Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулося до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 31.05.2021 між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 620049, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» надало відповідачу кредит у розмірі 11000 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. ТОВ «Слон кредит» взяті на себе зобов`язання виконало, перерахувавши на картковий рахунок відповідача кредитні кошти відповідно умов кредитного договору. 28.08.2023 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Слон кредит» укладено Договір факторингу №2808-23, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги за кредитним договором № 620049 від 31.05.2025. Відповідач належним чином не виконала узяті на себе зобов`язання. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором ТОВ «Діджи Фінанс» становить 11578,37 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 7490,19 грн. та заборгованість за відсотками 4088,18 грн. Позивачем на адресу позивача було направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги із зазначенням інформації про порядок погашення заборгованості. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №620049 від 31.05.2021 у розмірі 11578,37 грн., а також судові витрати: судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн. Ухвалою Самарівського районного суду Дніпропетровської області від 25.08.2025 цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 29.10.2025 відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просить справу розглянути без участі позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.05.2021 між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] укладено договір № 620049 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» надало кредит у гривні, а відповідач зобов`язувалася одержати та повернути кошти по кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Пунктами 1.3., 1.4. договору встановлена сума кредиту (загальний розмір) 13750 грн., строк кредиту 365 днів, з кінцевим терміном повернення 31.05.2022 (включно). Згідно п. 1.5. договору тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85 % річних. Пунктом 2.1. передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 11 000 грн. за реквізитами платіжної картки [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої зазначені споживачем в Особистому кабінеті або іншим шляхом, через засобу зв`язку; у розмірі 2750,00 грн. на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 Договору. Відповідно до п. 3.1. договору кредиту нарахування процентів за договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п. 1.4. договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені договором (графіком платежів). Пунктом 3.2. договору кредиту встановлено, що нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. (а.с.19-20). Через Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» кредитодавець, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», 31 травня 2021 здійснив переказ грошових коштів в сумі 11 000 грн. на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , яка зазначена у кредитному договорі, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 14.09.2023 вих. №2646 (а.с.28). Відповідачем умови договору не виконувались, тому виникла заборгованість за договором, яка становить 11578,37 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом, складеного первісним кредитором. (а.с.14). 28 серпня 2023 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений договір факторингу № 2808-23, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги до боржників, зазначені в реєстрі прав вимог, а ТОВ «Діджи Фінанс» зобов`язується їх прийняти та сплатити суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором. Згідно витягу з додатку до договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023 вбачається, що ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №620049 від 31.05.2021 у розмірі 11578,37 грн., з яких 7490,19 заборгованість за тілом; 4088,18 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 13). Згідно акту приймання передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 кредитор передав, а фактор прийняв реєстр прав вимог за договором, кількість боржників 3020, загальна сума заборгованості 96 976 286 грн. 11 коп. (а.с. 12). Платіжною інструкцією №4565 від 28.08.2023 підтверджено сплату ТОВ «Діджи Фінанс» на рахунок ТОВ «Слон Кредит» суму фінансування згідно договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023 (а.с.32). Отже, вищенаведені докази підтверджують виникнення у позивача права вимоги до відповідача за договором №620049 про надання споживчого кредиту від 31.05.2021. З досудової вимоги від 31 листопада 2024 року № 2528912427-АВ, яка була направлена на адресу [PERSON] , вбачається, що її було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором № 620049 від 31.05.2021 та запропоновано погасити заборгованість у розмірі 11578,37 грн. на банківські реквізити ТОВ «Діджи Фінанс» та вказано, що у разі невиконання зобов`язань щодо погашення заборгованості ТОВ «Діджи Фінанс» буде змушене звернутися до суду (арк. с. 30). Відповідачка не подала докази, які б підтвердили виконання нею умов договору позики, станом на дату визначення позивачем суми заборгованості та станом на дату ухвалення рішення. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За нормою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір факторингу належить до цивільно-правових договорів. Оскільки в цьому договорі фінансування здійснюється із залученням механізму передачі права вимоги кредитора, до цих відносин можуть субсидіарно застосовуватися норми глави 47 ЦК України, що містять загальні положення про заміну кредитора. Поняття договору факторингу закріплено у ст.1077 ЦК України. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У постанові Верховного суду України від 17 січня 2020 року, справа № 916/2286/16, предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги). Матеріальний предмет договору факторингу становлять грошові вимоги клієнта до третьої особи, що випливають з надання товарів, виконання ним робіт чи надання послуг третій особі. При цьому грошові вимоги можуть бути як такими, за якими вже настав термін платежу, так і майбутніми, термін платежу за якими настане пізніше. Юридичним предметом договору факторингу є дії сторін - надання фінансування під відступлення грошової вимоги. Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. За правилами статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд встановив, що 31.05.2021 між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] укладений договір № 620049 про надання споживчого кредиту, відповідачка не виконала умови кредитного договору, не повернула кредит та не сплатила відсотки за користування кредитом. У договорі сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування позикою, розмір і тип процентної ставки. 28 серпня 2023 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений договір факторингу № 2808-23, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» передало ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 620049. Отже, у позивача виникло право вимоги до відповідача за договором №620049 про надання споживчого кредиту від 31.05.2021. Доказів погашення суми заборгованості відповідачем суду не надано, отже, позивач має право на стягнення заборгованості за кредитом. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №620049 від 31.05.2021 у загальному розмірі 11578,37 грн. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Порядок розподілу судових витрат визначений у статті 141 ЦПК України. Відповідно до частин першої та другої цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви надано: договір №42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Лівак І.М., додаткову угоду №620049 до Договору про надання правової допомоги від 01 січня 2025 року; Акт №620049 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 30 травня 2025 року на загальну суму 6000 грн.; детальний опис робіт (наданих послуг); копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Лівак І.М. від 22.07.2016 (а.с.11, 15-18, 27, 33). Суд дійшов висновку, що обсяг та розмір наданих адвокатом позивача послуг та виконаних робіт, який зазначений у договорі, акті виконаних робіт є обґрунтованими, оскільки у повній мірі узгоджується з матеріалами справи, тому необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 01.08.2025 №620049 (а.с.8). Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40грн.

Outcome: approved