Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

22 грудня 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 603084 від 08 лютого 2023 року у розмірі 32 600,00 грн., а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 08 лютого 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та відповідачем укладено Договір про надання споживчого кредиту № 603084, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 4 000,00 грн. на умовах визначених кредитним договором, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Однак, відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору. 01 лютого 2024 року ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №01022024-1. Згідно вищевказаного Договору ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно і до відповідача за кредитним договором № 603084 від 08 лютого 2023 року. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 32 600,00 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 4 000,00 грн.; заборгованість за процентами 28 600,00 грн. У зв`язку з вищевикладеним, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» вирішило звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості. Ухвалою суду від 23 грудня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач у встановлений судом строк не надав відзиву на позовну заяву. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 08 лютого 2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір № 603084 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», відповідно до якого, Товариство надало відповідачу кредит у гривні, а відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сторони погодили наступні умови: сума кредиту 4 000,00 грн., тип кредиту кредит; строк кредиту 420 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; тип процентної ставки фіксована; стандартна процентна ставка становить 2,2% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього Договору (а.с.25-35). Того ж дня, тобто 08 лютого 2023 року, [PERSON] було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н893 Паспорт споживчого кредиту (а.с.24-25). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, є договором приєднання, що визначено у ст. 634 ЦК України. При цьому, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю, надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та перерахував на рахунок позичальника 4 000,00 грн., що підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЙТЕК» № 20251020-2359 від 20.10.2025 року (а.с. 38 зв. бік). Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідач отримав у кредит обумовлені договором грошові кошти, скористався наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за вищезазначеним кредитним договором не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Згідно з розрахунком заборгованості за Договором № 603084 від 08 лютого 2023 року станом на 01.02.2024 року заборгованість за кредитним договором становить 32 600,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 4 000,00 грн.; заборгованість за процентами 28 600,00 грн. (а.с. 39-45). У подальшому, 01 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» як Клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» як Фактором було укладено Договір факторингу № 01022024-1, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» передало (відступило) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за плату належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості) (а.с. 46-50). Того ж дня, тобто 01 лютого 2024 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підписали Акт приймання-передачі Реєстру Боржників від 01 лютого 2024 року до Договору факторингу № 01022024-1 від 01 лютого 2024 року (а.с.51 зв. бік). Згідно з Витягом з реєстру боржників до Договору факторингу № 01022024-1 від 01 лютого 2024 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за Договором про споживчий кредит № 603084 від 08 лютого 2023 року, укладеним з відповідачем. У вказаному Витягу з Реєстру боржників зазначено, що загальна сума заборгованості становить 32 600,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 4 000,00 грн.; заборгованість за процентами 28 600,00 грн. (а.с. 51). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений з відповідачем. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач заборгованість за вищезазначеним кредитним договором так і не сплатив. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит. З огляду на те, що відповідач прострочив погашення поточних платежів за кредитним договором та не повернув отримані в кредит кошти, не виконавши взятих за договорами зобов`язань, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 603084 від 08 лютого 2023 року у загальному розмірі 32 600,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 4 000,00 грн.; заборгованість за процентами 28 600,00 грн., а отже позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат Усенко М.І., що підтверджується Договором про надання правничої допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, укладеним між Адвокатським об`єднанням «Апологет» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (а.с. 55). Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. 08 грудня 2025 року між Адвокатським об`єднанням «Апологет» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було підписано Акт та детальний опис наданих послуг в якому зазначено, що вартість послуг з усної консультації, ознайомлення з матеріалами справи, погодження правової позиції, складання позовної заяви та подання її до суду складає 8 000,00 грн. (витрачено 6 годин 30 хвилин). (а.с. 56). Позивач дійсно отримав правову допомогу від адвоката Усенка М.І., а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі. Разом з цим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена позивачем вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі 8 000,00 грн. є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат. Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. При цьому, вартість послуг складання позовної заяви, вивчення матеріалів справи, підготовки адвокатського запиту, підготовки та подання клопотання щодо отримання інформації а також витрачений на вказані послуги час (6 годин 30 хвилин), є очевидно завищеними та такими, що не відповідають складності виконаних адвокатом робіт. Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи,

Outcome: partial