частини першої-другої статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Стаття 979 Цивільного кодексу України зазначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до частини третьої статті 988 Цивільного кодексу України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Положеннями частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє цим транспортним засобом. Частина перша статті 1188 Цивільного кодексу України встановлює, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до частини другої статті 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Стаття 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлює, що предметом договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених цим Законом. Об`єктом страхування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок використання забезпеченого транспортного засобу особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб внаслідок настання страхового випадку. Згідно статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб. Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні. Стаття 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із: 1) відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті; 2) евакуацією (доставкою) транспортного засобу в межах 150 кілометрів (якщо інша відстань не погоджена між страховиком (МТСБУ) та потерпілою особою) від місця дорожньо-транспортної пригоди на території України до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки на території України, або до місця здійснення відновлювального ремонту на території України, а також від місця проживання потерпілої особи або місця стоянки на території України до місця здійснення відновлювального ремонту на території України; 3) оплатою послуг стоянки, якщо транспортний засіб з поважних причин необхідно перемістити на стоянку, але не більше ніж до дати отримання страхової виплати. Витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті. Відповідно частини третьої статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ринкова вартість транспортного засобу до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди визначається суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем, судовим експертом або страховиком (МТСБУ) відповідно до положень законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні. Ринкова вартість транспортного засобу після його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди визначається страховиком (МТСБУ) на підставі цінової пропозиції, отриманої щодо заявленого для продажу пошкодженого транспортного засобу на аукціоні з продажу пошкоджених транспортних засобів, у тому числі що проводиться з використанням інформаційно-комунікаційних систем (онлайн-аукціон, торги). За домовленістю між страховиком (МТСБУ) та потерпілою особою вартість транспортного засобу, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може визначатися страховиком (МТСБУ) відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні. Згідно частини першої статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) має право для визначення (з`ясування) причин, обставин настання страхового випадку та визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, залучати своїх працівників або осіб, які здійснюють професійну оціночну діяльність відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні. Відповідно до частини першої статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) зобов`язаний у строк, передбачений частиною п`ятою статті 32 цього Закону, письмово у спосіб, зазначений у заяві про страхову (регламентну) виплату, повідомити заявника про прийняте за його заявою рішення. Згідно частини шостої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31.03.2025, що набрало законної сили 11.04.2025, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31.03.2025, що набрала законної сили 11.04.2025, є обов`язковою при розгляді даної справи в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони відповідачем. Судом встановлено, що НАСК «Оранта» було сплачено [PERSON] 250 000,00 гривень (219784,64 + 30215,36). Згідно висновку експерта від 12.05.2025, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Ford Ecosport», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок завданих йому пошкоджень, станом на 25.02.2025 (тобто на момент дорожньо-транспортної пригоди) становить 485 677,00 гривень 30 червня 2025 року було проведено онлайн-аукціон та реалізовано залишки транспортного засобу «Ford Ecosport» за ціною 168 890,00 гривень. Ураховуючи те, що розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Ford Ecosport», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 25.02.2025, дорівнює вартості автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди, та складає 485 677,00 гривень, цивільно-правова відповідальність винної особи застрахована у НАСК «Оранта» з лімітом відповідальності у сумі 250 000,00 гривень, а також беручи до уваги продаж позивачем пошкодженого транспортного засобу за ціною у розмірі 168 890,00 гривень, суд дійшов висновку про те, що розмір майнової шкоди, завданої власнику автомобіля «Ford Ecosport», державний номерний знак [NUMBER] , яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 66 787,00 гривень (485 677,00 - 250 000,00 - 168 890,00). Доказів, які б свідчили про спростування розміру завданої матеріальної шкоди, відповідачем не надано та судом не встановлено. Вищенаведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що є необхідним відновлення прав та законних інтересів позивача щодо стягнення коштів. Отже, у позивача виникло право на відшкодування матеріальної шкоди та стягнення з відповідача 66 787,00 гривень. Розглядаючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина перша статті 1167 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно роз`яснень, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд враховує пережитий стрес і страх, понесені моральні страждання сина позивача у зв`язку з фактом дорожньо-транспортної пригоди, а також те, що аварія стала для дитини психотравмуючим фактором, що суттєво вплинуло на психоемоційний стан дитини. Отже, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням встановлених судом обставин справи та характеру спірних правовідносин, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 40000,00 гривень, що є достатнім та співмірним із тривалістю порушень прав позивача та його родини, характером завданої йому з боку відповідача майнової та немайнової шкоди, що буде відповідною, достатньою та справедливою грошовою компенсацією за отриману моральну шкоду. Також за проедення експертиз позивачем було сплачено 1600,00 гривень за складання висновку психоемоційного стану дитини внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 6418,08 гривень за проведення автотоварознавчої експертизи, тобто у загальному розмірі 8018,08 гривень. Тому дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Усі інші пояснення учасників справи, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених у цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial