Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

ОКВП «Дніпро-Кіровоград» в особі його виробничого структурного підрозділу Знам`янського водопровідно-каналізаційного господарства 30.08.2024 звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та користується послугами з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються ОКВП «Дніпро-Кіровоград» за вказаною адресою. Так, 22.06.2017 прийнятий Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який вперше дав визначення поняття комерційного, розподільного засобів обліку води та внесків. З 01.05.2019 в повному обсязі введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» №2189 від 09.11.2017. Практична реалізація норм і положень цього Закону, зокрема, що регулюють надання та оплату комунальних послуг, здійснюється з переходом на нові договірні відносин між виконавцями комунальних послуг і споживачами. При цьому, Законом чітко визначено умови перехідного періоду. Виконуючи норми законодавства, 17.10.2019 на офіційному сайті ОКВП «Дніпро-Кіровоград» опубліковано повідомлення про намір встановлення вузла комерційного обліку по [ADDRESS] із зазначенням вартості встановлення вузла комерційного обліку, розміру внесків та порядку його сплати. Саме повідомлення під особистий підпис було вручено секретарю будинкового комітету 07.12.2019. Надалі, 10.09.2021 підприємством водоканалу направлено лист-повідомлення КП «Знам`янський комбінат комунальних послуг» про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік, яке повинно було відбутися об 15 год 00 хв 23.09.2021. В свою чергу, представниками Знам`янського ВКГ ОКВП «Дніпро-Кіровоград» 03.02.2022 був складений акт про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік лічильника Maddalena №1812006459 з показниками 02587,000м3 пломба 35806925, магнітна стрічка №3409895, 3409874, діаметром 25мм, у зв`язку з чим [PERSON] почав здійснюватися розподіл послуг за комерційним вузлом обліку з лютого 2022 року. У зв`язку з вищевикладеним, розрахунок за послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , почав розраховуватися з урахуванням норм чинного законодавства, Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. Крім того, [PERSON] , крім плати за послуги водопостачання та водовідведення, повинен здійснювати плату за абонентське обслуговування 10.03.2022 відповідно до умов договору приєднання. З огляду на викладене, [PERSON] за період з 01.05.2021 до 31.07.2024 має заборгованість в сумі 1 384 грн 13 коп, а також повинен сплатити ОКВП «Дніпро-Кіровоград» індекс інфляції в сумі 66 грн 87 коп та 3% річних в сумі 26 грн 79 коп відповідно до ст.625 ЦК України. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, мотивуючи тим, що за надані позивачем послуги він сплачує своєчасно по лічильнику, власником квартири став з травня 2022 року, однак борг нараховано з лютого 2022 року. Нарахування заборгованості по вузлу комерційного обліку вважає неправомірним, не погоджуючись з порядком його встановлення, порядком розподілу небалансу між квартирами та, відповідно, здійсненням розрахунку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ). Вказана квартира набута [PERSON] у власність 21.05.2022. Мешканцям цього багатоквартирного будинку Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» надає послуги з водопостачання та водовідведення. На офіційному веб-сайті ОКВП «Дніпро-Кіровоград» 17.10.2019 опубліковано повідомлення про намір встановлення вузлів комерційного обліку, зокрема і в будинку [ADDRESS] . Крім того, повідомлення про намір встановлення комерційного приладу обліку за вказаною адресою 07.12.2019 особисто вручено секретарю будинкового комітету [PERSON] . Згідно з актом про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік №32 від 03.02.2022, за адресою: [ADDRESS] проведено огляд і опломбування вузла комерційного обліку води Maddalena №1812006459 з показниками 2587, пломба 35806925, магнітна стрічка №3409895, 3409874. Акт складений представниками Знам`янського ВКГ ОКВП «Дніпро-Кіровоград» в присутності представника ОСББ, який від підпису акта відмовився. Відповідно до копій актів обстеження, представниками Знам`янського ВКГ ОКВП «Дніпро-Кіровоград» в період з лютого 2022 року до липня 2024 року кожного місяця здійснювалося зняття показників комерційного приладу обліку води (загальнобудинковий лічильник). Зняття показників в кожному випадку відбувалося в присутності представника абонента комерційного вузла обліку, тобто власника однієї з квартир будинку. Згідно з довідкою про нарахування плати та розмір платежів, [PERSON] за період з лютого 2022 року до липня 2024 року за об`єктом споживання: [ADDRESS] , нараховано заборгованість за водопостачання та водовідведення в сумі 1 384 грн 13 коп. Розрахунок заборгованості здійснено враховуючи розподільний (квартирний) та комерційний (будинковий) засоби обліку, а також нараховано плату за абонентське обслуговування. Як встановлено судом, заборгованість [PERSON] нарахована виключно за комерційним засобом обліку, з травня 2022 року, тобто з часу набуття відповідачем права власності на квартиру. В позовній заяві представником позивача наведено детальний розрахунок розподілу/перерозподілу між споживачами обсягів спожитої води в будинку [ADDRESS] , в якому також зазначено порядок рознесення та розмір небалансу (різниці між комерційним засобом обліку води і розподільним) між всіма квартирами, в тому числі квартири [PERSON] . Також представником позивача надано суду загальну інформацію у вигляді таблиці обсягу водоспоживання всіма мешканцями та юридичними особами в будинку [ADDRESS] по розподілу комерційного та розподільного засобів обліку за кожен місяць з визначенням між ними різниці та встановлення небалансу, який рознесено на всі квартири будинку, в тому числі і на приміщення, які використовуються юридичними особами (а.с.148). Судом встановлено, що приміщення всіх споживачів в будинку [ADDRESS] оснащені вузлами розподільного обліку гарячої, питної води (квартирні). Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги з постачання централізованого водопостачання та водовідведення Споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п.1 ч.1, п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ст.23 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» підприємства питного водопостачання та централізованого водовідведення мають право, зокрема, здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків та споруд, забезпечувати встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку питної води відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». При здійсненні нарахувань за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення застосовується Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» №2119-VIII від 22.06.2017 (далі - Закон №2119-VIII), Правила надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджені постановою КМУ №690 від 05.07.2019 (в редакції постанови КМУ №85 від 02.02.2022) (далі - Правила №690), а також Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22.11.2018 (далі - Методика №315). Закон №2119-VIII вступив в дію 02.08.2017. У зв`язку з прийняттям цього Закону, відповідно до ч.1, 3 ст.3 усі будівлі та обладнання інженерних систем повинні бути оснащенні вузлами комерційного обліку. Згідно зі ст.1 Закону №2119-VIII вузол комерційного обліку - вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом. Для практичної реалізації положень зазначеного Закону центральними органами влади було прийнято та затверджено ряд підзаконних актів - постанов КМУ, наказів, тощо, завданням яких було визначити порядок дій суб`єктів правовідносин з приводу старту комерційного обліку теплової енергії та водопостачання. Реалізацією цього Закону є оснащення будівель вузлами комерційного обліку, їх опломбування та взяття на абонентський облік для подальшого розподілу обсягів комунальних послуг між споживачами і відповідно, можливість надавачу комунальних послуг розподіляти обсяги комунальних послуг та нараховувати і стягувати різницю між показаннями вузла комерційного обліку та вузлів розподільного обліку. Оператор зовнішніх інженерних мереж, на виконання вимог ст.3 Закону №2119-VIII (в редакції Закону станом на час виникнення спірних правовідносин), не менш як за два місяці до встановлення вузлів комерційного обліку повідомляє власників (співвласників) будівлі про намір встановити такий вузол та вартість такого встановлення. Порядок такого інформування визначається Кабінетом Міністрів України. Власник (співвласники) будівлі протягом двох місяців з дня отримання такого повідомлення має право повідомити оператору зовнішніх інженерних мереж (за своїм вибором) про: згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах; намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку. У разі якщо протягом двох місяців з дати отримання повідомлення власник (співвласники) не надав згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах або не повідомив оператора зовнішніх інженерних мереж про намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку, а також у разі якщо власник (співвласники) повідомив про намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку, але не зробив цього протягом чотирьох місяців з дати повідомлення оператором про намір встановити вузли комерційного обліку, оснащення будівлі вузлами комерційного обліку здійснює оператор зовнішніх інженерних мереж. Як встановлено судом, доказів порушення порядку, вимог встановлення, зняття показників, а також взяття на облік вузла комерційного обліку в будинку по [ADDRESS] матеріали справи не містять. ОКВП «Дніпро-Кіровоград» правомірно, з дотриманням вимог чинного на той час законодавства, був встановлений, оглянутий та опломбований вузол комерційного обліку води за вказаною адресою. Оснащення будинків вузлами комерційного обліку є обов`язковим в силу вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», і власники (співвласники) будинку, у випадку відсутності згоди на встановлення вузла комерційного обліку, зобов`язані самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку. Проте матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про намір мешканців будинку по [ADDRESS] самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку, тому оснащення будівлі вузлами комерційного обліку відповідно до вказаних положень законодавства правомірно здійснено ОКВП «Дніпро-Кіровоград». Відхиляючи доводи [PERSON] , суд вважає, що помилкове повідомлення керівника КП «Знам`янський комбінат комунальних послуг», замість ОСББ будинку [ADDRESS] , про проведення огляду та опломбування вузлів комерційного обліку, не впливає на суть спору та не свідчить про неправомірність дій позивача, оскільки відповідно до п.4 Порядку інформування оператором зовнішніх інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, затвердженого постановою КМУ №444 від 06.06.2018, повідомлення доводиться до відома власників (співвласників) будівлі шляхом розміщення: 1) на офіційному веб-сайті оператора зовнішніх інженерних мереж, а у разі відсутності такого веб-сайту - на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування; 2) у загальнодоступному місці на інформаційних стендах у під`їздах будівлі. Днем отримання повідомлення власниками (співвласниками) будівлі є дата розміщення повідомлення на офіційному веб-сайті оператора зовнішніх інженерних мереж, а у разі відсутності такого веб-сайту - на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування. Суд враховує, що таке повідомлення дійсно було розміщене на офіційному веб-сайті ОКВП «Дніпро-Кіровоград» 17.10.2019, а письмове повідомлення особисто вручене секретарю будинкового комітету [PERSON] 07.12.2019. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №2119-VIII комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Згідно з п.20 Правил №690 комерційний облік послуги ведеться вузлом (вузлами) комерційного обліку, що забезпечує (забезпечують) загальний облік споживання послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Відповідно до п.2 ч.3 ст.10 Закону №2119-VIII у разі якщо приміщення всіх споживачів у будівлі оснащені вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби) розподіляється між споживачами відповідно до обсягу споживання за показаннями вузлів розподільного обліку. Якщо виникає різниця між показаннями вузла комерційного обліку та обсягом гарячої, питної води, визначеним як сума показань вузлів розподільного обліку, така різниця розподіляється відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Тобто, кожен споживач комунальних послуг, який є власником (користувачем) об`єкта нерухомого майна, що входить до майнового комплексу, обладнаного комерційним приладом обліку, має зобов`язання по оплаті різниці між показаннями вузлів комерційного та розподільного обліку, спожитих комунальних послуг за відповідний розрахунковий період. Пунктом 13 Індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, долученого представником позивача до матеріалів справи, визначено, що обсяг спожитої у будинку послуги з централізованого водопостачання визначається як обсяг питної води, спожитої в будинку, за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розраховано відповідно до Методики №315. Тобто, нарахування плати за спожиті послуги водопостачання та водовідведення здійснюється відповідно до Закону №2119-VIII та Методики №315. Відповідно до актів обстеження, складених представниками Знам`янського ВКГ ОКВП «Дніпро-Кіровоград» за період з лютого 2022 року до липня 2024 року, щомісячно були зняті показники комерційного засобу обліку води та визначався загальний об`єм за послуги водопостачання та водовідведення. Згідно з абз.14, 15 п.2 розділу X Методики №315 обсяги небалансу холодної води та обсяги спожитої холодної води, визначені як сума показань вузлів розподільного обліку у будівлі/будинку, де усі приміщення споживачів, до яких постачається холодна вода, оснащені вузлами розподільчого обліку, розподіляються пропорційно до обсягу споживання. Такий небаланс холодної води визначають як різницю між визначеним за показаннями приладу обліку загального обсягу спожитої холодної води у будівлі/будинку та між сумарним обсягом спожитої/витраченої холодної води за показаннями вузлів розподільного обліку у приміщеннях споживачів, вузла розподільного обліку на відгалуженні трубопроводу з водорозбірною арматурою для відбору води на загальнобудинкові потреби (або відповідно до обсягу холодної води, витраченої на загальнобудинкові потреби, що визначений відповідним договором з виконавцем комунальних послуг) та вузла обліку холодної води перед водопідігрівачем в індивідуальному тепловому пункті. Як свідчить надана представником позивача інформація у вигляді таблиці по обсягу водоспоживання в будинку [ADDRESS] (а.с.148), у вказаному житловому будинку кількість квартир складає 72, також в будинку наявні 4 приміщення, які використовуються юридичними особами. З цієї ж інформації судом також встановлено, що нарахування та розподіл обсягу водоспоживання між усіма мешканцями/користувачами здійснювалося позивачем за загальним об`ємом розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг та виниклим небалансом на кількість квартир - 72 + 4 юридичні особи. При цьому суд звертає увагу, що у разі виникнення різниці (небалансу) між показниками комерційного обліку та обсягом питної води, така різниця розподіляється відповідно до Методики №315 між споживачами пропорційно до обсягу споживання за розподільним приладом обліку, а не пропорційно до кількості квартир у багатоквартирному будинку. Інформація позивача про проведені щомісячні розподіли небалансу по будинку [ADDRESS] в розрізі квартир (з липня 2022 року до грудня 2024 року) відображає узагальнену інформацію по загальному обсягу спожитої холодної води у будівлі/будинку (комерційний вузол обліку), обсяг спожитої/витраченої холодної води за показаннями вузлів розподільного обліку у приміщеннях всіх споживачів (розподільний вузол обліку), різниця (небалансу) між показниками комерційного обліку та обсягом питної води. [PERSON] , в свою чергу, наявну заборгованість не спростовано, доказів на підтвердження неправильності обрахунку плати з урахуванням показників вузла комерційного обліку або своїх розрахунків об`ємів розподілу, які б спростовували нараховані підприємством об`єми, не надано. Враховуючи також ту обставину, що всі квартири будинку [ADDRESS] мають квартирні лічильники, слід дійти висновку, що нарахування вартості послуг з водопостачання та водовідведення [PERSON] проводилося з урахуванням показників комерційного (загальнобудинкового) приладу обліку та обсяг небалансу розподілявся між усіма споживачами пропорційно до обсягу споживання. Отже, розрахунки позивача здійснені відповідно до обставин справи та відповідних положень ст.10 Закону №2119-VIII та абз.14, 15 п.2 розділу X Методики №315. Частини 1, 2 ст.714 ЦК України передбачають, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання. Пунктом 5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що на індивідуального споживача покладено обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Поряд з цим, ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Плата за абонентське обслуговування та її розмір проводиться відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Постанови КМУ від 05.07.2019 №690 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення», з врахуванням вимог постанови КМУ №808 від 21.08.2019 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами». За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст.901 ЦК України). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі викладеного судом встановлено, що у зв`язку з несплатою [PERSON] вартості послуг з водопостачання та водовідведення за комерційним засобом обліку за період з травня 2022 року до липня 2024 року у нього виникла заборгованість в сумі 1 384 грн 13 коп, яка підлягає стягненню з останнього в повному обсязі. В свою чергу, у зв`язку з несвоєчасною сплатою відповідачем вартості послуг з водопостачання та водовідведення йому, відповідно до ст.625 ЦК України, нараховані індекс інфляції в сумі 66 грн 87 коп та 3% річних в сумі 26 грн 79 коп. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідносини, в яких замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності та враховуючи вищезазначені положення ЦК України, суд дійшов висновку щодо доведеності позовних вимог і в цій частині та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] нараховані індекс інфляції та 3% річних із суми простроченої заборгованості за весь період її виникнення. Вирішуючи питання щодо стягнення судового збору, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що при зверненні в травні 2024 року до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення позивачем було сплачено судовий збір у сумі 302 грн 80 коп. Однак, ухвалою суду від 04.07.2024 судовий наказ скасовано. Відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. При зверненні до суду з цим позовом ОКВП «Дніпро-Кіровоград» було доплачено судовий збір в сумі 2 725 грн 20 коп. Таким чином, загальна сума сплаченого позивачем судового збору за подання цього позову становить 3 028 грн, що відповідає ставкам судового збору, які підлягають сплаті юридичною особою за подання до суду позовної заяви майнового характеру у 2024 році. Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що цим рішенням позовні вимоги задоволені в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3 028 грн. На підставі ст.526, 530, 610, 625, 714, 901 ЦК України,

Outcome: approved