Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

25 листопада 2025 року представник позивача звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача вказує, що 27.01.2021 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2035467775. Відповідно до умов кредитного договору, Банк надає Позичальнику споживчий Кредит, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом, інші Платежі, визначені даним кредитним договором. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин ст.526 та ст.527 Цивільного кодексу України. Внаслідок чого, 24 березня 2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір факторингу № 24/03/23, згідно якого ПЕРВІСНИЙ КРЕДИТОР АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОТП БАНК» відступив на користь НОВОГО КРЕДИТОРА ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» права вимоги за Кредитним договором № 2035467775 від 27.01.2021 року, продукт (POS), укладеним між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] , разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами. Згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою, та становить 18 871,78 грн, із яких: заборгованість по тілу кредиту: 13 382,42 грн; заборгованість по відсотках: 2,1 грн; заборгованість по комісії: 5 487,26 грн. Посилаючись на викладене, представник позивача прохала стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 2035467775 від 27.01.2021 року у розмірі 18871,78 грн та судові витрати. Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 28 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явилася, у позовній заяві прохала проводити розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення судом. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання у встановленому ст. 128 ЦПК України порядку, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення за місцем реєстрації, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 27.01.2021 між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2035467775 на придбання товарів та послуг, який особисто підписано відповідачем (а.с.30-36). Як вбачається з п.1 вказаного кредитного договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: 18497 грн на придбання товару у продавця 1; 490 грн на сплату додаткових послуг банку, а саме: послуга «СМС+Довідка», а загальний розмір кредиту: 18987 грн. Дата остаточного повернення кредиту: 27 січня 2023 року. Відповідно до п.1.2 протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись: фіксована процентна ставка у розмірі 0,01 % річних. Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів (п.1.3). Факт перерахування банком коштів на придбання товару підтверджується специфікацією до кредитного договору від 27.01.2021 (а.с.34 на звороті) та службовим чеком від 27.01.2021 (а.с.32). 24.03.2023 між АТ «ОТП Банк» та «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» було укладено договір факторингу №24/03/23, у відповідності до умов якого клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Згідно витягу з Додатку №1 до Договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2023, ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] по Кредитному договору№ 2035467775 від 27.01.2021 в розмірі 18871,78 грн., з яких: 13382,42 грн - сума боргу по тілу; 2,1 грн - сума боргу по відсоткам, 5487,26 грн заборгованість по комісії (а.37-41,25). ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» було направлено [PERSON] вимогу про погашення кредитної заборгованості та дострокове повернення кредиту (а.с.47). Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями частини 1статті 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Устатті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом норм ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України.У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підставі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Наданими позивачем доказами підтверджено, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір та відповідно наявність кредитних правовідносин між сторонами. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За матеріалами справи також підтверджено, що 24.03.2023 між АТ «ОТП Банк» та «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» було укладено договір факторингу № 24/03/23, у відповідності до умов якого АТ «ОТП Банк» передає ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» приймає належні АТ «ОТП Банк» права вимоги до боржників, тобто ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» набуло право грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 2035467775 від 27.01.2021 в розмірі 18871,78 грн., з яких: 13382,42 грн - сума боргу по тілу; 2,1 грн - сума боргу по відсоткам, 5487,26 грн заборгованість по комісії. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну - кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав в повному обсязі свого зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Враховуючи вищевикладене, оскільки ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» є правонаступником всіх прав та зобов`язань АТ «ОТП Банк», відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконав, тому суд вважає необхідним позов задовольнити і стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованість за кредитним договором № 2035467775 від 27.01.2021 в розмірі 18871,78 грн. Щодо стягнення понесених судових витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження понесених витрат та їх розміру до позовної заяви було долучено наступні докази: акт № 2035467775 від 17.11.2025 про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом (а.с.10), копію детального опису робіт (наданих послуг) від 17.11.2025 (а.с.26), копію договору про надання правової допомоги № 41115064 від 01.07.2025 укладеного між ТОВ «Брайт Інвестмент» та АБ «Ольги Клещ» (а.с.27-29), копію платіжної інструкції № 3001 від 18.11.2025 (а.с.45). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. На це зокрема вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд вважає, що позивачем документально підтверджено понесені витрати на правову допомогу саме в даній справі в сумі 5000 грн, та відповідно до вимог ч.4 ст.137, ч.ч.2,3 ст.141 ЦПК України, врахувавши складність справи, обсяг виконаних робіт, принцип співмірності та розумності судових витрат, відсутність обґрунтованого клопотання відповідача щодо безпідставності вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 5000 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений при зверненні до суду в розмірі 2422,40 гривень. На підставі ст.ст. 526, 549, 610, 611, 1050, 1054, 1082 ЦК України,

Outcome: approved