Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, зареєстрований 05.07.2024 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції, актовий запис №1576. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони уклали шлюб, який зареєстрований 05.07.2024 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції, актовий запис №1576. Від шлюбу подружжя дітей не має. Спільне життя з відповідачкою не склалося через різні характери та погляди на життя, що призвело до розпаду сім`ї. Подружні відносини між сторонами припинилися 3 березня 2025 року. З цього часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. На примирення та збереження шлюбу з відповідачкою не згодний. Згідно автоматизованого розподілу судової справи, оформленого відповідним протоколом від 12.12.2025, для розгляду вказаної справи визначено суддю Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Ляшко О.П.. 28.01.2026 ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглядати цивільну справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала, а також просила після розірвання шлюбу залишити їй дівоче прізвище « [PERSON] ». Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 05.07.2024 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції, актовий запис №1576, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб доданого до матеріалів справи.(а.с.3). Від шлюбу подружжя дітей не має. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач, скориставшись даним правом, звернувся до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Положеннями частини другої статті 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, сімейно - шлюбні відносини між сторонами припинені, сім`я існує формально, спору між сторонами щодо спільно нажитого майна подружжя не вбачається. На підставі зазначеного, а також беручи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За змістом положень ч. 1 ст.24 СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим та задовольняє позов у повному обсязі. Відповідно дост.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка бажає після розірвання шлюбу відновити прізвище на дівоче « [PERSON] », суд вважає за необхідне змінити прізвище відповідачки « [PERSON] » на дівоче « [PERSON] ». Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем не заявлено вимогу про стягнення судового збору з відповідача, суд вважає можливим залишити судові витрати за позивачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved