Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

АТ «ОТП Банк» через систему «Електронний суд» звернулось до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2040684568 від 16.01.2025. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 16.01.2025 між АТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір № 2040684568, на підставі якого відповідачу були надані кредитні кошти в сумі 71 709 грн, зі сплатою процентів за користування ним в порядку та на умовах, визначених договором строком на 60 місяців до 16.01.2030. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, у зв`язку із чим у неї виникла заборгованість, яка станом на 12.08.2025 становить 77 608 грн 35 коп., з яких 71 066 грн 36 коп. заборгованість за кредитом, 6 541 грн 99 коп. заборгованість за відсотками. Позивач 20.08.2025 звернувся із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошового зобов`язання за кредитним договором до [PERSON] , яке 04.09.2025 повернулось відправнику у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання, а, отже, така вимога залишена відповідачем без реагування. А тому, просить стягнути із відповідача [PERSON] на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № 2040684568 від 16.01.2025 станом на 12.08.2025 року в загальній сумі 77 608 грн 35 коп. та судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.08.2025 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Павленко С.В. в судове засідання не з`явився, від останнього 29.01.2026 до суду надійшло клопотання, у якому він просить провести розгляд справи без участі представника позивача та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У разі неявки в судове засідання належним чином повідомленого відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку - шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. А тому, на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.02.2026 справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, повідомленої у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, яка не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову, та зі згоди представника позивача щодо такого порядку розгляду справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною 2 ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим кодексом. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а ст. 624 ЦК України передбачено, що якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] приєдналась до умов та правил надання банківських послуг в АТ «ОТП Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку шляхом підписання власноручним підписом 16.01.2025 анкети-заяви про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк». 16.01.2025 між АТ «ОТП Банк» (банком) та [PERSON] (позичальником, клієнтом) укладено кредитний договір № 2040684568, який підписано власноручним підписом відповідача разом із паспортом споживчого кредиту, а також графіком платежів. Підписанням кредитного договору сторони підтверджують, що будь-які умови кредитного договору є істотними і підлягають виконанню в порядку, передбаченому кредитним договором та правилами кредитування. Згідно умов вищевказаного договору банку надає кредит у розмірі 71 709 грн із процентною ставкою 20 % річних строком на 60 місяців до 16.01.2030. Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів. Правилами кредитування, чинними на момент укладення кредитного договору, також визначено, що банк надає позичальнику кредит в розмірі та валюті, згідно умов кредитного договору, а позичальник приймає кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, а також виконати всі інші зобов`язання, визначені кредитним договором та правилами (п. 2.1.1.1 правил). Банк надає позичальнику кредит безготівково шляхом зарахування кредитних коштів на поточний/картковий рахунок позичальника На підставі такої заяви відповідачу на її поточний рахунок [NUMBER] було надано кредитні кошти в сумі 71 709 грн, що підтверджується меморіальним ордером № 18047405 від 16.01.2025. Відповідач не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору у повному обсязі, внаслідок чого в останньої виникла заборгованість в сумі 77 608 грн 35 коп., з яких 67 240 грн 30 коп. заборгованість за тілом кредиту, 700 грн 04 коп. заборгованість за відсотками, 3 826 грн 06 коп. заборгованість за прострочене тіло кредиту, 5 841 грн 95 коп. заборгованість за простроченими відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 2040684568 від 16.05.2025, укладеного між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що у даній справі, звертаючись до суду з позовом, АТ «ОТП Банк» обґрунтувало свої вимоги наявністю заборгованості за кредитним договором та правом вимагати дострокового повернення суми кредиту та відсотків у зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором. Пунктом 15.1 правил передбачено, що у випадку невиконання позичальником боргових зобов`язань за кредитним договором понад 1 календарний місяць сторони домовились, що позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору, в зв`язку з чим позичальник зобов`язаний погасити боргові зобов`язання в повному розмірі та в строки відповідно до п. 15.2. правил. Так, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником. При цьому, зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому настає з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30-ти календарних днів з дати отримання вимоги (п. 15.2 правил). Відповідно до п. 15.4. правил у випадку невиконання позичальником умов вимоги, банк має право звернутись до відповідного суду для стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Як зазначив Верховний Суд в постанові від 26.07.2023 у справі № 757/2278/14-ц, у разі пред`явлення кредитором позову про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, саме на позивача покладається обов`язок з доведення того, що є підстави для звернення з позовом. Частиною 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Тобто спеціальний закон пов`язує право кредитодавця вимагати дострокового погашення кредиту за певних умов, зокрема, якщо це передбачено кредитним договором. Як зазначено вище і вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із цим позовом 31.10.2025 (надійшов 03.11.2025), після не сплати відповідачем сум за кредитним договором певної кількості щомісячних платежів, в результаті чого станом на 12.08.2025 у останнього виникла заборгованість в загальній сумі 77 608 грн 35 коп., з яких 67 240 грн 30 коп. заборгованість за тілом кредиту, 700 грн 04 коп. заборгованість за відсотками, 3 826 грн 06 коп. заборгованість за прострочене тіло кредиту, 5 841 грн 95 коп. заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 2, 4 ст. 77 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Для встановлення дійсних фактичних обставин справи сторони мають надати до суду належні, допустимі, достатні та достовірні докази, які підлягають оцінці судом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 1, 3 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 79 ЦПК України докази мають бути достовірними, тобто такими, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України). Із умов кредитного договору № 2040684568 від 16.01.2025 вбачається, що кредитний договір надано строком на 60 місяців із датою остаточного повернення кредиту 16.01.2030, тобто станом на подання позову до суду строк повернення кредиту не настав. Позивачем було направлено на адресу відповідача [PERSON] досудову вимогу № 8749/2025 від 19.08.2025, якою банк вимагав дострокового повернення кредиту та процентів у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх боргових зобов`язань, яка залишена останньою без реагування. Так, пунктом 15.2 правил сторони дійшли згоди, що у випадку неотримання позичальником вимоги, відправленої банком рекомендованим листом на адресу позичальника, зазначену в кредитному договорі, та повернення до банку відповідного документа поштової організації з відміткою про неотримання позичальником листа з вимогою, з будь-яких причин, зокрема ухилення позичальника від належного отримання вимоги, з інших причин, тощо, вимога вважається отриманою позичальником на 7 й календарний день з дати відправки вимоги. Виконання боргових зобов`язань в цілому, у випадку неотримання позичальником вимоги, повинно бути проведено протягом 30-ти календарних днів з моменту, коли вимога вважається отриманою Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем доведено виникнення у позичальника обов`язку достроково сплатити заборгованість за кредитним договором відповідно до його умов. Зокрема, в матеріалах справи наявні докази відправки досудової вимоги позичальнику рекомендованим листом з описом вкладення, яка повернулась без вручення у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання. Таким чином, строк виконання основного зобов`язання у спірних правовідносинах настав достроково та з позичальника підлягає стягнення вся сума кредиту. Підсумовуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі на суму 77 608 грн 35 коп., з яких 67 240 грн 30 коп. заборгованість за тілом кредиту, 700 грн 04 коп. заборгованість за відсотками, 3 826 грн 06 коп. заборгованість за прострочене тіло кредиту, 5 841 грн 95 коп. заборгованість за простроченими відсотками 8 946 грн 42 коп.. При цьому, варто звернути увагу, що, відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що оскільки позовні вимоги підлягають до повного задоволення, то на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає і судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved