Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 14684, 72 грн, а також судові витрати, понесені позивачем внаслідок сплати судового збору в розмірі 3 028 грн. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач зазначив, що 21 листопада 2024 року о 20 год. 02 хв. у м. Харків, вул. Ахсарова, 9 сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) за участю транспортних засобів «Hyundai Accent», номерний знак [NUMBER] , та «Volkswagen», номерний знак [NUMBER] . Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 грудня 2024 року у справі № 638/22935/24 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс №224509794). Водій пошкодженого транспортного засобу своєчасно звернувся до позивача із повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 26.11.2024 року та Заявою про виплату страхового відшкодування від 26.11.2024 року. Розрахунок та виплата відшкодування проводився на основі: 1) звіту №032/25 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 04 лютого 2025 року; 2) наказу №3.1/4826 від 19.02.2025 року; 3) довідки № 1 від 18.02.2025 року. Загальний розмір витрат МТСБУ складає 14 684, 72 грн. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 12 284, 72 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 4282 від 20 лютого 2025 року та в розмірі 2400 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №3874 від 17 лютого 2025 року. Провадження у справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно поданої до суду заяви, просив здійснювати розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини не явки суду не повідомив, заяв та клопотань суду не надавав, відзив до суду не подавав. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280ЦПК України Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що 21.11.2024 року о 20-02 год. в м. Харкові по вул. Ахсарова, 9, водій [PERSON] на автомобілі Hyundai Accent, державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдані матеріальні збитки. Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 грудня 2024 року у справі № 638/22935/24 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу. Вказана постанова набрала законної сили 24.12.2024 року. На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди поліс на транспортний засіб Hyundai Accent, державний номерний знак [NUMBER] , відсутній, що підтверджується роздруківкою з сайту МТСБУ. Автомобіль Volkswagen, державний номерний знак [NUMBER] , належить на праві власності та зареєстрований за [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Згідно з полісом №224509794 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Volkswagen, державний номерний знак [NUMBER] , застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант». [PERSON] повідомила про вказану вище дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 21.11.2024 року за участю транспортних засобів Hyundai Accent, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та Volkswagen, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . 26.11.2024 року [PERSON] звернулась із заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 21.11.2024 року. Відповідно до копії звіту №032/25 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Volkswagen Touareg, державний номерний знак [NUMBER] , VIN [NUMBER] , складеного 04.02.2025 року ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 14045,67 грн. Відповідно до Довідки №1 від 18.02.2025 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих сума до сплати на відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 12284, 72 грн. Згідно з наказом МТСБУ №3.1/4826 від 19.02.2025 за заявою [PERSON] прийнято рішення про відшкодування шкоди у розмірі 12 284, 72 грн. Зазначена шкода особисто відповідачем не була відшкодована потерпілій особі. Позивачем 20.02.2025 згідно з платіжної інструкції №4282 була здійснена виплата страхового відшкодування в розмірі 12284, 72 грн на ім`я [PERSON] . Згідно з платіжної інструкції №3874 від 17.02.2025 Моторно (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату ФОП [PERSON] по справі №111140, згідно наказу №032/25 від 04.02.2025 у сумі 2400 грн. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правилами ч. 1ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 3.ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Згідно зі ст. 71 Закону України «Про судову експертизу», підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб. Положеннями п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України унормовано, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Правилами ст. 22 ЦК України закріплено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК Українишкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до роз`яснень, які викладені у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ятастатті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до вимогст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди заподіяної потерпілій у ДТП особі, а саме: у порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним обов`язковим об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно з п. 3 ч.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», основними завданнями МТСБУ є здійснення регламентних виплат у випадках, передбачених цим Законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди транспортним засобом щодо якого на дату настання ДПТ був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та майну, яке перебувало в ньому. Згідно п.1 ч.2 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після здійснення регламентної виплати має право зворотної вимоги до особи, яка спричинила ДТП, керуючи транспортним засобом, щодо якого на дату настання ДТП був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 993 ЦК України,ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання. Підставою регресного позову є відповідальність заподіювача шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди. Згідно з ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як убачається з положень ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Ураховуючи, що винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21.11.2024 року визнано відповідача та внаслідок вказаної ДТП спричинена матеріальна шкода, яка виплачена Моторним (транспортним) страховим бюро України в розмірі 12284,72 грн, позивач набув право зворотної вимоги до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Станом на час розгляду справи відповідачем відшкодування сплаченої позивачем суми не відбулося. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право для визначення (з`ясування) причин, обставин настання страхового випадку та визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, залучати своїх представників або осіб, які здійснюють професійну оціночну діяльність відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні. Відповідно до ч.3 ст. 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для визначення (зясування) причин, обставин настання подій, які є підставою для здійснення регламентних виплат, визначення розміру заподіяної внаслідок таких подій шкоди ( у томі числі здійснює оплату послуг осіб, які надають МТСБУ інформацію чи інші послуги для визначення розміру регламентної виплати), оплату банківських витрат, судових зборів та інших обовзякових платежів, повязаних із здійсненням та компенсацією регламентних виплат, оплату послуг осіб, які на договірній основі надають МТСБУ юридичні послуги щодо компенсації здійснених регламентних виплат. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що сплачені згідно з платіжною інструкцією №3874 від 17.02.2025 року грошові кошти в розмірі 2400 грн, що є майновими втратами, які позивач вимушений був понести для встановлення розміру збитку (послуги експерта), також підлягають стягненню з відповідача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України. Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позовну заяву було подано позивачем в електронній формі, то застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, таким чином, судовий збір в розмірі 2422, 40 грн підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача.

Outcome: approved