Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

06.11.2025 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у розмірі 49720,63 грн. та стягнення понесених судових витрат. В обґрунтування позовної заяви представник позивача вказує, що 09.09.2025 на вул. Сагайдачного в м. Дрогобич Львівської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу Volkswagen Passat д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Peugeot Expert д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] . За наслідком дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження. На місці ДТП сторони погодили складання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду без виклику працівників Національної поліції України (Європротоколу). Відповідно до змісту Європротоколу винуватцем ДТП був [PERSON] , оскільки згідно п.14 Європротоколу останній не дотримався дистанції між автомобілями та скоїв ДТП. Цивільно-правова відповідальність відповідача у справі була застрахована у AT «СГ «ТАС», що підтверджується страховим полісом АТ/5396778 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. AT «СГ «ТАС» запропонувало [PERSON] виплатити страхове відшкодування у розмірі 73542,21 гривень без проведення експертизи. [PERSON] погодився на отримання розміру страхового відшкодування у розмірі 73542,21 гривень без проведення експертизи та подав заяву про страхове відшкодування. Кошти позивач отримав у повному обсязі. Згодом [PERSON] замовив проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи. Відповідно до висновку експерта № 89 за результатами судової транспортно- товарознавчої експертизи вартість відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля Volkswagen Passаt Varian 2.0 TDI 4dr 6MT внаслідок пошкодження y ДТП 09.09.2025 року в цінах станом на день його огляду 14.10.2025 року без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та ремонтно-відновлюваних робіт становить 129720,63 гривень. Позивач посилається на те, що у цій справі відповідач несе відповідальність за завдану шкоду внаслідок ДТП у розмірі різниці між завданою шкодою та лімітом відповідальності страховика, оскільки при оформленні європротоколу страхове відшкодування є додатково лімітованим. Максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України становлять 80000,00 гривень на потерпілого. Оскільки сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Отже, на підставі вищевикладеного, позивач проситься стягнути з відповідача відшкодування у розмірі 49720,63 гривень, де фактичний розмір шкоди - 129720,63 гривень, ліміт відповідальності страховика 80000,00 гривень, сума, яка підлягає стягненню 129720,63 - 80 000 = 49720,63 гривень, та понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи. 10.11.2025 суддею отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання відповідача,/а.с.74/. Ухвалою від 10.11.2025 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін на 08.12.2025. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення,/а.с.75/. Зазначена ухвала та копія позовної заяви з додатками надсилалась сторонам, зокрема, відповідачу за встановленим судом місцем його реєстрації, однак поштова кореспонденція повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», /а.с.78/. Ухвалою від 08.12.2025 судове засідання було відкладено на 13.01.2026,/а.с.79/. Зазначена ухвала надсилалась, зокрема, відповідачу за встановленим судом місцем його реєстрації, однак поштова кореспонденція повторно повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», /а.с.83/. Крім цього, відповідача повідомлено про дату, час, місце та порядок розгляду даної справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судової влади України» за посиланням https://dgm.lv.court.gov.ua/sud1306/gromadyanam/vyklyky/,/а.с.81/. 02.01.2026 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів понесення позивачем витрат на відновлювальний ремонт автомобіля /а.с.84-94/ , у зв`язку з чим ухвалою від 13.01.2026 судове засідання було відкладено на 29.01.2026 /а.с. 96/, про що належним чином повідомлено відповідача як шляхом направлення зазначеної ухвали за встановленим судом місцем його реєстрації, так і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України» за посиланням https://dgm.lv.court.gov.ua/sud1306/gromadyanam/vyklyky/,/а.с. 98-99/. Відтак, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час, місце та порядок судового розгляду зазначеної справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачем клопотання про розгляд справи за участю сторін суду не надано, відзиву на позовну заяву не подано. Враховуючи, що справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, ненадходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено судом, позивачу на праві власності належить автомобіль «Volkswagen Passаt» д.н.з. [NUMBER] , що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 21.02.2024 року,/а.с. 7/. Отже, на час ДТП він керував вказаним транспортним засобом на законних підставах. Відповідно до копії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол»), 09.09.2025 у м. Дрогобич Львівської області о 16:35 год. на вул. Сагайдачного відбулась ДТП за участі двох транспортних засобів - марки «Volkswagen Passаt», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є позивач [PERSON] , страховик АТ «СГ «ТАС» та марки «Peugeot Expert» д.н.з [NUMBER] , що належить відповідачу [PERSON] страховик АГ «СГ «ТАС» на підставі полісу №АТ/5396778 від 25.12.2024 по 24.12.2025. Водіями під час ДТП були позивач і відповідач. В обох транспортних засобах наявні пошкодження. Винуватцем ДТП визначено, [PERSON] , оскільки він не дотримався дистанції та допустив наїзд на авто [PERSON] , пошкодивши задній бампер /а.с.8/. Відповідно до полісу № АТ /5396778 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Peugeot Expert» д.н.з [NUMBER] , застрахована в АТ «СГ «ТАС», /а.с.9/. АТ «СГ «ТАС» запропонувало позивачу виплатити страхове відшкодування у розмірі 73542,21 грн. без проведення експертизи. В результаті чого, [PERSON] звернувся до АТ «СГ «ТАС» із заявою про страхове відшкодування, згідно договору страхування наземного транспорту, /а.с.10/ у зв`язку з чим йому було виплачено страхове відшкодування в розмірі 73542,21 грн. на рахунок вказаний ним у заяві. Згідно із ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. З 01.01.2025 введено в дію Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон 3720-IX). Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону 3720-IX передбачено, що дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону. Судом встановлено, що ДТП сталась між позивачем [PERSON] та відповідачем 09.09.2025 [PERSON] . Разом з цим, договір страхування цивільно-правової відповідальності [PERSON] набрав чинності 25.12.2024. Тобто до спірних правовідносин має застосовуватись Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV ( далі Закон №1961-IV), який діяв на момент набрання чинності договором, укладеним між АТ «СГ «ТАС» та [PERSON] . Відповідно до статті 6 Закону України №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно із статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За абзацом 1 пункту 22.1. статті 22Закону №1961-IV, у разі настання страхового випадку страховику межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Частиною шістнадцятою статті 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Відповідно до п.33.2 Закону України №1961-IV, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. В силу ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Постановою правління НБУ України «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №108 від 30 травня 2022 року (яка діяла на момент укладення страхового полісу винуватця ДТП, але втратила чинність на підставі постанови НБУ №165 від 26 грудня 2024 року), було затверджено за поданням Моторного (транспортного) страхового бюро України максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України в розмірі 80 000 гривень на потерпілого. Стаття 1194 ЦК України передбачає, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). 10.10.2025 позивач, на підставі договору про виконання судової експертизи №10 (укладений між позивачем та ТзОВ «Експертиза»), замовив проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи. Відповідно до Висновку експерта Галамая Б.І. № 89 за результатами судової транспортно-товарознавчої експертизи, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля Volkswagen Passat Varian 2.0 TDI 4dr 6MT внаслідок пошкодження y ДТП 09.09.2025, в цінах станом на день його огляду 14.10.2025, без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та ремонтно-відновлюваних робіт становить 129720,63 гривень, /а.с.12-27/. 09.12.2025 було проведено відновлювальний ремонт автомобіля Volkswagen Passаt Varian 2.0 TDI 4dr 6MT, що підтверджується Актом про надання послуг №RO00044689 від 09.12.2025 та фіскальними чеками на загальну суму 127500 грн., а.с. 85-89. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі №147/66/17, провадження №14-95цс20, звертає увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IVвиникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IVвипадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IVне має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування Велика Палата Верховного Суду наголосила, що іншої норми яка б визначала особливості відповідальності осіб, які застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи наведені норми законодавства, правовий висновок Верховного Суду, дослідивши подані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи, що фактично понесені витрати позивача [PERSON] на відновлювальний ремонт транспортного засобу марки Volkswagen Passat д.н.з [NUMBER] 2019 року випуску, склали 129720,63 грн., розмір страхового відшкодування, сплаченого становив AT «СГ «ТАС» 73542,21, відтак з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь позивача [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням) у розмірі 49720,63 грн., яку просить позивач. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат слід зазначити наступне. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, між адвокатом Тунським А.Р. та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги №15 від 20.10.2025. Пунктом 3.1. даного договору визначено, що клієнт оплачує гонорар адвокату у розмірі 8000,00 грн., /а.с.68/. Згідно платіжної інструкції №46 від 29.10.2025 позивачем оплачено послуги адвоката у повному обсязі,/а.с.70/. Судом відзначається, що розмір витрат є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг (який вказаний у позові); ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 8000 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, N 33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, N 37246/04). Згідно із ч. 1, 5-7 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.11.2023 у справі №712/4126/22 прийшла висновку, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи. Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ. 10.10.2025 між [PERSON] та ТзОВ «Експертиза» було укладено договір про виконання судової експертизи №10, відповідно до копії платіжної інструкції №4847-2С53-М3ВР-6АК2 від 14.10.2025, позивач перерахував ТзОВ «Експертиза» 10000,00 грн. як оплату за експертні послуги, /а.с.63-64/. Враховуючи, що судом взято до уваги як доказ Висновок експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №89 від 16.10.2025, на підставі договору №10 від 10.10.2025, складений судовим експертом Галамаєм Б.І., витрати понесені стороною позивача на оплату вартості транспортно-товарознавчої експертизи, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 10000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у виді судового збору в розмірі 1211,20 грн. підтверджено відповідним дорученням №45 від 29.10.2025,/а.с.1/. Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення у повній мірі, судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 1211,20 гривень на користь позивача. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 19211,20 грн. понесених судових витрат, виходячи з розрахунку: 8000,00 грн. (витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката) + 10000,00 грн. (витрат на підготовку експертного висновку) + 1211,20 грн. (ставка судового збору) = 19211,20 грн.

Outcome: approved