Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] 29 грудня 2025 року звернулася до суду цим позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано 12 серпня 2017 року Охтирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 195. Від цього шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через те, що останнім часом між ними відсутнє взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше їх спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. Рішення про розірвання шлюбу прийнято остаточно, надання строку для примирення є недоцільним. 08 січня 2026 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі /а.с. 12/. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі /а.с. 14/. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що сторони уклали шлюб, який зареєстровано 12 серпня 2017 року Охтирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 195 /а.с. 7/. Від цього шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] /а.с. 8/. Сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. За ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Валліанатос та інші проти Греції" від 07.11.2013 року (Заяви N 29381/09 та 32684/09) передбачено: "Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів. Також, з огляду на те, що Конвенція є "живим" документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя". Згідно з ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому приймаючи рішення, слід врахувати всі обставини справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що збереження сім`ї та подальше сумісне життя за таких обставин є неможливим. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору на користь позивачки в сумі 1211,20 грн, який вона сплатила при зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу /а.с. 3/.

Outcome: approved