Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

До Зіньківського районного суду звернувся [PERSON] з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Із позову вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в с. Сиверинівка Зіньківського району Полтавської області і проживав разом з батьками [PERSON] , [PERSON] та братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивач та його батьки працювали в колгоспі імені Чапаєва і даний будинок належав до категорії -колгоспний двір. Починаючи з часу фактичного володіння [PERSON] добросовісно, відкрито та безперервно володіє вищевказаним господарством, своєю працею утримує його, підтримує в належному стані, за власний кошт здійснює його поточний ремонт та вважав, що даний житловий будинок належить йому та його родині. [INFO] помер батько позивача [PERSON] спадщину після його смерті прийняла дружина [PERSON] ,але будинок не ввійшов до переліку спадкового майна у зв`язку з тим, що за життя померлий не зареєстрував право власності відповідно до вимог законодавства. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке успадкував позивач [PERSON] і [PERSON] в рівних долях, але будинок не ввійшов до складу спадкового майна, оскільки правовстановлюючі документи на нього були втрачені. Нещодавно він звернувся до Зіньківської міської ради з питанням надання йому виписки в погосподарських книгах станом на 01.07.1990 року та отримав відповідь, що в наявних погосподарських книгах будь які дані на вищевказаний житловий будинок відсутні. Державний реєстратор відмовив у реєстрації права власності на вищевказаного житловий будинок оскільки відсутні правовстановлюючі документи, тому позивач враховуючи дані наявні факти , звернувся до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Ухвалою судді від 03.12.2025 року було відкрито загальне провадження та розгляд справи призначено на 29.01.2026 року ( а.с. 24) . В судове засідання 29.01.2025 року сторони не з`явились , від позивача надійшла заява в якій він підтримує позовні вимоги та прохає їх задовольнити і розглянути справу у його відсутність ( а.с. 33) , від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та просить їх задовільнити ( а..с32), представник відповідача Зіньківської міської ради надіслав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, за наявними матеріалами у справі ( а.с.45). В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування підготовчого процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позов [PERSON] до Зіньківської міської ради, [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлено, що в [ADDRESS] знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями , який в цілому складається з житлового будинку ( літ. А-1), рік побудови 1905 , літня кухня ( літ. Б), погрібник ( літ. В, в) , гараж ( літ. Г) , сарай ( літ. Д) , колодязь питний № 1 , технічна документація на житловий будинок із господарськими будівлями занесена до Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва ( а.с. 10-15) , позивачем по справі є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ( а.с. 5-8) . З довідки виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області від 14.02.2025 року вбачається, що відомості про реєстрацію місця проживання та інших персональних даних що містяться в реєстрі територіальної громади ,а також згідно облікових даних виконавчого комітету міської ради і наявних погосподарських книг дані станом на 01.07.1990 року за адресою [ADDRESS] відсутні ( а.с.16). Відповідно до довідки експерта з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна вбачається, що після обстеження та проведення технічної інвентаризації житлового будинку за адресою [ADDRESS] вартість нерухомого майна становить 117834 грн 00 коп ( а.с.19).Відповідно до рішення державного реєстратора від 07.05.2025 року відмовлено [PERSON] у проведенні реєстраційних дій житлового будинку за адресою [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с.18), із показань свідків [PERSON] вбачається , що він проживає з народження у с. Сиверинівка з дитинства знайомий з [PERSON] та його братом [PERSON] ,дуже добре знав їх померлих батьків, які вже померли на протязі всього життя вони проживали за адресою [ADDRESS] , [PERSON] разом із батьками і вже після їх смерті постійно проживає у вищевказаному житловому будинку та відкрито володіє ,користується безперервно даним господарством та особисто неодноразово допомагав [PERSON] по господарству ( а.с. 36-40) . З показань свідка [PERSON] який проживає за адресою: [ADDRESS] та стверджує, що з дитинства знайомий з родиною позивача дуже добре знав та товаришував з батьками, які на протязі свого життя постійно проживали за адресою [ADDRESS] , часто з позивачем проводили дозвілля ,оскільки проживали по сусідству. [PERSON] разом із батьками і вже після їх смерті постійно проживає у вищевказаному житловому будинку та відкрито володіє ,користується безперервно даним господарством та особисто неодноразово допомагав [PERSON] по господарству. У вищевказаному господарстві все життя проживали дід ,баба, а в подальшому батьки ,рідний брат і сам позивач [PERSON] ( а.с. 41-44) . Враховуючи той факт , що позивач [PERSON] проживає та користується відкрито житловим будинком з cамого народження , в якому проживав разом з батьками до їх смерті та рідним братом, ніяких претензій з боку будь кого іншого до позивача на протязі всих цих років не було , та іншого альтернативного шляху визнати за ним право власності на цей будинок немає , він звернувся до суду із позовом про визнання права власності за набувальною давністю керується ст. 344 , 396 ЦК України , оскільки відкрито проживає, володіє і користується цим будинком більше 10 років ( а.с. 2-4). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом . Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У Цивільному кодексі України набувальна давність розглядається як спосіб набуття права власності. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов. Згідно ст.344 ЦК України, підставами для набуття права власності на майно за набувальною давністю, є добросовісне заволодіння особою чужим майном і відкрите, безперервне володіння нерухомим майном протягом десяти років. При цьому, добросовісним заволодінням може вважатись таке, коли володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю. Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2001 року. Таким чином, інститут набувальної давності за своєю правовою природою покликаний усунути юридичну невизначеність поняття фактичного володіння майном, ввести до цивільного обороту вибулі з нього нерухомі речі, чим забезпечити стабільність цивільних правовідносин. Набувальна давність є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, тобто не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у ч.1 ст.344 ЦК України, а саме: наявність законного об`єкту володіння, добросовісності, відкритості, безперервності, визначених законом строків володіння. Відсутність однієї із них виключає можливість для позитивного вирішення справи. При цьому, дана стаття визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Зокрема, володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна. Крім того, володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним, та безперервним протягом визначених законом строків (для нерухомого майна протягом 10 років, а для рухомого майна - 5 років). Законний об`єкт володіння означає, що річ, якою володіє особа (особи), не виключений з цивільного обороту та не обмежений в цьому. В обґрунтуванні заявленого позову позивач зазначив про те, що він відкрито, безперервно володіє нерухомим майном, а саме житловим будинком з господарськими будівлями що розташований за адресою [ADDRESS] , безперервно користується цим будинком , сплачує комунальні послуги , з показань свідків [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивача , що підтверджується їхньою пропискою , вбачається, що [PERSON] з самого народження і до цього часу постійно , відкрито , безперервно проживає в ньому. Тобто позивач [PERSON] більше ніж десять років проживає за адресою [ADDRESS] , відкрито для третіх осіб володіє та користується нерухомим майном , за цей час ніхто не звертався до позивача з питаннями та вимогами стосовно чи виселення чи якихось вимог про усунення перешкод у володінні майном . Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.15 ЦК України та ст.3 ЦПК України. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК). Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих наявних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, враховуючи визнання відповідачами у справі заявлених позовних вимог, а також роз`яснення, що викладені в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових справ», суд приходить до висновку, що позивачем у справі належними і допустимими доказами доведені визначені законом підстави, які є необхідними для визнання права власності на майно за набувальною давністю (добросовісне заволодіння особою чужим майном, відкрите, безперервне володіння нерухомим майном протягом десяти років), брат [PERSON] не заперечує проти позовних вимог, тому, в сукупності вищевикладених обставин, вбачаються підстави для задоволення позову [PERSON] до Зіньківської міської ради, [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, в межах доводів позовної заяви та заявлених позовних вимог.

Outcome: approved