Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Черкаської селищної військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона доводилась дружиною [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті залишилась спадщина: житловий будинок садибного типу А-1 загальною площею 68,3 кв.м, житловою площею 37,5 кв.м з господарськими будівлями і спорудами: літня кухня Б, сарай В, душ Г, вбиральня Д, навіс Е, огорожа №1, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Цей будинок належав йому на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно від 29.03.1973, посвідчений нотаріально 28.12.1973, реєстровий №9172. Будинок був збудований подружжям у період перебування у шлюбі на земельній ділянці, наданій на підставі Виписки із Рішення виконкому Слов`янської районної Ради депутатів трудящих №71 від 21.03.1973, відповідно до затвердженого проекту забудови земельної ділянки. Позивач прийняла спадщину і була заведена спадкова справа №4/2024. Пізніше позивач звернулась до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на успадковане майно, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя та свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у зв`язку із відсутністю реєстрації права власності на ім`я спадкодавця. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя та на 1/2 частку в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] .. Позивач [PERSON] та представник позивача, адвокат Прокопцев С.В., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АН №1854828 від 03 грудня 2025 року, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явилися, до суду надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Представник відповідача, Черкаської селищної військової адміністрації Краматорського району Донецької області, до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Черкаської селищної військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності, підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03 серпня 2023 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшов, зокрема, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно від 29.03.1973, посвідчений нотаріально 28.12.1973, реєстровий №9172. Так, [PERSON] відповідно до Рішення виконавчого комітету Слов`янської районної Ради депутатів трудящих №71 від 21.03.1973, на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно від 29.03.1973, посвідченого нотаріально 28.12.1973, реєстровий №9172, проекту забудови земельної ділянки була надана земельна ділянка площею 1000 кв.м по [ADDRESS] для будівництва індивідуального житлового будинку. Будинок з господарськими будівлями і спорудами був збудований у 1976 році, що підтверджується характеристиками з технічного паспорту об`єкту нерухомого майна. Номер будинку з [ADDRESS] на підставі Розпорядження начальника Черкаської селищної військової адміністрації від 20.11.2025 №399/01-04 (Витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про присвоєння адрес Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 20.11.2025). 04.01.2024 року приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Зубковою А.О. за заявою [PERSON] було заведено спадкову справу №4/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] . 02 грудня 2025 року [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявами про видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя та свідоцтва про право на спадщину за законом після її чоловіка [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Зубкової А.О. від 02.12.2025 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя та свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки відсутня реєстрація права власності на житловий будинок на ім`я спадкодавця. Згідно з довідкою Відділу зберігання інвентаризаційних справ об`єктів нерухомого майна від 01.03.2024 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.01.2013 року в КП «БТІ» не зареєстроване. Згідно з довідкою від 25.11.2025 року за №1025/1778, наданою замовнику інвентаризації [PERSON] , станом на 25.11.2025 року, об`єкт нерухомого майна житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , має наступні технічні характеристики: житловий будинок А-1 загальною площею 68,3 кв.м, житловою площею 37,5 кв.м, літня кухня Б, сарай В, душ Г, вбиральня Д, навіс Е, огорожа №1. За результатами проведеної технічної інвентаризації об`єкту нерухомого майна встановлене наступне: загальна та житлова площі у житловому будинку літ. «А-1» змінилися внаслідок перепланування без втручання в несучі конструкції та зміни призначення приміщень, більш точного вимірювання лінійних розмірів та перерахунку, що згідно постанови КМУ №406 від 07.06.2017 та «Порядку проведення технічної інвентаризації» затвердженого постановою КМУ від 12.05.2023 №488 не потребує дозвільних документів та не підлягає прийняттю в експлуатацію. Літня кухня «Б», сарай «В», душ «Г», вбиральня «Д» - побудовані до 05.08.1992 року не є самовільними і дозволу не потребують. Навіс «Е», огорожа №1 тимчасові споруди без влаштування фундаменту, які згідно з постановою КМУ №406 від 07.06.2017 не підлягають прийняттю в експлуатацію. Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України, визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Станом на момент виникнення у спадкодавця права власності, тобто на 1976 рік, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. До 2013 року також діяло Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 6 вищевказаної Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Позивачка позбавлена можливості оформити своє право на спадщину у нотаріуса у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно та у зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують право власності на вищевказане нерухоме майно за спадкодавцем. З матеріалів справи також вбачається, що позивачка, як спадкоємець за законом, належним чином прийняла спадщину після смерті чоловіка. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 19.02.1972 року, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.02.1972 року. Враховуючи встановлені обставини, житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , є спільною сумісною власністю, відтак, частка позивачки в спільному майні подружжя становить 1/2. Інша частка житлового будинку, підлягає спадкуванню в загальному порядку позивачкою. За таких умов, враховуючи, що будинок був побудований в 1976 році, тобто до 05.08.1992 року, позивачка спадщину після померлого прийняла, але не може оформити право на спадщину у нотаріуса через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння, суд вважає що право власності підлягає судовому захисту, а позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved