Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

У грудні 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно. Вказує, що він продовж 2010-2015 років проводив викуп у власників свідоцтв про право власності на пайовий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнових сертифікатів). В результаті викупу майнових сертифікатів на підставі договорів купівлі-продажу від 27.11.2015 року позивачем було викуплено майно на суму 14825,00 грн. Загальними зборами власників майнових паїв сіл Залісся, колишньої Свіршковецької сільської ради Чемеровецького (теперішнього Кам`янець-Подільського) району Хмельницької області колишнього СВ «Залісянське» (протокол № 1 від 28.11.2015 року) було прийнято рішення про виділення пайового майна [PERSON] в натурі, зокрема: будівлю телятника № 3 вартістю 14825,00 грн та інше майно. В результаті звернення до Центру надання адміністративних послуг Чемеровецької селищної ради з метою реєстрації права власності та отримання документів на право власності на об`єкт нерухомого майна позивачу було відмовлено у проведенні державної реєстрації на будівлю, а тому просить визнати право власності на нерухоме майно. Позивач в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник Чемеровецької селищної ради в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Загальна вартість майна пайового фонду підприємства станом на 01.01.2000 року становить 606920,00 грн, частка СВ «Залісянська», яка викуплена позивачем складає 14825,00 грн, що підтверджується свідоцтвами про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат). При зверненні до Центру надання адміністративних послуг Чемеровецької селищної ради позивачу було відмовлено у проведенні державної реєстрації на будівлю, оскільки подані документи не відповідають вимогам, встановленим законом, а саме: згідно з п. 51 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на свідоцтві про право власності на майновий пай відсутня відмітка підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідчена підписом та печаткою керівника такого підприємства, що унеможливлює проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» одним із документів, що буде підставою для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна є судове рішення, що набрало законної сили. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справу суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Вирішуючи питання щодо судових витрат, враховуючи положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову (1211,20 грн.), що складає 605,60 грн.

Outcome: approved