Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Кам`янського 22 травня 2025 року надійшла позовна заява Кредитної Спілки «Християнська Фортеця» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором та сплату відсотків за прострочення грошового зобов`язання. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 12.12.2024 року між Кредитною спілкою "Християнська Фортеця" та [PERSON] укладено кредитний договір № 13248-24-К, за умовами якого позивач надав позичальнику кредит у розмірі 36000,00 грн., строком на 36 місяці, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 64,8% річних, а позичальник зобов`язався щомісячно сплачувати основний платіж та відсотки згідно графіка розрахунків, зазначеного в додатку № 1 до кредитного договору. [PERSON] несвоєчасно сплачував за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 01.05.2025 року у розмірі 76413,30 грн., яка складається з наступного: 36000,00 грн. основна сума боргу; 40413,30 грн. відсотки за користування кредитом. В якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед позивачем, 12.12.2024 року між КС «Християнська Фортеця» та [PERSON] було укладено Договір поруки № 13248-24К від 12.12.2024 року, відповідно до умов якого зобов`язався відповідати за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі як солідарні боржники. За умовами кредитного договору (п. 4.8) у випадку несвоєчасного повернення чергового платежу по кредиту боржник виплачує підвищений відсоток, що становить 290,6 % річних, яка нараховується на початкову суму отриманого кредиту, з першого дня несвоєчасного надходження (прострочення) планового, згідно графіку розрахунків, платежу. На підставі п. 3 договору поруки № 13248-24-К від 12.12.2024 року у випадку невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором № 13248-24-К від 12.12.2024 року, [PERSON] та [PERSON] відповідають перед позивачем як солідарні боржники. На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь КС «Християнська Фортеця» борг за кредитним договором № 13248-24-К від 12.12.2024 року в сумі 76413,30 грн., який складається з основної суми боргу в розмірі 36000,00 грн., несплачених відсотків за користування кредитом в розмірі 40413,30 грн., та судовий збір в розмірі 3028,00 грн.. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 травня 2025 року вказана позовна заява передана для розгляду судді Юрченко Я.О. (а.с. 34). Відповідно до ч. 6 ст.187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. 23 травня 2025 року згідно з вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідачів. 14 липня 2025 року надійшли відповіді з відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідачів (а.с. 35-36). Ухвалою судді від 14 липня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Християнська Фортеця» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором та сплату відсотків за прострочення грошового зобов`язання (а.с. 37). 28.08.2025 року представник відповідача [PERSON] адвокат Осипенко А.В. звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до КС «Християнська Фортеця» про захист прав споживачів та визнання недійсними пунктів кредитного договору, відповідно до якої проситьвизнати недійсними пункти 4.7, 4.8 та 4.12 кредитного договору № 13248-24-К від 12.12.2024 року, укладеного між [PERSON] та Кредитною спілкою «Християнська Фортеця»; заявлені вимоги позивача за первісним позовом задовольнити частково, стягнувши суму, що не перевищує 39009,90 грн.. На обґрунтування своїх вимог вказує, що у визначеному КС «Християнська фортеця» змісті кредитного договору, розмір процентів 290,6% є непропорційно високим та призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальниці (споживачці), відтак пункти 4.7, 4.8 та 4.12 Договору є несправедливими і суперечать принципам розумності та добросовісності, оскільки встановлюють вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50%) у разі невиконання/неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Вимога про нарахування та сплату процентів за договором споживчого кредиту, яка є завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. 1,2 ст. 627 ЦК України, засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Крім того, позивачем за первісним позовом не надано доказів, що кредитний комітет кредитодавця, своїм рішенням визнав цей кредит, кредитом з підвищеним ризиком, як то передбачено п.п.4.7,4.8 кредитного договору, тому вимога про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 40413,50 грн., виходячи з обрахунків заборгованості за процентною ставкою 290,6 % річних є необґрунтованою. З урахуванням викладеного, враховуючи недійсність умов кредитного договору в силу закону, а також недоведеність КС «Християнська фортеця» підстав нарахування заборгованості за процентною ставкою 290,6% річних, розрахунок заборгованості за процентами має становити 9009,90 грн., виходячи з розрахунку: 36000,00 грн. (тіло кредиту) х 0,1775 % (денна процентна ставка відповідно до погодженого у пункті 4.1 кредитного договору розміру відсотків 64,8% річних та прямо передбачено у п.4. кредитного договору) х 141 (кількість днів заборгованості) = 9009,90 грн.. 12.08.2025 року, тобто після пред`явлення позову, [PERSON] сплатила на користь СК «Християнська фортеця» 6000,00 грн. у якості погашення заборгованості за процентами за договором № 13248-24-К, що підтверджується фіскальним чеком № 4979686292 від 12.08.2025 року. За таких обставин, заборгованість [PERSON] перед КС «Християнська фортеця» за процентами становить 3009,90 грн. (9009,90 6000,00), виходячи з розміру сплаченої нею заборгованості у добровільному порядку, що має бути ураховано судом під час ухвалення рішення по суті спору за результатами розгляду справи. Відтак, загальний обсяг заборгованості, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь КС «Християнська фортеця» становить 39009,90 грн. (36000,00 грн. тіло кредиту + 3009,90 грн. проценти). Інша частина позовних вимог не підлягає задоволенню. Розрахунок заборгованості, наданий первісним позивачем не ґрунтується на вимогах закону та суперечить умовам договору, оскільки первісним позивачем за допомогою належних та допустимих доказів не доведено обґрунтованість розрахунку заборгованості процентів за користування кредитом (а.с.61-67). 09.09.2025 року від представника відповідача за зустрічною позовною заявою [PERSON] , через канцелярію суду за вх. 20658 подано відзив, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви, посилаючись на те, що при нарахуванні відсотків по кредиту банком не було враховано п. 4.12 кредитного договору. Окрім того, представником позивача за зустрічним позовом не враховано, що згідно п.4.7 кредитного договору сторони домовились, що у разі порушення графіку розрахунків та несвоєчасного надходження (прострочення) планового, згідно графіку розрахунків, що є невід`ємною частиною договору, платежу, повністю або частково, кредитний комітет кредитодавця, своїм рішенням, має право визнати цей кредит, кредитом з підвищеним ризиком. Крім того, в п.4.8 кредитного договору викладено, що у разі прийняття рішення кредитним комітетом кредитодавця про визнання цього кредиту, кредитом з підвищеним ризиком, встановлюється та діє протягом усього строку визнання кредиту, кредитом з підвищеним ризиком, фіксована відсоткова ставка за користування цим кредитом у розмірі 290,6 процентів річних, яка нараховується на залишкову суму отриманого кредиту, відповідно до п.2.1 цього договору, з першого дня несвоєчасного надходження (прострочення) планового, згідно графіку розрахунків, що є невід`ємною частиною цього договору, платежу (п.4.8 договору). Звертає увагу суду, що посилання представника відповідача за первісним позовом, представника відповідача за зустрічним позовом на п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо несправедливих, зокрема умов договору про встановлення вимог щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації, оскільки в даній нормі Закону не визначено про відсотки, а під компенсацією можна вважати штраф, неустойку, пеню, яку відповідачу не було нараховано. Оскільки, [PERSON] 12.08.2025 року сплатила 6000,00 грн. у якості погашення заборгованості по кредиту, які були враховані в рахунок погашення відсотків по кредиту (а.с.80-82). Крім того, представником відповідача за зустрічною позовною заявою [PERSON] подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь КС «Християнська Фортеця» борг за кредитним договором № 13248-24К від 12.12.2024 року в сумі 70413,30 грн., яка складається з наступного: 36000,00 грн. основна сума боргу; 34413,30 грн. відсотки за користування кредитом (а.с.85). Ухвалою суду від 18.09.2025 року прийнято зустрічний позов представника позивача [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Осипенко Артем Валерійович до Кредитної спілки «Християнська фортеця» про захист прав споживачів та визнання недійсними пунктів кредитного договору до провадження із первісним позовом Кредитної спілки «Християнська фортеця» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором та сплату відсотків за прострочення грошового зобов`язання; перейдено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження (а.с.93-94). Ухвалою судді від 10 грудня 2025 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті (а.с.112). Представник позивача за первісним позовом, представник відповідача за зустрічним позовом 10.12.2025 року подав клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.110) Представником відповідача за первісним позовом, представником позивача за зустрічним позовом адвокатом Осипенко А.В. 08.12.2025 року через підсистему «Електронний суд» за вх. 29267 подано заяву щодо розгляду справи без участі [PERSON] та без участі її представника адвоката Осипенка А.В.. (а.с.108). Відповідач [PERSON] повідомлялась судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої вона є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило (а.с. 44,100,115). Крім того, [PERSON] викликалась у судові засідання через оголошення на офіційному веб порталі судової влади України. Оголошення про її виклик в судові засідання на 13.08.2025 року опубліковане 14.07.2025 року; на 18.09.2025 року опубліковане 13.08.2025 року; на 28.10.2025 року опубліковане 19.09.2025 року; на 10.12.2025 року опубліковане 03.11.2025 року; на 14.01.2026 року опубліковане 18.12.2025 року. З опублікуванням такого оголошення [PERSON] вважається повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 40,55,96,105,114). Крім того, відповідач [PERSON] 02.10.2025 року та 23.12.2025 року була особисто повідомлена про час та місце проведення судового засідання у цивільній справі за вищезазначеним позовом, в порядку, встановленому ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим листом з повідомленням (№№ відправлення: 0601195264140, R068040224428) (а.с.100-115). Суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, дійшов висновку, що за таких обставин, зважаючи на належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, зважаючи на те, що від нього клопотань про перенесення розгляду справи, відзив на позовну заяву також не надісланий, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON] .. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову, виходячи з наступного. 12.12.2024 року між Кредитною спілкою «Християнська Фортеця» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 13248-24-К від 12.12.2024 року (а.с. 6-16), згідно з умовами якого позивач надав відповідачу 12.12.2024 року кредит у розмірі 36000,00 грн. на споживчі потреби на 36 календарних місяців, зі сплатою відсотків за користуванням кредитними коштами із розрахунку 64,80 % річних. Також, 12.12.2024 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 13248-24-К, за яким поручитель зобов`язався нести відповідальність перед кредитором у повному обсязі витрат за Кредитним договором № 13224824-К від 12.12.2024 року (а.с. 23-24). Факт отримання коштів [PERSON] підтверджується копією видаткового касового ордеру від 12.12.2024 року (а.с. 25) та не заперечувався нею. За умовами кредитного договору № 13224824-К від 12.12.2024 року [PERSON] зобов`язалася щомісячно сплачувати основний платіж та відсотки за користування кредитом. На підставі п. 3 договору поруки № 13224824-К від 12.12.2024 року у випадку невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за Кредитним договором № 13224824-К від 12.12.2024 року, [PERSON] та [PERSON] відповідають перед позивачем як солідарні боржники. На теперішній час відповідно до заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої відповідач прострочив виконання зобов`язання за кредитним договором № 13248-24К від 12.12.2024 року 70413,30 грн., яка складається з наступного: 36000,00 грн. основна сума боргу; 34413,30 грн. відсотки за користування кредитом, які і просить солідарно стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь КС «Християнська Фортеця». Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви (ст.ст.12, 81, 83 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частина 1 ст. 509 ЦК України зазначає, що «зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку». Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 1 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Цією ж статтею ЦК передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно ст. 625 та ст. 1052 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та у разі невиконання ним обов`язків, встановлених договором позики, позикодавець (позивач) має право вимагати від відповідача дострокового повернення позики та сплати належних йому процентів. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 указаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України). За змістом ч. 1,3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В кредитному договорі, підписаному особисто позичальником [PERSON] за № 13248-24-К від 12.12.2024 року, процентна ставка встановлена у розмірі 64,80 % річних. Відповідно до п.3.9 та п.4.8 цих договорів, кредит може бути визнаний кредитом із підвищеним ризиком у разі несвоєчасної сплати кредиту у відповідності до графіку розрахунків. При цьому у п.3.9 та п. 4.8 відповідних договорів у разі прийняття рішення про віднесення кредитних договорів до договорів із підвищеним ризиком, встановлюється та діє протягом усього строку визнання їх такими , фінансова відсоткова ставка у розмірі 290,6 процентів річних. Таким чином сторони погодили усі істотні умови кредитного договору, зокрема і проценти, а тому доводи представника відповідача за первісним позовом, представника позивача за зустрічним позовом щодо визнання п.4.8 кредитного договору недійсним та необґрунтованості відсотків, спростовується наданими позивачем копіями таких договорів та графіком платежів із підписом [PERSON] .. Також матеріали справи містять видатковий касовий ордер від 12.12.2024 року, а також квитанцію до нього, які свідчать про отримання [PERSON] особисто під підпис кредитних коштів за договором № 13248-24-К від 12.12.2024 року. Зазначені докази є первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують отримання кредитних коштів відповідачем. Отримання коштів представником відповідача за первісним позовом, представником позивача за зустрічним позовом не спростовувалось. Відтак судом встановлено, що кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитними договорами та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору. Відповідач скористалася кредитними коштами, однак свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом не виконала. З наданих банком розрахунків заборгованості вбачається, що позичальник у зв`язку з неналежним виконанням нею зобов`язань за кредитним договором має заборгованість. З таким розрахунком не погодився представник відповідача за первісним позовом, представником позивача за зустрічним позовом, навівши власний, який суд не бере до уваги як необґрунтований, оскільки не відповідає умовам укладеного договору. Суду не надано доказів того, що [PERSON] погашала кредитну заборгованість у розмірі визначеному договорами. Лише під час розгляду справи в суді а саме 12.08.2025 року, [PERSON] сплатила 6000,00 грн. в якості погашення заборгованості по кредиту, що підтверджується фіскальним чеком № 4979686292 від 12.08.2025 року та не заперечується представником позивача (а.с.77). За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. Доказів погашення заборгованості у повному обсязі матеріали справи не містять. Суд також звертає увагу на те, що відповідно до протоколу № 13185/ФМ від 01.05.2025 року у зв`язку з порушенням Графіку розрахунків (Додаток 1), який є невід`ємною частиною кредитного договору № 13248-24-К від 12.12.2024 року та несвоєчасного надходження (прострочення) планового, згідно графіку розрахунків, платежу, голова кредитного комітету [PERSON] , голова правління [PERSON] та член правління Литвин-Олійник А.О. кожен окремо та разом визнали цей кредит кредитом з підвищеним ризиком, у зв`язку з чим відповідно до п. 4.8 вказаного кредитного договору встановили та застосували в розрахунку заборгованості за кредитом протягом усього строку фіксовану відсоткову ставку за користування цим кредитом у розмірі 290,6 відсотків річних (а.с. 83, 84). Щодо нарахування та сплати відсотків, на які посилається представник відповідача за первісним позовом, представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] , які є явно завищені, та не відповідають передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз.3 пп.3.2 п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. В даному випадку та враховуючи те, що заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості за нарахованими процентами складає 34413,30 грн., яка є співрозмірною сумі кредиту у 36000,00 грн. за договором, суд дійшов висновку, що стягнення з відповідачів саме такої суми заборгованості не суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком балансу договірних прав та обов`язків сторін кредитного договору, у зв`язку з чим такі доводи представника відповідача є необґрунтованими. Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитній спілці не повернуті. За змістом ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернення до суду з первісним позовом КС «Християнська Фортеця» було сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн., а тому враховуючи задоволення позовних вимогу повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 3028,00 грн.. Оскільки вирішення первісного позову повністю виключає задоволення зустрічного позову, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Осипенко А.В.. На підставі викладеного,

Outcome: approved