Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернувся з заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року (на момент проголошення незалежності України). Заява [PERSON] обґрунтована тим, що він народився [INFO] в місті Дніпропетровську Дніпропетровської області, де постійно проживав з матір`ю по [ADDRESS] . У 1986 році він закінчив середню загальноосвітню школу № 63 м. Дніпропетровська. 29 травня 1987 року Індустріальним РВВС м. Дніпропетровська йому був виданий паспорт громадянина Української РСР [NUMBER] , який ним втрачено. Через халатне ставлення до документів до теперішнього часу ним не отриманий новий паспорт громадянина України. Заявник зазначає, що в період 1989-1991 років він був в армії та звільнився по закінченню служби, що підтверджується записами в його обліково-послужній картці 08/2442. У період з 25 листопада 2016 року до 14 квітня 2021 року він відбував покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, що підтверджується довідкою про звільнення. На цей час ГУ ДМС України в Дніпропетровській області відмовлено йому в оформлення паспорта громадянина України у вигляді ID-картки у зв`язку з втратою паспорта колишнього СРСР зразка 1974 року через відсутність документів, які б встановлювали його належність до громадянства України. За цих підстав заяв [PERSON] просить установити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 01 жовтня 2025 року заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. На заяву [PERSON] представником Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі відділу № 4 у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області був наданий відзив (письмові пояснення), в якому просить у задоволенні його заяви відмовити, посилаючись на ненадання заявником доказів, які підтверджують факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Звертає увагу, що згідно з записами в обліково-послужній картці 08/2442, наданій [PERSON] , наказ про звільнення з лав радянської армії датований 01 червням 1991 року. Також звертає увагу, що згідно з інформацією, отриманою Відділом № 4 у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області з Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 01.06.1987 до 22.03.1990 року. Згідно з внутрішніми обліками ДМС відсутня інформація про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання на теперішній час. Отже, вважає, що заявником не надано жодних доказів, які підтверджують факт його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. В судовому засіданні [PERSON] та його представник - адвокат Авдєєва Н.М. заяву підтримали. Представник Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Гузар В.В. у судовому засіданні проти заяви заперечувала. Допитаний у судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] є рідним братом його матері та постійно проживав і проживає по [ADDRESS] . Допитаний у судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] є його старим другом, який постійно проживав та проживає в м. Дніпрі. В 1989-1991 роках [PERSON] проходив військову службу. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону. Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»). При цьому юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). Тобто для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року. Відповідно до частин першої, другої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Згідно з підпунктами «а», «б» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; дітей осіб, зазначених у підпункті «а» цього пункту. У пункті 8 Порядку передбачено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року. У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні стосунки з такою особою, або рішення суду. Враховуючи зазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство» і може пов`язуватися із фактом проживання або постійного проживання на території України в певний час і такий факт може бути встановлено на підставі судового рішення. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20), від 07 серпня 2023 року у справі № 756/16751/21 (провадження № 61-5793св23), від 06 листопада 2023 року у справі № 511/2413/19 (провадження № 61-10582св23), від 13 лютого 2024 року у справі № 501/437/23 (провадження № 61-15105св23). Судом установлено, що заявник, [PERSON] , народився [INFO] в м. Дніпропетровську, де 11 червня 1989 року закінчив загальноосвітню школу № 63. 29 травня 1987 року Індустріальним РВВС м. Дніпропетровська [PERSON] був виданий паспорт громадянина СРСР серії [NUMBER] . Згідно з карткою прописки 01 червня 1987 року заявник був прописаний за адресою: [ADDRESS] . Знятий з обліку 22.03.1990 року. При цьому дані щодо вибуття його на інше місце проживання не зазначені. 17.03.1989 року [PERSON] був прийнятий на облік Індустріальним РВК. Знятий з обліку 01.03.1990 року. В посвідченні про приписку до призовної дільниці, виданому на ім`я [PERSON] , зазначені відомості про проходження ним військової служби з 30.05.1989 року до 12.06.1989 року у військовій частині № [NUMBER] , а з 12.06.1989 року у військовій частині № [NUMBER] . Звільнений у запас 01.06.1991 року. Також судом установлено, що [PERSON] був неодноразово засуджений, зокрема 25 червня 1996 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ст. 229-6 ч. 2. ст. 17, 229-6 ч. 2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. При цьому у вироку суду зазначено, що [PERSON] є громадянином України та проживає в [ADDRESS] . Згідно з довідкою про звільнення останній раз [PERSON] звільнився з Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21) по відбуттю строку покарання 14 квітня 2021 року. Відомостей про те, що заявник залишав територію України чи є громадянином інших держав матеріали справи не містять. Отже, з урахуванням письмових доказів та показань допитаних у судовому засіданні свідків, які наполягали на постійному проживання [PERSON] на території України, суд вважає доведеним факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року. Суд не може взяти до уваги посилання представника державної міграційної служби щодо відсутності доказів проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року через його зняття з реєстрації місця проживання 22.03.1990 року та звільнення з армії 01 червня 1991 року, оскільки саме відсутність відмітки про реєстрацію місця проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року зумовила заявника звернутися до суду з заявою про встановлення відповідного факту. Підстав не довіряти чи ставити під сумнів правдивість тверджень заявника про його постійне проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року у суду немає, оскільки це підтверджується сукупністю досліджених доказів, зокрема його народженням та навчанням у м. Дніпропетровську, документами військового обліку про проходження військової служби, відомостями про притягнення його до кримінальної відповідальності на території незалежної України, а також показаннями допитаних у судовому засіданні свідків. Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим заяву [PERSON] задовольнити, встановивши факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, оскільки встановлення такого факту буде мати для нього юридичне значення.

Outcome: approved