Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Позивачем, [PERSON] , пред`явлено до суду позов до відповідача, Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування, в якому позивач просила: визнати за позивачем [PERSON] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] (спадкодавця), який помер [INFO] , право власності на житловий будинок [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві зазначила про те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Вона є спадкоємицею за заповітом після його смерті. Свідоцтво про право на спадщину вона отримала 23 грудня 2015 року. У власності її батька перебував житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вона фактично вступила в управління спадковим майном. При прийнятті та оформленні спадщини, вищевказаний будинок вона оформити не змогла, оскільки нотаріус роз`яснила, що видати свідоцтво вона не може, оскільки згідно п. 4.15 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 р. № 296/5 (далі за текстом позовної заяви - Порядок) передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, а жоден з вищезазначених документів нею не був поданий. Справа в тому, що за життя, у її батька не було правовстановлюючого документа, оскільки на той час право власності на житлові будинки у сільській місцевості, підлягали реєстрації лише в погосподарських книгах сільської ради. Згідно виписки з погосподарської книги від 26 червня 2025 року № 18-08/36, домогосподарство, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , значилось до дня смерті за [PERSON] . Позивач є спадкоємцем за заповітом житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка, площею 0,2500 га, надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, під зазначеним житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом 23 грудня 2015 року за реєстровим № 1957. Ухвалою судді від 14 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, до суду подала письмову заяву, згідно даних якої просила цивільну справу розглядати за її відсутності, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача, Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, начальник відділу комунального майна та правового забезпечення Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області Воробей Вікторія Сергіївна у підготовче судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, подала до суду письмову заяву, згідно даних якої просила розглянути цивільну справу без представника відповідача Семенівської міської ради протягом усіх судових засідань, у задоволенні позовних вимог не заперечує. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Семенівська державна нотаріальна контора Чернігівської області, у підготовче судове засідання свого представника не направила, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, про поважні причини неявки представника суд не повідомила, письмове пояснення з викладом своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову до суду не подала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу у відповідності до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що ухвалення в підготовчому судовому засіданні рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне задовольнити позов повністю за наступних обставин. У справі встановлено, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] . Позивачє спадкоємицею за заповітом після його смерті. Свідоцтво про право на спадщину позивач отримала 23 грудня 2015 року. У власності батька позивача перебував житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач фактично вступила в управління спадковим майном. При прийнятті та оформленні спадщини, вищевказаний будинок позивач оформити не змогла, оскільки нотаріус роз`яснила, що видати свідоцтво вона не може, оскільки згідно п. 4.15 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі за текстом позовної заяви - Порядок) передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, а жоден з вищезазначених документів нею не був поданий. Справа в тому, що за життя, у батька позивача не було правовстановлюючого документа, оскільки на той час право власності на житлові будинки у сільській місцевості, підлягали реєстрації лише в погосподарських книгах сільської ради. Згідно виписки з погосподарської книги від 26 червня 2025 року № 18-08/36, домогосподарство, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , значилось до дня смерті за [PERSON] . Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивач, є спадкоємцем за заповітом житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка, площею 0,2500 га надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд під зазначеним житловим будинком, за адресою: [ADDRESS] , належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом 23 грудня 2015 року за реєстровим № 1957. Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до роз`яснень, даних в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки будь-яких заперечень проти позову від відповідача не надійшло, а тому немає ніяких перешкод для визнання права власності на зазначений будинок за позивачем [PERSON] , суд приходить до висновку щодо можливості винесення рішення по суті справи у підготовчому судовому засіданні.

Outcome: approved