Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Представник позивача - Шкапенко О.В. звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «АКЦЕНТ БАНК» заборгованість за кредитним договором № ABH0CT155101735469869755 від 29.12.2024 року у розмірі 49993,09 грн., яка утворилась станом на 03.10.2025 та складається з наступного: 38152,75 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту); 11413,63 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами; 426,71 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею. Ціна позову визначена у розмірі 49993,09 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.11.2024 [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку. 29.12.2024 року, будучи клієнтом банку, [PERSON] уклав з АТ «АКЦЕНТ БАНК» договір ABH0CT155101735469869755, щодо надання кредиту в розмірі 40000,00 грн. строком на 36 місяців (тобто до 28.12.2027 року) зі сплатою процентів у розмірі 85.00 щорічно. Свої зобов`язання АТ «АКЦЕНТ БАНК» виконало у повному обсязі надавши позичальнику кредитні кошти на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитним договором, зі сплатою відсотків в розмірі обумовленому сторонами в договорі. Ухвалою суду від 28.10.2025 відкрито провадження та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Копія даної ухвали направлена на останню відому адресу місця реєстрації відповідача, однак повернулась на адресу суду неврученою, що підтверджується поштовим повідомленням, яке знаходиться в матеріалах справи. Оскільки ухвала суду про відкриття провадження у справі та судові повістки направлялись на відому адресу місця реєстрації відповідача, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та встановленого судом строку для подання відзиву. Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавався. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомили. Представник позивача Шкапенко О.В. просив справу слухати за його відсутності та задовольнити позовні вимоги повністю. Проти розгляду справи в заочному порядку представник позивача не заперечував. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами, у зв`язку з відсутністю клопотання сторін про інше, відповідно до положень ст. ст. 274-279 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 24.11.2024 [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку. 29.12.2024 року, будучи клієнтом банку, [PERSON] уклав з АТ «АКЦЕНТ БАНК» договір ABH0CT155101735469869755, щодо надання кредиту в розмірі 40000,00 грн. строком на 36 місяців (тобто до 28.12.2027 року) зі сплатою процентів у розмірі 85.00 щорічно. Свої зобов`язання АТ «АКЦЕНТ БАНК» виконало у повному обсязі надавши позичальнику кредитні кошти на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитним договором ліміту, зі сплатою відсотків в розмірі обумовленому сторонами в договорі, що підтверджується меморіальним ордером від 29.12.2024 про переказ грошових коштів на рахунок позичальника в розмірі 40000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 1050 ЦК України регламентує, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка зараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною другою ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Стаття 629 ЦК України регламентує, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи відсутність доказів, які б спростовували факт наявності у відповідача кредитної заборгованості та її розміру, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь АТ «А-Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 49566,38 грн., яка утворилась станом на 03.10.2025 та складається з наступного: 38152,75 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту); 11413,63 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами, що підтверджується розрахунком заборгованості. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Посилання представника позивача на п. 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» в обґрунтування стягнення з відповідача на користь АТ «А-Банк» залишку заборгованості за пенею в розмірі 426,71 грн. не підлягає застосуванню оскільки Цивільний кодекс України має вищу юридичну силу, ніж інші закони у сфері цивільних правовідносин, але нижчу за Конституцію України. Цивільний кодекс України є кодифікованим актом, що регулює цивільні правовідносини між громадянами та юридичними особами. Він має вищу юридичну силу в межах цивільного права, ніж інші закони, що регулюють ці питання. Це означає, що положення Цивільного кодексу є обов`язковими для застосування у цивільних справах, і інші закони не можуть суперечити йому в питаннях, врегульованих кодексом. У зв`язку з невиконанням позичальником взятих на себе зобов`язань за договором, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь АТ «А-Банк» заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та заборгованості за процентами в загальному розмірі 49566,38 грн. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». За подання позовної заяви в 2025 році АТ «А-Банк» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову покладається на відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, виходячи із наступного розрахунку ((49566,38 грн. (сума задоволених позовних вимог) ? 49993,09 грн. (сума заявлених позовних вимог) х 100 = 99 %); 2422,40 (сума сплаченого судового збору) х 99 % = 2398,00 грн.). Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2398,00 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial