Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк", в інтересах якого діє Киричук Галина Миколаївна, звернулось до Корольовського районного суду м. Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить: - стягнути з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у сумі 40 997,57 (сорок тисяч дев`ятсот дев`яносто сім грн 57 коп.) гривень; - стягнути з в [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,4 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між Акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» та [PERSON] було укладено кредитні договори: 05.06.2019 №2001327367401, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 21 300 грн; 16.06.2020 №3001613465301, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 47 591,60 грн. Оскільки відповідач в повному обсязі не повернув грошові кошти для погашення заборгованості за зобов`язаннями, у нього виникла заборгованість, яка становить: 31 946,26 грн (20 679,54 грн -заборгованість за кредитом, 11 266,72 грн заборгованість за процентами) за договором №2001327367401; 9 051,31 грн (4 305,15 грн -заборгованість за кредитом; 0,88 грн заборгованість за процентами; 4 745,28 грн -заборгованість за комісією) за договором №3001613465301. А всього заборгованість станом на 04.02.2025 за вказаними кредитними договорами становить 40 997,57 грн. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Єригіної І.М. від 15 травня 2025 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, - передано на розгляд до Корольовського районного суду м. Житомира. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подавав. Ухвала про відкриття провадження у справі двічі направлялась на адресу відповідача за зареєстрованим місцем його проживання, у відповідності до приписів ЦПК України, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученими, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Також відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2022 року в справі № 910/1730/22 визначено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 05.06.2019 між Акціонерним товариством Перший Український Міжнародний Банк (скорочена назва - АТ ПУМБ) та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви №2001327367401 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у якій відповідач просив відкрити на його ім`я поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях та надати кредитну картку [NUMBER] на наступних умовах: сума кредитного ліміту 3 000 грн; реальна річна процентна ставка - 47,88%; загальна орієнтовна вартість кредиту -1257,86 грн. Крім того, 05.06.2019 [PERSON] було підписано із позивачем паспорт споживчого кредиту із наступними умовами: сума/ліміт кредиту 3 000 грн; тип кредиту- кредитна лінія; строк кредиту 12 місяців з продовженням строку на той самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін; мета отримання кредиту - загальні споживчі цілі, в тому числі для оплати за договорами страхування; стандартна процентна ставка 47,88%; тип процентної ставки фіксована. З довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №2001327367401 від 05.06.2019 за карткою було встановлено наступні суми кредитного ліміту: 05.06.2019 - 3 000,00 грн; 15.08.2019- 7 000,00 грн; 24.12.2019 -10 500,00 грн; 29.05.2020- 14 000,00 грн; 15.10.2020- 17 800,00 грн; 18.02.2021 -21 300,00 грн; 27.02.2022- 20 680,00 грн; 03.03.2022- 21 300,00 грн. Відповідно до наявної в матеріалах справи виписки по особовим рахункам [NUMBER] за період з 05.06.2019 по 04.02.2025 та [NUMBER] за період з 05.06.2019 по 04.02.2025 вбачається, що [PERSON] користувався кредитними коштами, наданими згідно договору №2001327367401 від 05.06.2019. У відповідності до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №2001327367401 від 05.06.2019, станом на 04.02.2025 [PERSON] має борг в розмірі 31 946.26 грн, який складається з наступного: 20 679,54 грн - заборгованість за сумою кредиту, 11 266,72 грн - заборгованість за відсотками. 15.06.2020 між Акціонерним товариством Перший Український Міжнародний Банк та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви №3001613465301 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, на наступних умовах: сума наданого кредиту 47 591,80 грн; строк кредиту 24 місяця; кредитний продукт споживчий кредит 0-15-24 Е 499 (оплата товару); розмір процентної ставки річних 0,01%; щомісячний платіж 2 518,65 грн; комісія за обслуговування кредитної заборгованості з 16.09.2021 по 15.06.2022 1 427,75 грн щомісячно; розмір комісії за обслуговування кредиту з 16.09.2021 - 3 %; разова комісія, включена до суми споживчого кредиту - 499 грн; загальна вартість кредиту 60 445,39 грн. Крім того, 15 червня 2020 року [PERSON] було підписано із позивачем паспорт споживчого кредиту із аналогічними кредитному договору умовами. Згідно копії платіжної інструкції №TR.42475742.42493.359 від 15 червня 2020 року вбачається, що АТ «ПУМБ» перерахувало на рахунок [PERSON] [NUMBER] грошові кошти в розмірі 47 591,60 грн, із зазначенням призначення платежу: надання кредитних коштів за договором №3001613465301 від 15/06/2020 за позикою [PERSON] . Відповідно до наявної в матеріалах справи виписки по особовому рахунку [NUMBER] за період з 15.06.2020 по 04.02.2025 та [NUMBER] за період з 15.06.2020 по 04.02.2025 вбачається, що [PERSON] користувався кредитними коштами в розмірі 47 591,60 грн наданими згідно договору №3001613465301 від 15.06.2020. У відповідності до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №3001613465301 від 15.06.2020, станом на 04.02.2025 [PERSON] має борг в розмірі 9 051,31 грн, який складається з наступного: 4 305,15 грн - заборгованість за кредитом, 0,88 грн - заборгованість за процентами, 4 745,28 грн - заборгованість за комісією. 04.02.2025 за вих.№КНО-44.2.2/80 Акціонерним товариством Перший Український Міжнародний Банк направлено вимогу (повідомлення) на адресу [PERSON] про необхідність погашення боргу у розмірі 40 997,57 грн станом на 04.02.2025, який виник на підставі кредитних договорів №2001327367401, №3001613465301. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Положеннями частин 1, 3 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч.1 ст.633 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України). Щодо кредитного договору №2001327367401 від 05.06.2019. Як встановлено судом, між банком та відповідачем укладено кредитний договір 05.06.2019 шляхом підписання заяви №2001327367401 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, з дотриманням вимог законодавства, підписаний відповідачем, та при його укладенні погоджено всі істотні умови кредитування. При цьому, факт отримання [PERSON] кредитних коштів та їх використання підтверджується випискою по банківському рахунку відповідача. Згідно розрахунків заборгованості, станом на 04.02.2025 у [PERSON] була наявна заборгованість за тілом кредиту в сумі 20 679,54 грн та заборгованість за процентами в сумі 11 266,72 грн, а всього 31 946,26 грн. Враховуючи вищевикладене, оскільки отримані за кредитним договором №2001327367401 від 05.06.2019 кошти за тілом кредиту та проценти в межах строку дії договору в добровільному порядку відповідачем [PERSON] в розмірі 31 946,26 грн не повернуті, відтак такі підлягають стягненню на користь позивача. Щодо кредитного договору №3001613465301 від 15.06.2020. Як встановлено судом, між банком та відповідачем укладено кредитний договір 15.06.2020, шляхом підписання заяви №3001613465301 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. В свою чергу, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №3001613465301 від 15.06.2020 в розмірі 9 051,31 грн, який складається з наступного: 4 305,15 грн - заборгованість за кредитом, 0,88 грн - заборгованість за процентами, 4 745,28 грн - заборгованість за комісією. У відповідності до умов укладеного кредитного договору та розрахунку суми заборгованості по комісії, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості з 16.09.2020 по 15.06.2022 становить по 1427,75 грн, розмір комісії за обслуговування кредиту з 16.09.2021 - 3 %, а всього 4 745,28 грн за період дії договору, яка станом на 04.02.2025 є непогашеною. При цьому, вказана комісійна винагорода є платою за послуги, що супроводжують кредит, а саме - за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок споживача, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційним, суперечить моральним засадам суспільства, а тому є незаконним в силу вимог Закону України «Про захист прав споживачів». У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Вказана позиція послідовно підтримана у постанові Верховного Суду від 6 листопада 2023 року по справі № 204/224/21. Згідно змісту зазначеної постанови якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Відтак, позов в частині вимог про стягнення комісії в сумі 4 745,28 грн за кредитним договором №3001613465301 від 15.06.2020 задоволенню не підлягає. Згідно з розрахунком заборгованості, відповідачем фактично погашено комісію за кредитним договором на загальну суму 8 104,47 грн. При цьому, як встановлено судом, сума погашеної відповідачем комісії за користування кредитними коштами в розмірі 8 104,47 грн перевищує суму залишку заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4 305,15 грн. За таких обставин, враховуючи погашення відповідачем комісії за користування кредитними коштами в розмірі, що перевищує залишок заборгованості за кредитом, яку (комісію) суд зараховує на погашення тіла кредиту, відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту за договором №3001613465301. Отже, позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про стягнення заборгованості з відповідача за кредитними договорами №2001327367401, №3001613465301 підлягає задоволенню частково в сумі 31 946,26 грн за договором №2001327367401. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 888 грн (31 946,26 грн/40 997,57грн х 2 422,40 грн) підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: partial