Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з заявою про встановлення факту проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу починаючи з 24 серпня 2010 року по [INFO] . Вимоги заяви мотивовані тим, що починаючи з 24 серпня 2010 року [PERSON] перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] , по день його смерті [INFO] , яка настала в зоні бойових дій. [PERSON] та [PERSON] проживали разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, були пов`язані спільним побутом, веденням домашнього господарства, піклувались один про одного, що свідчить про наявність всіх ознак проживання сторонами як сім`єю. Перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , заявник народила сина - [PERSON] , [INFO] , однак відомості про батька дитини були записані в актовому записі про народження за вказівкою заявниці відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, оскільки батьки не перебували в зареєстрованому шлюбі та не звернулись до відділу РАЦС з спільною заявою щодо визнання батьківства з причин перебування [PERSON] в зоні АТО, а з початком повномасштабного вторгнення рф проти України - перебуванням його в лавах Збройних Сил України. Зазначає, що [PERSON] загинув [INFO] в зоні бойових дій у с. Кліщіївка, Донецької області. З огляду на цю обставину [PERSON] як представник, що діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , звернулася до суду про встановлення факту батьківства і рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 березня 2024 року у справі № 753/18816/23 вирішено внести зміни до актового запису № 723 про народження від 26 лютого 2014 року, зробленого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, відносно [PERSON] , який народився у місті Києві, зазначивши у графі «Батько» [PERSON] , [INFO] , громадянин України, інші відомості залишити без змін. Заявниця зазначає, що Дарницький районний суд міста Києва у справі № 753/18816/23 встановив, що з 24 серпня 2010 заявник проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . Отже, заявниця вважає, що сторони, починаючи з 24 серпня 2010 року по [INFO] (дата смерті [PERSON] ) проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, за цей час у сторін народився син, окрім того сторони вважали себе не просто парою, а повноцінною сім`єю. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 вересня 2024 року заяву передано на розгляд судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15 жовтня 2024 року заяву залишено без руху. 22 жовтня 2024 року від представника заявника надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 21 листопада 2024 року відкрито провадження у справі в порядку окремого позовного провадження, розгляд справи призначено на 15 січня 2025 року, залучено до участі у справі як заінтересовану особу Міністерство оборони України. 04 грудня 2024 року від Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації надійшли пояснення, у яких заінтересована особа зазначила, що [PERSON] на обліку в управлінні не перебуває, державні соціальні допомоги не отримує, вказало, що установлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім`ї не легітимізує і не узаконює правове становище неодруженої сімейної пари, особа, яка проживала однією сім`єю із загиблим ветераном війни за відсутності реєстрації шлюбу між ними не може бути визнана дружиною, а надання особам, що проживали в незареєстрованому шлюбі таких самих прав у частині соціального захисту, встановленого державною для офіційно зареєстрованого подружжя, позбавляло б доцільності державну реєстрацію шлюбу. 15 січня 2025 року від Міністерства оборони України надійшли пояснення, у яких Міноборони просить відмовити у задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти встановлення цього факт судом Міноборони зазначає, що звернення із вказаною заявою до суду мотивоване необхідністю реалізації прав та гарантій передбачених для членів сім`ї загиблих військовослужбовців, що є спором про право, оскільки одноразова грошова допомога у зв`язку із смертю військовослужбовця призначається та виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та виплату. Зокрема, заявник не підтверджує відсутність інших осіб померлого військовослужбовця, які можуть претендувати на призначення та виплату їм частини одноразової грошової допомоги, чи уже її отримують. Крім того, встановлення даного факту може впливати на спадкові права та обов`язки інших осіб, водночас, заявницею не надано підтвердження відсутності спадкоємців у померлого, не додано доказів відсутності інших членів сім`ї загиблого військовослужбовця та інших осіб, чиї права можуть бути порушені у разі задоволення заяви. Міноборони також зауважує, що заявник не відноситься до жодної категорії осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону № 2011-ХІІ, а так як заявник та померлий військовослужбовець не були одружені, рішення про встановлення факту не обумовлюватиме виникнення у заявника статусу члена сім`ї померлого військовослужбовця і не дасть заявнику можливості досягнення зазначеної ним у заяві про встановлення юридичного факту мети - підстав для реалізації прав та отримання пільг, передбачених для членів сім`ї загиблих військовослужбовців Також згідно з позицією Міноборони заявниця не надала належних і допустимих доказів на підтвердження факту її проживання однією сім`єю із військовим без реєстрації шлюбу за оспорюваний період, а подані заявницею докази не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, набуття майна тощо. Заявниця не ставила питання про укладання шлюбу і це питання стало актуальним для неї тільки після загибелі військовослужбовця та після розуміння про можливість отримати державні соціальні пільги. Міноборони вважає, що сам по собі встановлений факт народження дитини не може свідчити про те, що вони проживали однією сім`єю з 2010 по день смерті військовослужбовця, оскільки заявницею не надано достатніх та належних доказів на підтвердження факту спільного проживання з загиблим однією сім`єю, а подані заявником докази не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, надання взаємної допомоги, набуття майна. Сам по собі факт спільного проживання без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю в період, за який заявниця просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу (з 2010 року по день смерті військовослужбовця) у сукупності усіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Окремо Міноборони звертає увагу, що військовослужбовець під час проходження військової служби проживає разом з особовим складом в місці дислокацій військової частини чи виконання завдань, а тому і окремо від заявниці та як наслідок неможливо вести спільне господарство, спільний побут, спільно харчуватися, виконувати обов`язки подружжя та багато іншого. У зв`язку з чим встановлення факту проживання померлого військовослужбовця разом з заявницею в м. Київ не вбачається за можливе. На думку Міноборони заявниця формально вказує, що вона мала з військовослужбовцем взаємні права та обов`язки, вони спільно вели господарство, однак за час проживання об`єктів нерухомого майна вони не придбали, доказів здійснення поточного спільного придбання речей, продуктів харчування, предметів домашнього побуту заявник не надає. Таким чином, заявниця не надала належних і допустимих доказів на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, подані заявницею докази не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків, подружжя, набуття майна тощо Щодо переказів коштів Міноборони зазначає, що окрім отримання від померлого військовослужбовця певної допомоги, могло мати місце для утримання спільної дитини або погашення боргових зобов`язань військовослужбовця на його прохання або купівля майна для особистих потреб військовослужбовця, знову ж таки на його прохання. Навіть, у разі ймовірного надання грошових сум, у разі встановлення достовірності та належності цієї обставини, дані перекази коштів не можуть бути належним доказом ведення спільного бюджету та здійснення спільних витрат, оскільки невідомо їх призначення та застосування. Вважає також неналежним доказом Акт проживання, підписаний головою ЖБК «Молодіжний - 18», оскільки до повноважень підписанта не входить створення та видача таких довідок, а у самому Акті зазначено, що [PERSON] проживав разом з цивільною дружиною в період з 01 по 30 червня 2022. 15 січня 2025 року розгляд справи відкладено на 18 лютого 2025 року. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року відкладено розгляд справи на 11 березня 2025 року, викликано як свідків у судове засідання з розгляду справи № 753/17378/24: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] та витребувано у Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) інформацію щодо перебування у зареєстрованому шлюбі в період з 24.08.2010 по 29.09.2023 [PERSON] , [INFO] ; інформацію щодо перебування у зареєстрованому шлюбі в період з 24.08.2010 по 29.09.2023 [PERSON] , [INFO] ; інформацію щодо наявності у [PERSON] , [INFO] зареєстрованих дітей. Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації у судове засідання не прибуло, до початку судового засідання подали клопотання про розгляд справи без їх представника. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 11 березня 2025 року відкладено розгляд справи на 22 квітня 2025 року, повторно витребувано у Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) інформацію про актові записи щодо: зареєстрованих шлюбів [PERSON] , [INFO] , у період з 24.08.2010 по 29.09.2023; зареєстрованих шлюбів [PERSON] , [INFO] , у період з 24.08.2010 по 29.09.2023; реєстрації [PERSON] , [INFO] , батьком. 14 квітня 2025 року Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) надіслало витребувану інформацію. Заслухавши учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Згідно з частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Як передбачено частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Водночас проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, правомірною) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц зазначено, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю, спільний побут, взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). СК України не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду під час їх оцінки. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які підтверджують наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю. Так, у постанові Верховного Суду від 20 березня 2023 року у справі № 372/3321/19, суд зазначив, що належними та допустимими доказами проживання однією сім`єю є, зокрема: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення, докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого, чеки, квитанції, свідоцтва про право власності, заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. У постанові від 26 липня 2022 року у справі № 664/1206/19 Верховний Суд дійшов до висновку, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Також, як виснував Верховний Суд у постанові від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19, для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться: показання свідків про спільне проживання фактичного членів сім`ї та ведення ними спільного побуту; документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки; фотографії певних подій; документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо Згідно з положеннями частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України,) За приписами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Тобто, у цивільних справах суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Як встановлено судом [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] . [INFO] [PERSON] загинув у с. Кліщіївка Донецької області. За життя [PERSON] у шлюбі не перебував, заявниця [PERSON] у шлюбі також не перебувала, що підтверджується відповіддю Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо наявності відповідних актових записів. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 березня 2024 року у справі № 753/18816/23 встановлено факт батьківства, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , актовий запис про смерть № 21697 від 19 грудня 2023 року, стосовно сина [PERSON] , [INFO] , який народився в м. Києві, актовий запис про народження № 723 від 26 лютого 2014 року та внесено зміни до актового запису № 723 про народження від 26 лютого 2014 року, зробленого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, відносно [PERSON] , який народився у місті Києві, зазначивши у графі «Батько» [PERSON] , [INFO] , громадянин України, інші відомості залишити без змін. Згідно з актом ЖБК «Молодіжний-18» № 65 від 30 червня 2022 року [PERSON] проживав разом з цивільною дружиною [PERSON] та дитиною [PERSON] в період з 01 по 30 червня 2022 року за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження сімейних правовідносин заявниця також надала суду скріншоти з мобільного застосунку «Приват24» щодо переказу на її картку коштів від [PERSON] , спільні фотографії, на яких зображені [PERSON] разом з заявницею та спільним сином, а також переписку у месенджері, яка на її думку підтверджує ставлення загиблого до неї як до дружини. Після загибелі [PERSON] [INFO] надіслав [PERSON] сповіщення сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) № 6839 від 05 жовтня 2023 року, у якому визначив [PERSON] як цивільну дружину старшого солдата в/ч [NUMBER] [PERSON] . Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON] повідомила суду, що є сусідкою заявниці та з 1992 року знає сім`ю [PERSON] і її батьків. Свідок пам`ятає [PERSON] , який був чемний, уважний до дитини, багато ходив гуляв з дитиною. Коли сину заявниці - [PERSON] було 2-3 роки у 2016 - 2017 роках [PERSON] захворів на радикуліт і свідок, будучи медсестрою, ставила йому уколи. Зазначила, що бачила його декілька разів у військовій формі. Коли [PERSON] пішов у школу [PERSON] зустрічав його з школи, бачила як він з батьками [PERSON] завантажував і розвантажував машину. Повідомила, що вони з [PERSON] гуляли, коли та була вагітною, до вагітності не пам`ятає чи бачила їх разом. Свідок зазначила, що вона часто приходить робити уколи мамі [PERSON] , бачила [PERSON] у квартирі, це було під час епідемії COVID, вони займали кімнату і жили разом, бачила його одяг, декілька пар взуття. Свідок не знає, ким працював [PERSON] , але знає, що допомагав на дачі, бо цим хвалився батько [PERSON] . Іноді бачила його з продуктами, разом їздили у ліфті, із розмов з мамою [PERSON] свідок була переконана, що [PERSON] є її зятем. [PERSON] під час допиту його як свідка зазначив, що він є товаришем сім`ї заявниці і його донька товаришує з сином [PERSON] , вони відмічають свята, ходять на дні народження. Знає [PERSON] з початку повномасштабного вторгнення, бачилися з ним, коли він приїжджав у відпустку, дитина свідка гуляла з ним у парку. Також бачилися з [PERSON] у місті проходження ним військової служби, коли свідок привозив гуманітарну до допомогу на Схід , знає його побратимів, які і повідомили свідка про загибель [PERSON] . У свідка склалося враження повноцінної родини у [PERSON] і [PERSON] , сам [PERSON] у розмовах з ним зазначав, що [PERSON] - його дружина. [PERSON] у своїх показаннях повідомила, що є хрещеною сина заявниці, знає, що заявниця з [PERSON] познайомилися у серпні 2010 року, після народження у свідка і [PERSON] дітей, вони спілкувалися, проводили разом дні народження, багато свят, [PERSON] була з [PERSON] , бо вони проживали разом, виховували дитину та вели спільний побут. Свідок переконаний, що вони жили як чоловік і дружина, спільно виховували дитину, гуляли в парку, організовували свята, проводили вихідні дні, [PERSON] забезпечував [PERSON] . Свідок вказала, що вони проживали вони на [ADDRESS] у [PERSON] батьків, їх спільна дитина народилася у лютому 2014 року, хрестили його у Ольгинській церкві, на церемонії [PERSON] не було, були присутні [PERSON] батьки, [PERSON] , [PERSON] - двоюрідний брат, родичів [PERSON] також не було. Знає, що у садочку № 7, до якого ходила дитина, [PERSON] лагодив дитячий майданчик, штукатурив. Фарбував, все купував для ремонту, спільного з [PERSON] робили годівниці, потім він водив його в школу. Свідкові відомо, що вони їздили відпочивати на кінну ферму, де [PERSON] вчив [PERSON] їздити на конях, також [PERSON] з [PERSON] їздили на море - в Крим до його анексії. Крім цього відпочивали дача [PERSON] дачі. На питання чим, займався і де працював [PERSON] , свідок повідомила, що він на замовлення робив ремонти, щось лагодив. Знає, що [PERSON] періодично брав участь в АТО. Свідок не обізнана про родичів [PERSON] , не знає чому [PERSON] не записував своє батьківство щодо [PERSON] і чому не одружився з [PERSON] . Оцінюючи наведені показання свідків, суд не може покласти їх в основу рішення, оскільки свідки не змогли пояснити про щоденне спільне проживання, введення спільного господарства, формування спільного бюджету заявниці та загиблого [PERSON] , джерела походження грошових коштів, їх обізнаність про обставини проживання [PERSON] та [PERSON] сім`єю носить епізодичний характер. При цьому відсутні підтвердження того, що свідки мали дружні відносини з військовослужбовцем, а не тільки з заявницею. Вказані свідків є суб`єктивним сприйняттям відомих їм фактів, їх пояснення носять узагальнений характер, стосуються здебільшого констатації факту спільного проживання сім`єю, однак, на думку суду, у сукупності з іншими наявними у справі доказами, безперечно не підтверджують наявності між [PERSON] та [PERSON] усталених відносин, які притаманні подружжю починаючи з 2010 року. В цілому показання допитаних свідків носять загальний характер і не містять посилання на конкретні факти та обставини, які б у своїй сукупності давали суду можливість дійти висновку про наявність підстав, які входять до предмету доказування у цих правовідносинах. В контексті визначення можливих доказів, їх оцінки як достатніх суд також зауважує, що згідно з усталеною судовою практикою самі лише показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року по справі № 466/3769/16-ц). Об`єктивно кожна особа має власне уявлення про поняття сім`ї, спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, наявності взаємних прав та обов`язків притаманних подружжю, яке не завжди співвідноситься з законодавчим визначенням таких понять, не виключає іншої оцінки таких фактів, зокрема, проявом батьківської турботи [PERSON] щодо свого сина і виконання ним у такий спосіб своїх батьківських обов`язків, а отже покази свідків про проживання заявниці та загиблого саме однією сім`єю не є достатніми для встановлення цього юридичного факту. Сам по собі факт періодичного проживання жінки та чоловіка за однією адресою, з огляду на наявність у них спільної дитини, не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу, що підтверджується усталеною практикою Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі №490/4949/17 вказано на те, що сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. Щодо наданого заявницею сповіщення про загибель військовослужбовця, адресованого на ім`я заявниці, суд зазначає, що цей доказ, як і інші матеріали справи, не містить інформації, з яких підстав до згаданого сповіщення вносились відомості про заявницю як цивільну дружину військовослужбовця і чи таке зазначення було проявом волі саме [PERSON] . Жодних згадувань у наданих суду військових документах про заявницю як цивільну дружину або контактну особу немає. Воля померлого на визнання ним заявниці як такої, що є його фактичною дружиною без здійснення реєстрації шлюбу, з жодних наданих суду доказів не вбачається. Суд також враховує, що наданими заявницею доказами не підтверджуються і початок їх відносин як подружніх з 2010 року, як просить встановити заявниця, зокрема, і до народження спільної дитини. Факт періодичного спільного відпочинку сторін, про який зазначав свідок, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання коштів, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те що між сторонами склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20). У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2023 року у справі № 543/563/22 викладено висновок, що факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не може бути встановлений лише показаннями свідків та наявністю спільних фотографій за відсутності інших доказів. Наданий суду акт ЖБК «Молодіжний-18» про проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 01 по 30 червня 2022 року, не свідчить про проживання саме однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та такий акт не підтверджує ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, наявність між заявницею та [PERSON] взаємних прав та обов`язків, притаманних членам сім`ї, відмінним від батьківських прав та обов`язків. Щодо народження у заявниці і [PERSON] спільного сина - [PERSON] , суд враховує, що первісно відомості про батька дитини були записані в актовому записі про народження за вказівкою заявниці, і з заявою про визнання його батьківства [PERSON] до відділу РАЦС звертався. Надані заявницею докази на підтвердження грошових переказів від [PERSON] суд також не вважає достатніми для підтвердження факту їх проживання саме однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у заявлений період, оскільки з наданих доказів неможливо визначити цільове призначення таких коштів і характер таких переказів, зокрема, чи є це коштами на утримання спільної дитини, на придбання майна для особистих потреб військовослужбовця тощо. Крім цього, вказані перекази коштів здійснені у період з січня 2023 року, натомість будь-яких доказів надання заявниці утримання, переказів коштів за попередній період з 2010 року матеріали справи не містять. Суд також враховує, що за заявлений період спільного проживання як чоловіка і дружини (2010 - 2023 роки) заявниця не надала доказів спільного придбання речей, продуктів харчування, предметів домашнього побуту тощо. Оцінюючи скріншоти листування заявниці з [PERSON] у месенджері «Signal», суд виходить з того, що вони датовані починаючи з 2022 року, відомості про будь-яке інше листування заявниці з [PERSON] до початку повномасштабного вторгнення рф на територію України відсутні, що не дозволяє встановити характер їх стосунків до цього періоду і ставлення заявниці до [PERSON] як до чоловіка і до їх стосунків як сімейних до 2022 року. Посилання заявниці на те, що Дарницький районний суд міста Києва у справі № 753/18816/23 встановив, що з 24 серпня 2010 заявник проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , суд відхиляє, оскільки не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду, однак не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин (такий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 320/4938/17. Суть преюдиції полягає і в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц). У справі № 753/18816/23 судом встановлювався факт батьківства [PERSON] , а не факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому висновок суду у тій справі, що з 24 серпня 2010 заявник проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] не має преюдиційного значення під час розгляду цієї справи. Отже, суд дійшов висновку, що заявниця не надала переконливих та достатніх доказів, які у своїй сукупності підтверджували б ведення нею з [PERSON] з 2010 року спільного бюджету, господарства та побуту, наявності спільних фінансів, наявності взаємних прав та обов`язків саме як подружжя, спільного проживання, спільних витрат, купівлі майна для спільного користування тощо, на підтвердження реальності сімейних відносин і їх довготривалості та виключали б їх іншу інтерпретацію, зокрема як підтвердження виконання батьківських обов`язків щодо спільної дитини. Таким чином досліджені у справі докази у їх сукупності не дають можливості суду дійти висновку про підтвердження заявницею факту проживання однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем, а тому суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви [PERSON] .

Outcome: dismissed