Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" в особі представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 16 лютого 2022 року №2945773 в розмірі 14965,10 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн., витрати по правовій допомозі в розмірі 8000 грн.. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16 лютого 2022 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №2945773, згідно з яким відповідач отримала кредит в розмірі 3000 грн., та вона зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пеню (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. 10 серпня 2023 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "Фінансова Компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" було укладено договір відступлення, згідно якого право вимоги до [PERSON] від ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" перейшло ТОВ "Фінансова Компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ". Позивач звернувся до суду та просить стягнути дану заборгованість в судовому порядку на його користь та понесені судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила, відзив не надала, тому суд у відповідності до ст.280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 16 лютого 2022 року між [PERSON] та ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" було укладено договір про споживчий кредит №2945773, за умовами якого Товариство надає [PERSON] грошові кошти в кредит у загальній сумі 3000 грн., строком на 360 днів. Договір підписано [PERSON] із застосуванням електронного підпису. Банк виконав свої зобов`язання та перерахував кошти в сумі 3000 грн. на рахунок [PERSON] , що підтверджується даними виписки про рух коштів по картці [NUMBER] від 16 лютого 2022 року(а.с.97-99). 26 березня 2024 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА " та ТОВ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" укладено договір відступлення прав вимоги №ККЛУ-10082023, згідно змісту якого (з урахуванням реєстру боржників) ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" відступило ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" право вимоги, зокрема, до [PERSON] за кредитним договором №2945773 на суму 14965,10 грн., з яких: 3000 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту; 11965,10 грн. прострочена заборгованість за процентами. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" за кредитним договором №2945773 на суму 14965,10 грн.. Положеннями ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до положень ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно положень ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Положеннями ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. Відповідно до положень ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно положень ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Положеннями ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "Кредит-Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. За положеннями ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до положень ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно положень ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: - копію договору про надання правової допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, укладеного з адвокатським об`єднанням "АПОЛОГЕТ"; - акту №488 наданих послуг від 09 вересня 2025 року; - детальний опис наданих послуг до акту №488 наданих послуг від 09 вересня 2025 року; - ордер про надання правової допомоги серія ВС №1381377 від 02 липня 2025 року. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При цьому, законодавство не наводить форму та вимоги до документа, який підтверджує факт сплати клієнтом адвокатського гонорару. Таким чином, суд прийшов до висновку, що у відшкодуванні витрат на правничу допомогу слід відмовити з огляду на їх недоведення, оскільки не надано документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved