Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 02.12.2025 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що вона є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] та за життя була власницею квартири загальною площею 30,8 кв.м., за адресою [ADDRESS] . З моменту народження позивачка не знала своєї біологічної матері, оскільки відразу після народження була передана на виховання рідній тітці [PERSON] , яку позивачка вважала своєю матір`ю. Лише незадовго до своєї смерті [PERSON] повідомила [PERSON] , що її справжньою матір`ю є [PERSON] . Про факт смерті рідної матері та про існування спадкового майна, а також права на спадкування позивачка дізналася перед смертю [PERSON] , яка померла [INFO] . До цього [PERSON] об`єктивно не могла знати, що має право спадщину та не могла своєчасно звернутися із заявою про її прийняття. З початком активних бойових дій позивачка вимушена була проживати в с. Куземин, Охтирського району, Сумської області, а тому перебіг складних життєвих обставин не дозволили раніше звернутися для оформлення спадщини. 13.11.2025 року державним нотаріусом Першої охтирської державної нотаріальної контори відмовлено в прийнятті спадщини у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного просить визначити їй додатковий термін тривалістю один місяць з дня набрання рішення законної сили, для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Процесуальні дії в справі та аргументи сторін. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 17.12.2025 після повторного автоматичного розподілу справи між суддями, справу прийнято до провадження. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 06.01.2026 року від Сумського обласного державного нотаріального архіву витребувано належним чином завірену копію спадкової справи, яка відкрилася після смерті [PERSON] 19.01.2026 року до суду від Сумського обласного державного нотаріального архіву витребовувані документи. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 26.01.2026 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні питання поклався на розсуд суду. Треті особи в судове в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені в установлені законом порядку, від представника Першої охтирської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Суд, проаналізував матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, дійшов такого висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.11.2010 року позивачки [PERSON] , яка народилася [INFO] , у графі мати зазначена [PERSON] (а.с.15). [PERSON] 21.07.1990 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , прізвище після реєстрації шлюбу змінила на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.16). 14.09.1974 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00053452867 від 05.09.2025 року (а.с.10 зворот). 03.12.1988 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00053452867 від 05.09.2025 року (а.с.8-9). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що складається із квартири за адресою [ADDRESS] . З досліджених матеріалів спадкової справи № 310/2010 встановлено, що після смерті [PERSON] , якій за життя належала на праві власності квартира за адресою [ADDRESS] (а.с.55-56), 02.11.2010 року своєчасно прийняли спадщину її два сина: [PERSON] , від імені якого діяв за нотаріально посвідченою довіреністю [PERSON] , та [PERSON] , які за місцем свого проживання подали до нотаріуса відповідні заяви (а.с.45-46, 50-51). Так, 06.07.2012 року до Охтирської міської державної нотаріальної контори із заявами звернулися [PERSON] та [PERSON] , від імені яких діяв за нотаріально посвідченою довіреністю [PERSON] , про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилася після смерті їх матері [PERSON] , що підтверджується копією матеріалів спадкової справи (а.с.51-52). 06.07.2012 року державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Мешій М.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією матеріалів спадкової справи. 06.07.2012 року державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Стативі О.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири за адресою [ADDRESS] (а.с.57). Згідно роз`яснення Першої охтирської державної нотаріальної контори від 13.11.2025 року за № 683/01-16 [PERSON] відмовлено у прийнятті заяви на оформлення спадщини у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви (а.с.17). Таким чином, як встановлено судом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в установленому законом порядку своєчасно прийняли спадщину двоє спадкоємців та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом по частині за кожним. Вирішуючи вказаний позов, суд виходить зі слідуючого. Згідно зі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до положень ст. 1258, ст. 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до Закону, має право й зобов`язаний визначати суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41); від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49); від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц (пункт 50); від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54); від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17 (пункт 38). Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила його суб`єктивні права, свободи чи інтереси. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України. Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями частини 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Нормами ЦПК України саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Залучення до участі у справі співвідповідачів, заміна неналежного відповідача можливі лише при розгляді справи у суді першої інстанції за клопотанням самого позивача (ст. 51 ЦПК України). У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18). Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом, [PERSON] єдиним відповідачем зазначила Охтирську міську раду Сумської області. Третіми особами ж зазначені, зокрема [PERSON] , [PERSON] , Перша охтирська державна нотаріальна контора. При цьому процесуальний статус відповідача і третьої особи за своїм змістом, процесуальними правами та обов`язками є різними. Як встановлено з матеріалів спадкової справи [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями після смерті [PERSON] , прийняли спадщину в установленому законом порядку та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом. Отже, вирішення позову [PERSON] у даній справі по суті безпосередньо стосується прав, законних інтересів та обов`язків [PERSON] та [PERSON] . Однак, позов заявлено до Охтирської міської ради, яка є неналежним відповідачем та не має відношення до даної справи і жодним чином не порушує прав позивачки. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц ) пункт 31.10), від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17 (пункт 39). Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 29.08.2019 у справі № 642/6181/16-ц). Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що розгляд справи за відсутності належного відповідача унеможливлює висновки щодо обґрунтованості або необґрунтованості позовних вимог [PERSON] по суті пред`явленого позову, оскільки в такому випадку порушується принцип диспозитивності цивільного судочинства та принцип змагальності сторін. При цьому позивачка не позбавлена права на звернення до суду з вимогами до належного відповідача. Висновок суду. Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи у справі докази в цілому, так і кожний доказ, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову. Щодо судових витрат. Понесені судові витрати залишити за позивачкою. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed