Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду із позовом до Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області, [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності. Позов обгрунтований тим, що позивачам на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Право власності до Державного реєстру реєстру речових прав на нерухоме майно не внесено, тому позивачі звернулися до державного реєстратора з метою внесення відомостей щодо права власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Проте у проведені державної реєстрації рішенням №81854784 від 14.11.2025 було відмовлено, з огляду, що відсутня інформація від бюро технічної інвентаризації. Таким чином, позивачі не можуть підтвердити своє право власності перед третіми особами. З огляду на викладене, просили визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в рівних частках. У підготовче засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, матеріали справи містять клопотання про розгляд справи без їхньої участі. У підготовче засідання відповідачі: [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, надали клопотання про розгляд справи без їхньої участі, позов визнали. Представник відповідача Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області у підготовче засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без участі представника, позов визнав. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 16.12.2025 відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 20.01.2026 залучено співвідповідача, підготовче засідання відкладено. Ухвалою суду від 03.02.2026 прийнято рішення розглядати справу за результатами підготовчого провадження. Фактичні обставини, які встановив суд. За договором міни від 01.10.1996, [PERSON] та [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] стали власниками квартири [ADDRESS] (а. с. 15). За технічним паспортом квартири [ADDRESS] , визначені технічні характеристики квартири, зокрема загальна площа 59,6 кв. м, житлова площа 36,2 кв. м (а. с. 17-19). Додано домову книгу (а. с. 20-23), довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості (а. с. 25-27). Рішенням №81854784 від 14.11.2025 державним реєстратором прав на нерухоме майно Сидоренко Я. Г. у реєстрації права власності об`єкта нерухомості - квартири [ADDRESS] відмовлено, з огляду, що відсутня інформація від бюро технічної інвентаризації (а. с. 24). Норми права, які застосував суд. Статтею 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття права власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, власник не зобов`язаний у кожному випадку доводити іншим особам правомірність набуття права власності на належне йому майно. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а вважається лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Досліджуючи обставини існування в особи права власності, суд має передусім встановлювати підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності. Відповідну правову позицію викладено: у постановах ВП ВС: від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, від 05.06.2019 у справі № 392/1829/17, у постанові об`єднаної палати КГС ВС: від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18, у постановах КГС ВС: від 29.08.2019 у справі № 910/10984/18, від 11.06.2020 у справі № 910/10006/19. Так, документом, який посвідчує право власності на квартиру до 01 січня 2013 року є свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією. Згідно із ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України №1952-IV, будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації, відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з ч. 3 цієї статті, та у випадках, визначених ст. 28 цього Закону. До запровадження в Україні електронної системи - Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, державна реєстрація права власності, що здійснювалася на паперових носіях (реєстраційних книгах, архівних/реєстраційних справах) проводилася БТІ. Отже, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, зокрема, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідну правову позицію викладено в постановах КГС ВС: від 05.09.2019 у справі № 921/320/18, від 22.05.2019 у справі № 918/410/18, від 20.05.2020 у справі № 911/1603/19. Для реєстрації об`єкту нерухомого майна, державна реєстрація яких була проведена до 1 січня 2013 року, необхідно отримувати інформаційну довідку БТІ. Відсутність довідки Комунального підприємства «Каховське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради про реєстрацію права власності унеможливлює проведення реєстраційних дій реєстратором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) зроблено висновки про те, що «з урахуванням специфіки обороту нерухомого майна володіння ним досягається без його фізичного утримання або зайняття, а державна реєстрація права власності на нерухоме майно підтверджує фактичне володіння ним. Тобто суб`єкт, за яким зареєстроване право власності, визнається фактичним володільцем нерухомого майна. При цьому державна реєстрація права власності на нерухоме майно створює спростовувану презумпцію наявності в суб`єкта і права володіння цим майном (як складової права власності). Отже, особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. Спосіб захисту, передбачений статтею 392 ЦК України є різновидом загального способу захисту - визнання права, а тому його може бути використано в зобов`язальних відносинах за відсутності іншого, крім судового, шляху відновлення порушеного права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц «Щодо ефективного способу захисту прав покупця (інвестора) у разі порушення продавцем умов договору купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно з передачі усіх необхідних документів для оформлення права власності на це майно»). Висновки суду. Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивачі посилалися, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] стали власниками квартири [ADDRESS] . Право власності позивачів виникло до 1 січня 2013 року, отже на момент виникнення такого права діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Для реєстрації права власності, зокрема внесення відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачам необхідна довідка комунального підприємства «Каховське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради, реєстри якого залишилися на ТОТ. З огляду на викладене, а також беручи до уваги, що позивачі мають труднощі в реалізації своїх прав, в позасудовому провадженні врегулювати спір неможливо, тому позов є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved