Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що 18 липня 1999 року вона та [PERSON] зареєстрували шлюб, який 25.08. 2010 року був розірваний. За час спільного сімейного життя в зареєстрованому шлюбі у них з відповідачем народилась донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 08.02.2012 року зобов`язано відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 33,3 % від свого заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.02.2023 року зобов`язано відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07.12.2022 року і до закінчення навчання. В даний час повнолітня донька [PERSON] навчається на денній формі навчання п`ятого курсу юридичного факультету Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича на платній основі. Донька [PERSON] зареєстрована та проживає разом з нею по [ADDRESS] . Крім того, на її утриманні знаходяться непрацездатні батьки: мати, [INFO] , та батько, [INFO] , який є інвалідом з дитинства. Відповідач працює в Територіальному управлінні БЕБ у Чернівецькій області та відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, домовленості про сплату аліментів на доньку немає. У відповідача стан здоров`я задовільний. Аліменти на інших дітей не сплачує і немає на утриманні непрацездатних батьків. На даний час повнолітня донька навчається, жодних доходів у неї немає, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом про стягнення з відповідача аліментів. А тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дати початку навчання та до закінчення навчання чи до досягнення донькою 23 віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 січня 2026 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), оскільки в нього на утриманні перебуває неповнолітня донька з інвалідністю. Крім того, просив здійснювати стягнення від дати звернення до суду та до закінчення навчання 31.12.2026 року. Також, він просив визначити стягувачем аліментів [PERSON] та спосіб виплати аліментів у безготівковій формі на картковий рахунок повнолітньої доньки, оскільки позивач не проживає спільно з донькою та не пов`язана з нею спільним побутом. Просив справу розглянути в його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані суду письмові докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Посилання відповідача на те, що позивач не проживає спільно з донькою є безпідставним, оскільки відповідно до витягів з реєстру територіальної громади (а.с.8, 11) позивач [PERSON] та донька сторін [PERSON] зареєстровані в будинку [ADDRESS] . Згідно з договором №Дог-ЮР-003097 про надання платної освітньої послуги для підготовки здобувача вищої освіти від 03.09.2025 року (а.с.21) та договором про навчання у закладі вищої освіти від 03.09.2025 року (а.с.22-23), [PERSON] зарахована на навчання в Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою право для здобуття ступеня вищої освіти магістр. Відповідно до довідки Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича №194 від 08.12.2025 року (а.с.14), [PERSON] є студенткою п`ятого курсу юридичного факультету денної форми навчання, згідно з навчальних планів навчання триває з 08.09.2025 року по 31.12.2026 року. Згідно з ч.2 ст.51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.198 СК України, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ст.201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Частиною першою статті 182 СК України регламентовано, що суд при визначенні розміру аліментів враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина, які продовжують навчатися суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до довідки про заробітну плату (а.с.37), відповідач [PERSON] працює в ТУ БЕБ у Чернівецькій області з 02.07.2024 року, його заробіток з січня 2025 року по грудень 2025 року становить 1195735,25 грн. Крім того, у відповідача [PERSON] на утриманні знаходиться неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , яка є дитиною з інвалідністю, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.36зв.) та копією посвідчення серії [NUMBER] (а.с.36). Як встановлено судом, [PERSON] навчається на денній формі навчання, що позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, тому вона потребує матеріальної допомоги. Посилання відповідача на те, щоб стягувачем аліментів було зазначено не позивача, а доньку [PERSON] є безпідставним, оскільки з позовом до суду звернулась позивачка [PERSON] , яка відповідно до ч.3 ст.199 СК України має право на звернення до суду з даним позовом, оскільки з нею проживає повнолітня донька сторін [PERSON] , яка продовжує навчання. Відповідач [PERSON] є працездатним, має можливість та зобов`язаний надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки на час її навчання. Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалась позивач, як на підставу вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з врахуванням положень ст.182 СК України, а також засад розумності і справедливості, з огляду на матеріальний стан та стан здоров`я сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідач повинен вживати всіх можливих заходів для власного забезпечення належних умов життя, так і своїх дітей. Відповідач зобов`язаний утримувати свою повнолітню доньку [PERSON] , оскільки вона продовжує навчання на денній формі навчання, не працює і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. А тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду позивача з цим позовом, тобто з 19 грудня 2025 року і до закінчення навчання, тобто до 31 грудня 2026 року, частково задовольнивши позовні вимоги. Також, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн., оскільки позивач була звільнена від його сплати під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial