Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути із відповідача [PERSON] на його користь заборгованість в розмірі 12813,07 грн., з яких 4970,21 грн. - заборгованість за основним боргом, 7842,86 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 3028 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 25.01.2019 між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] укладено угоду №С-612-006985-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до умов договору кредиту №С-612-006985-19-980 від 25.01.2019, банк відкриває клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках угоди та договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту платіжну картку MasterCard. Відповідно до п. 2 договору банк надає клієнту кредит, шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн. (п. 2.1 договору). Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 5000,00 грн. (п. 2.2. договору кредиту 1). Згідно п.п. 2.3. договору кредиту за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 48% річних. 19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу №19/12-2023. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладений Договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги за кредитним договором №С-612-006985-19-980 від 25.01.2019. Відповідно до п. 2.1 за цим договором ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором. Відповідач належним чином умов кредитного договору не виконав, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 19.12.2023 становить 12813,07 грн., з яких 4970,21 грн. - заборгованість за основним боргом, 7842,86 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь вказану вище заборгованість за кредитним договором №С-612-006985-19-980 від 25.01.2019, а також судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 3028 гривень та витратм за надання професійної правничої допомоги в розмірі 7000 грн. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 15.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу [PERSON] надіслано копію ухвалу про відкриття провадження у справі на адресу реєстрації рекомендованим листом з повідомленням, яку відповідач отримав - 20.12.2025. Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, до суду не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 25.01.2019 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду №С-512-006985-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до п. 2 угоди банк надає клієнту кредит, шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн. (п. 2.1 договору). Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 5000,00 грн. (п. 2.2. договору). Згідно п. 2.3. договору кредиту за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 48% річних. Кредитну угоду №С-512-006985-19-980 від 25.01.2019 [PERSON] підписав власноручним підписом.(а.с.5). Крім цього 25.01.2019 [PERSON] власноручним підписом підписано заяву №С-512-006985-19-980 від 25.01.2019 на приєднання до договору добровільного страхування життя №ПБКК від 03.04.2017 та заяву про відкриття поточного рахунку та приєднання до публічної пропозиції - договору комплексного банківського обслуговування і приєднання до публічної пропозиції укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку АТ «Ідея Банк» (оферта) до угоди №С-512-006985-19-980. Відповідно до вказаної заяви, [PERSON] просив відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я в АТ «Ідея Банк». Згідно вказаної заяви, [PERSON] отримав платіжну картку № [NUMBER] та просив встановити ліміт кредитної лінії у сумі 5000 грн. (а.с.6-8). Як вбачається із виписки по рахунку за період з 25.01.2019 по 19.12.2023 відповідач користувався кредитними коштами та здійснював часткове погашення заборгованості (а.с.9-16). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №С-512-006985-19-980 від 25.01.2019 вбачається, що станом на 19.12.2023 заборгованість [PERSON] становить 12813,07 грн., з яких 4970,21 грн. - заборгованість за основним боргом, 7842,86 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками (а.с.17). 05.05.2025 за вих.№4/2025 на адресу [PERSON] представником ТОВ «ФК «Профіт Капітал» направлено досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості у сумі становить 12813,07 грн., з яких 4970,21 грн. - заборгованість за основним боргом, 7842,86 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками (а.с.18-19). 19.12.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу №19/12-2023, відповідно до умов якого до ТОВ «Оптіма Факторинг» перейшло право вимоги за договором №С-512-006985-19-980 від 25.01.2019. 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» відступило, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв право вимоги за договором №С-512-006985-19-980 від 25.01.2019 До матеріалів справи також долучено реєстри боржників і платіжні інструкції, відповідно до яких ТОВ «Оптіма Факторинг» сплатило кошти на користь АТ «Ідея банк», а ТОВ «Профіт Капітал» сплатило кошти на користь ТОВ «Оптіма Факторинг» згідно договорів факторингу (а.с.23-43). Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події. Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати умови кредитних договорів у відповідності до їх умов та вимог законодавства. У частині першої статті 512 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. ст. 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Досліджуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №С-512-006985-19-980 від 25.01.2019. Наявними у справі доказами підтверджується той факт, що відповідач отримав кредит, користувався кредитними коштами банку й допустив прострочення виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами кредитного договору №С-512-006985-19-980 від 25.01.2019. [PERSON] заперечень щодо незгоди із наданим кредитом та розміром нарахованої заборгованості суду не надав, доказів про відсутність заборгованості у розмірі, вказаному в розрахунку, суду ним також не надано, а тому права позивача порушені та підлягають захисту в судовому порядку. Враховуючи невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного погашення тіла кредиту та процентів за кредитом в строки, передбачені умовами кредитного договору, та з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором №С-512-006985-19-980 від 25.01.2019 в розмірі 12813,07 грн., з яких: 4970,21 грн. - заборгованість за основним боргом, 7842,86 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - платіжною інструкцією №13942 від 15.05.2025, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 3028 гривень. Крім того, представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 7000 грн. Частиною 1 ст.133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких, в тому числі, є й витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з приписами ч.ч.1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Також слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Заїченко проти України»). Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 490/7096/21 та від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано: договір про надання правової допомоги від 01.07.2024, укладений між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Правовий курс», додаткову угоду №1/1 до Договору про надання правової допомоги №02-24 від 01.07.2024, акт №1 прийому-передачі Реєстру боржників від 10.04.2025 за Договором про надання правової допомоги №02-24 від 01.07.2024, акт №1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 14.05.2025 за Договором про надання правової допомоги №02-24 від 01.07.2024. Як вбачається з вищевказаних документів, вартість наданої правової допомоги становить 7000 грн. При вирішенні питання стягнення витрат на правову допомогу, суд бере до уваги зазначений обсяг виконаних адвокатом робіт. Водночас, суд враховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною. Переважна більшість тексту позову містить перелік норм чинного законодавства, використання яких є типовим для даного виду цивільно-правових спорів. До позовної заяви додані документи, які були в наявності у позивача. Отже, справа не вимагала вжиття дій щодо збирання доказів, чи проведення розрахунків. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, а також відсутність судових засідань у цій справі, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000 грн., який є очевидно завищеним. У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката у даному випадку є співмірним із складністю даної справи та обсягом виконаних робіт. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial