Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» 19.05.2025 звернувся в Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом (в остаточній редакції від 21.08.2025) до про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», на підставі відповідної ліцензії та рішення Черкаської міської ради № 520 від 24.05.2000 забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води) у будинку [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ». Оскільки в будинку [ADDRESS] встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання. Лічильник обліку теплової енергії в квартирі [ADDRESS] не встановлено, тому згідно з п. 24 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 № 830, розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності пропорційно опалювальній площі (об`єму) приміщення споживача, відповідно до Методики розподілу, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315. Також, в квартирі [ADDRESS] встановлено лічильник обліку гарячого водопостачання. Відповідно до п. 26 Правил надання послуг з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 №1182 обсяги спожитої у будівлі гарячої води та обсяги теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) визначаються та розподіляються між споживачами відповідно до Методики розподілу, згаданої вище. Типові договори приєднання на надання відповідних послуг, згідно із зазначеними вище постановами № 830 та № 1182, опубліковані на офіційному веб-порталі підприємства. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. Позивач вважає, що з відповідачами було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, шляхом акцепту публічної оферти, відповідно до ст. 642 ЦК України. Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи гарячого водопостачання, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень у будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) незалежно від обсягу спожитої гарячої води у кожному розрахунковому періоді в опалювальний та між опалювальний період пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Відповідно до інформації Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 24.02.2025 за вказаною вище адресою зареєстровані відповідачі протягом усього спірного періоду. Частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживачів (відповідачів), так і на виконавця (позивача) (п. 1 ч. 2 ст. 7, п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Водночас, зазначено, що відповідачі, фактично споживши зазначені вище послуги, не надсилали товариству жодних скарг чи претензій (передбачених п. 37 Правил надання послуг, з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 та ст.ст. 27, 28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав відповідачам житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі. До того ж, зазначена вище квартира не від`єднана від мереж централізованого опалення з додержанням вимог Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом № 4 від 22.11.2005 Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України (та Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Наказом № 169 від 26.07.2019 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України). У позовній заяві зазначено, що заходи досудового врегулювання спору з відповідачами не проводились. Таким чином, відповідно до зазначених вище норм закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Як зазначено, відповідачі своєчасно та у повному обсязі з грудня 2022 року не вносили плату за отримані послуги централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води), внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.02.2025 складає 21425 грн. 24 коп., що підтверджується листом-розрахунком по особовому рахунку № [NUMBER] . На підставі викладеного вище, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 21425 грн. 24 коп., а також судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 12.09.2025 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Вказана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. Відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відзив на позов подано не було. Відповідачем [PERSON] , через представника адвоката Наполову Т.А., подано відзив на позов, який прийнято судом. Зазначено, що відповідач [PERSON] є одноосібним власником квартири [ADDRESS] . Незважаючи на відсутність договору між позивачем та власником квартири, відповідач не заперечує, що позивач підприємство надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Між тим, позовні вимоги не визнає, оскільки вважає, що на час звернення позивача до суду, заборгованість по оплаті послуг з опалення та гарячого водопостачання відсутня. Більш того, зазначає, що нею випадково не було сплачено 53 грн. 40 коп. за абонентське обслуговування та функціонування систем за грудень 2022 року, а тому така оплата здійснена 12.10.2025. Відповідач вказує, що вона добросовісно виконувала всі обов`язки по сплаті фактично використаних послуг, що надавалися позивачем їй та всім членам її сім`ї відповідачам, у період, охоплений позовом. Також зазначено, що у лютому 2025 року нею повністю сплачено послуги за централізоване опалення у сумі 2009 грн. 03 коп., а тому за такі послуги борг відсутній. Що стосується оплати послуг за гаряче водопостачання, то зазначає, що у квартирі наявні два лічильники гарячого водопостачання (в кухні та санвузлі). Нею передавалися показання лічильників по гарячій воді, зокрема, 28.01.2024. У лютому 2024 року вона не змогла передати показання лічильника, отримавши повідомлення про те, що показання не прийнято, лічильники зняті з обліку, слід пройти повірку лічильників (і з цього часу між нею та позивачем почалася переписка в чат-боті підприємства про те, що у квартирі ніхто не проживає; показання не змінювалися; просила відтермінувати повірку лічильника; станом на 01.01.2024 до неї ніяких претензій по оплаті не було). Заборгованість позивачем за гаряче водопостачання в сумі 19415 грн. 31 коп. визначена у зв`язку з нарахуванням з 01.01.2024 плати за такі послуги за нормою споживання, без урахування показників лічильників обліку гарячої води. При цьому, 14.04.2025 працівником позивача (підприємства) був складений акт перевірки, розпломбування засобів обліку (лічильників) гарячої води, за яким показання лічильників без змін 89 та 180, відповідно. Відповідач 22 та 23 квітня 2025 року звернулася до позивача щодо здійснення перерахунку, оскільки, як вважає, проведеною перевіркою засобів обліку гарячої води встановлено відсутність споживання даної послуги за весь період нарахування, починаючи з січня 2024 року по квітень 2025 року. Між тим, отримала 29.04.2025 відповідь про відмову у здійсненні відповідного перерахунку. Таким чином, вважає, що позивачем порушуються права відповідача, як споживача певних послуг. У відзиві зазначено, що оскільки по о/р [NUMBER] не існує боргу, а наявна переплата за фактично сплачене абонентське обслуговування за період з січня 2024 року по квітень 2025 року, то у задоволенні позову слід відмовити і позивачу необхідно здійснити відповідний перерахунок. Позивачем відповідь на позов подано не було. В судовому засіданні представники позивача за довіреністю [PERSON] , Блізнецов М.Є. та Герасименко О. А. просили позовні вимоги задовольнити, посилаючись на доводи позовної заяви. Зокрема, зазначили, що всі відповідачі зареєстровані у квартирі, куди позивачем надаються послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання; до підприємства не були надані документи щодо власників цього житлового приміщення. Що стосується сплати заборгованості по наданню тепла (опалення), то на час розгляду справи заборгованість по такій послузі відсутня. Що стосується боргу за гаряче водопостачання, то борг становить 19415грн. 31коп. і він нараховувався: по показанням лічильників з грудня 2022 року по січень 2024 року 122 грн. 95 коп., а з січня 2024 року по січень 2025 року включно по нормі, по кількості зареєстрованих осіб 19292 грн. 36 коп. Вважають, що відсутні підстави для здійснення перерахунку заборгованості, оскільки відповідачі не передавали показання лічильника, відсутні підтвердження здійснення відповідачами повірки лічильника. Сам по собі факт того, що працівником підприємства у акті були зафіксовані показання лічильника, не свідчить про те, що підприємством визнано факт саме повірки лічильника (лічильників), що проводиться у визначеній законодавством процедурі і відсутній відповідне свідоцтво повірки. Незважаючи, що відповідач [PERSON] стверджує, що у житлі ніхто не проживав, жодних належним чином оформлених про це заяв та документів у вказаний період до підприємства подано не було. Відповідно, відсутні підстави вважати, що є підстави чи обов`язок у підприємства надавача послуг, здійснювати перерахунок. Чи були «перекриті труби» з постачання гарячої води у квартирі, позивачу не відомо. Задля правильного здійснення нарахувань, слід повідомляти постійно показання лічильників з гарячої води, що відповідачами зроблено не було. Якщо повірка лічильника не проводилась, то підприємство знімає з абонентського обслуговування і здійснюється нарахування оплати по кількості осіб, які є власники/зареєстровані у квартирі. Інспектор ТЕЦ не має повноважень щодо здійснення повірки лічильника, ним були лише у акті зафіксовані показання лічильника. Також надані письмові пояснення, в яких зазначено про те, що відповідачі не пройшли своєчасно повірку вузла комерційного обліку, внаслідок чого, нарахування відбувались з 01.02.2024 за нормою споживання на зареєстрованих осіб. В рахунках на оплату житлово комунальних послуг за жовтень 2023 року, а також січень, лютий 2024 року надавач послуг Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» неодноразово повідомляло споживачів (відповідачів) про наведені вище обставини, що підтверджує і відповідач [PERSON] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, будучи належним чином неодноразово повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомили. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Наполова Т.А. просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на доводи відзиву на позов. Зазначила, що на час подачі позову, у відповідачів відсутня заборгованість по оплаті за централізоване опалення у помешканні. Також зазначила, що заборгованість по оплаті за гаряче водопостачання також відсутня, посилаючись на дані акту, що складений у квітні 2025 року працівником підприємства (позивача). Відповідачем були надані підприємству (позивачу) всі документи, які підтверджували факт не проживання у квартирі споживачів. Крім того, про ці обставини вона повідомляла і через чат-бот ТЕЦ. Власником квартири є [PERSON] , але не може представник підтвердити той факт, що власником чи іншими особами надавався правовстановлюючий документ на квартиру позивачу. При здійсненні оплат за послуги, відповідачем не вказувалося призначення платежів. Представнику не відомо, чи станом на 01.01.2024, відповідачі проводили повірку лічильників на гарячу воду, чи ні. На її думку, саме 18.04.2025 здійснена повірка працівником ТЕЦ, про що ним складено акт, який і свідчить про те, що підприємство взяло на облік лічильник. Представнику не відомо, чи наявне у відповідачів свідоцтво про повірку лічильника. Всі докази по повірці відповідачем [PERSON] надано до ТЕЦ та до суду. Вважає, що позивач зобов`язаний здійснити перерахунок заборгованості. Також надані заперечення на пояснення позивача, зокрема, наведений аналіз наявним у справі доказам. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав: як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини . Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України). У судовому засіданні встановлено, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», на підставі ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.11.2012 № 374 (переоформлено рішенням від 29.12.2016 № 2444) та рішень Черкаської міської ради № 520 від 24.05.2000, № 1480 від 31.10.2007, забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси. Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з поставання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 № 830, Методикою розподілу, затверджена Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315, Правилами надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ 11.12.2019 № 1182 та інш. врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація, а послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. Згідно з наведеним вище, ПрАТ «Черкаське хімволокно», як суб`єкта господарювання з постачання теплової енергії, законодавством визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з відповідей з Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 17.06.2025 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] (з 05.02.1997 дотепер), [PERSON] , [INFO] (з 16.07.2014 по 07.05.2025), [PERSON] , [INFO] (з 08.08.2014 дотепер), [PERSON] , [INFO] (з 26.01.2011 дотепер), а також - [PERSON] , [INFO] (з 20.03.2018 по 07.05.2025) та [PERSON] , [INFO] (з 20.03.2018 по 07.05.2025). Відповідачем [PERSON] у відзиві на позов зазначено, що вказана квартира належить їй на праві власності (одноособово), а також надано договір купівлі-продажу квартири від 21.11.1996 (його копія), а тому такі обставини судом враховуються при розгляді цієї справи. Крім того, встановлено, до квартири [ADDRESS] надаються послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води) від ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», відповідачі отримують (отримували) відповідні послуги протягом спірного періоду (зокрема, і ті особи, що знялися з реєстраційного обліку 07.05.2025), відкрито о/р № [NUMBER] . Відповідно до листа-розрахунку, що наданий позивачем разом із позовом, станом на 01.02.2025 (починаючи з грудня 2022 року) наявна заборгованість за надані послуги з централізованого опалення (2009 грн. 93 коп.) та гарячого водопостачання (19415 грн. 31коп.), на загальну суму 21425 грн. 24 коп., оскільки, як вказує позивач, - відповідачі ухиляються від перерахування щомісячної оплати за ці послуги в повному розмірі та своєчасно. З моменту надання позивачем споживачам послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачами зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Крім того, пунктом 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами п. 2 ч. 1 ст. 5 цього Закону). Права та обов`язки споживача визначені у статті 7 згаданого Закону. Положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№ 2189-VІІІ), зокрема, статтями 7, 8 визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Також, згідно із ч. ч. 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води передбачені статтями 21 та 22 цього Закону. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Порядок укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг будинку регламентовано статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживача (відповідачів), так і на виконавця (позивача) (п. 1 ч. 2 ст. 7, п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Типові договори приєднання на надання відповідних послуг згідно постанов КМУ № 830 та № 1182 опубліковані на офіційному веб-сайті позивача. Фактом приєднання споживача до договору (акцептування договору) є вчинення споживачами будь-яких дій, які свідчать про їх бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю послуг підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку за надану послугу, факт отримання послуги (п. 12 Правил № 1182). Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 541 ЦПК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ч. ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України). Встановлено, що в будинку [ADDRESS] встановлено будинковий лічильник загального обліку теплопостачання. Крім того, встановлено, що лічильник обліку теплової енергії у квартирі [ADDRESS] відсутній, тому відповідно до п. 24 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 № 830, розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності пропорційно опалювальній площі (об`єму) приміщення споживача, відповідно до Методики розподілу, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315. Цими ж Правилами № 830 визначені права та обов`язки, як споживача, так і виконавця послуг. Також судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] встановлено два лічильники обліку гарячого водопостачання (у кухні та в санвузлі), про що зазначено відповідачем [PERSON] у відзиві на позов. Відповідно до п.п. 4-8 ч.1 ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»: вузол комерційного обліку - вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом; вузол обліку - комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності); вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів; зовнішні інженерні мережі - зовнішні теплові мережі (крім мереж систем автономного теплопостачання), зовнішні мережі гарячого водопостачання (крім мереж систем автономного гарячого водопостачання), зовнішні водопровідні мережі (крім мереж систем автономного водопостачання) до вузла комерційного обліку; кінцевий споживач комунальної послуги (далі - споживач) - особа, яка здійснює кінцеве споживання комунальної послуги для власних потреб та є стороною договору про надання відповідної комунальної послуги як споживач (або є співвласником багатоквартирного будинку, об`єднання співвласників або управитель якого уклали відповідний договір про надання комунальної послуги в інтересах співвласників) згідно із Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Для здійснення розподільного обліку споживачами вважаються також власники майнових прав на об`єкти нерухомого майна в завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано. Обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 6 згаданого Закону, виконавець комунальної послуги або інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг, забезпечує функціональну перевірку приладів - розподілювачів теплової енергії. Порядок, періодичність такої перевірки визначаються договором між споживачем та виконавцем послуги або іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг. Періодична повірка засобів вимірювальної техніки вузлів розподільного обліку здійснюється згідно з міжповірочним інтервалом, зазначеним у технічному паспорті на цей засіб, але не менш як один раз на шість років для засобів механічного типу та не менш як один раз на дев`ять років для засобів інших типів. Оператор зовнішніх інженерних мереж, виконавець комунальної послуги, інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг, зобов`язані приймати вузли обліку, встановлені відповідно до вимог цього Закону, на абонентський облік протягом 14 календарних днів, про що складається відповідний акт. Прийняття приладу обліку на абонентський облік здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Споживач щомісяця передає показання вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії виконавцю відповідних комунальних послуг або визначеній власником (співвласниками) іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, у спосіб, передбачений договором. Виконавець періодично, не менше одного разу на рік, проводить контрольне зняття показань вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії у присутності споживача або його представника (ч. 2 ст. 11 цього Закону). Відповідно до п. 26 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182 визначено, що обсяги спожитої у будівлі гарячої води та обсяги теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) визначаються та розподіляються між споживачами відповідно до Методики розподілу № 315. Вартістю послуги з постачання гарячої води є встановлений відповідно до законодавства тариф. Плата за послугу розраховується виходячи з розміру затвердженого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Плата за послугу розраховується виходячи з розміру затвердженого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Вартістю послуги з постачання гарячої води є встановлений відповідно до законодавства тариф. Плата за послугу, витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), абонентське обслуговування і плата за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однією сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів. У разі коли співвласники багатоквартирного будинку самостійно не обрали однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою статті 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги, та/або не дійшли згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкової системи постачання гарячої води, плата виконавцю за індивідуальним договором складається з плати за послугу, плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та плати за абонентське обслуговування. Плата виконавцю за колективним договором та за договором з колективним споживачем складається із плати за послугу і плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), що розраховуються виходячи з розміру затверджених тарифів та відповідних обсягів споживання (п.п. 32, 33, 35 Правил № 1182). Відповідно до п.п. 37, 38, 39 Правил № 1182 розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги, обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуги може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Як передбачено п. 45 Правил № 1182, індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема: оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором; інформувати протягом місяця виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором; інформувати виконавця про тимчасову відсутність в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів (за відсутності приладів обліку); якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на неоплату вартості послуги у разі її невикористання (за відсутності приладів обліку) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі; надавати виконавцю або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором. Надавати інформацію щодо площі квартири (приміщення) для розподілу обсягів теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), тощо. Як передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал); повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам; повірочна лабораторія - підприємство чи організація або їх відокремлений підрозділ, що проводить повірку засобів вимірювальної техніки. Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором. Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Повірка законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, проводиться: науковими метрологічними центрами, які мають міжнародно визнані калібрувальні та вимірювальні можливості за відповідними видами та підвидами вимірювань, та/або із застосуванням національних еталонів; науковими метрологічними центрами, метрологічними центрами та повірочними лабораторіями, уповноваженими на проведення повірки відповідних засобів. Повірка законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, проводиться за методиками повірки, які визначаються нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності, або національними стандартами, на які є відповідні посилання в нормативно-правових актах цього центрального органу виконавчої влади (ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 цього Закону, органом з уповноваження на проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації (далі - орган з уповноваження), є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері метрології та метрологічної діяльності. Для проведення зазначеної в частині першій цієї статті повірки наукові метрологічні центри, метрологічні центри та повірочні лабораторії зобов`язані одержати свідоцтва про уповноваження на проведення повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації та застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - свідоцтво про уповноваження), яке видається органом з уповноваження. Видача, відкликання свідоцтва про уповноваження здійснюються відповідно до цього Закону з урахуванням вимог законів України "Про адміністративну процедуру" та "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності". Засоби обліку, в тому числі і гарячої води (лічильники води), повинні своєчасно проходити метрологічну повірку, з урахуванням встановлених міжповірочних інтервалів, відповідно до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747. При цьому, визначено, що міжповірочний інтервал всіх лічильників води становить 4 роки. Відповідно до п. 1 Розділу III «Прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку/ приладу - розподілювача теплової енергії» Порядку прийняття приладу на абонентський облік, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 12.10.2018 № 270, вузол розподільного обліку / прилад - розподілювач теплової енергії, встановлений у приміщенні будівлі, приймається на абонентський облік виконавцем відповідної комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами протягом 14 календарних днів з дня надходження відповідного звернення від власника (співвласників) будівлі (для приміщення у будівлі, яке не є самостійним об`єктом нерухомого майна) або власника відповідного приміщення (якщо окреме приміщення у будівлі є самостійним об`єктом нерухомого майна). Власник приміщення у будівлі, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна, власник будівлі, в якій окреме приміщення не є самостійним об`єктом нерухомого майна, подає виконавцю відповідної комунальної послуги або визначеній власником (співвласниками) будівлі іншій особі, яка здійснює розподіл між споживачами обсягів комунальних послуг, письмову заяву в довільній формі про прийняття вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії) на абонентський облік. Заяву підписує власник будівлі, приміщення або його представник. Представник додає до заяви документ, що підтверджує його повноваження (п. 2 розділу ІІІ згаданого Наказу № 270). Відповідно до п. 7 Розділу III «Прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку/ приладу - розподілювача теплової енергії» цього Порядку, у разі відсутності порушень вимог частини першої статті 4 Закону представник виконавця відповідної комунальної послуги, визначеної власником (співвласниками) іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами, виконує опломбування вузла розподільного обліку (його засобу вимірювальної техніки, запірної арматури), приладу - розподілювача теплової енергії та запірної арматури на опалювальному приладі, на якому прилад-розподілювач встановлено, та складає акт про прийняття вузла розподільного обліку / приладу - розподілювача теплової енергії на абонентський облік відповідно до додатка 2 до цього Порядку. Дата опломбування та початкові показання приладів обліку вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії) зазначаються в акті про прийняття вузла розподільного обліку / приладу - розподілювача теплової енергії на абонентський облік. Акт про прийняття вузла розподільного обліку / приладу - розподілювача теплової енергії на абонентський облік складається у двох примірниках та підписується представником виконавця відповідної комунальної послуги або визначеної власником (співвласниками) будівлі іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами, та присутнім власником (співвласниками) будівлі, приміщення чи його (їх) представником. Власник (співвласники) будівлі, приміщення або його (їх) представник мають право додати до акта свої письмові зауваження, про що робиться відмітка в акті. Один примірник акта з додатками до нього (за їх наявності) залишається у виконавця відповідної комунальної послуги або визначеної власником (співвласниками) будівлі іншої особи, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами, а другий примірник надається присутньому власнику (співвласникам) будівлі, приміщення чи його (їх) представнику, в разі відсутності представника під час огляду й опломбування - надсилається йому засобами поштового зв`язку. Відповідно до п. 6 розділу ХIII «Особливості розподілу комунальних послуг під час дії воєнного стану в Україні» Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018, для споживачів, приміщення яких не обладнані засобами розподільного обліку, застосовується норма споживання відповідної комунальної послуги, встановлена органом місцевого самоврядування з урахуванням кількості фактично проживаючих та коригуючого коефіцієнту. Відповідно до п. 10 Розділу III «Прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку/ приладу - розподілювача теплової енергії» вказаного Порядку, з дати складання акта про прийняття вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії) на абонентський облік такий вузол (прилад - розподілювач теплової енергії) є прийнятим виконавцем відповідної комунальної послуги (визначеною власником (співвласниками) будівлі іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів комунальної послуги між споживачами) на абонентський облік, а показання його засобів вимірювальної техніки є обов`язковими для визначення обсягів спожитої комунальної послуги та розрахунків за неї. Відповідно до п.п. 3 пункту 4 розділу І Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018, для розподілу не приймаються показання вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії, що зняті (надані), починаючи з дати встановлення факту виходу його з ладу (закінчення строку повірки засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу) або встановлення факту несанкціонованого втручання в його роботу (самовільний демонтаж, умисне знищення, пошкодження, розкомплектування, у тому числі порушення цілісності пломб, тощо), до дати прийняття на абонентський облік відремонтованого чи заміненого вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії або повіреного засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу. У разі, якщо окреме приміщення будівлі/будинку, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна, має окремий інженерний ввід зовнішньої інженерної мережі або окреме відгалуження перед вузлом комерційного обліку та не оснащене вузлом обліку комунальної послуги, то при наданні цьому приміщенню послуги з постачання гарячої води, централізованого водопостачання обсяг спожитої цим приміщенням комунальної послуги визначається за нормою споживання комунальної послуги, що установлена органом місцевого самоврядування (п. 9 Методики № 315). Відповідно до п. 1 Розділу ХІІ «Перерозподіл обсягів теплової енергії, гарячої, холодної води, спожитої та розподіленої між споживачами у будівлі/будинку» Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018, проведення перерозподілу обсягів наданих комунальних послуг здійснюється: - при уточненні показань вузлів комерційного обліку спожитої у будівлі/будинку комунальної послуги; - при уточненні показань вузлів розподільного обліку / приладів-розподілювачів теплової енергії на підставі контрольного зняття їх показань або подання споживачем уточненої інформації. Обсяг перерозподілу може мати як додатне, так і від`ємне значення, що призводить як до збільшення, так і до зменшення розподілених між окремими споживачами обсягів спожитої комунальної послуги у попередні розрахункові періоди. Перерозподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку комунальної послуги проводиться у тому розрахунковому періоді, у якому отримано у встановленому порядку інформацію про невідповідність обсягів розподіленої комунальної послуги окремим споживачам обсягу, необхідному для розподілу, але не більше ніж за 12 розрахункових періодів. Таким чином, за результатами розгляду справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення в солідарному порядку з відповідачів за користь позивача заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 2009 грн. 93 коп., яка нарахована станом на 01.02.2025, оскільки ця заборгованість останніми погашена у повному розмірі, що визнається стороною позивача та підтверджена даними рахунку на оплату послуги постачання теплової енергії за лютий 2025 року (а.с. 169). Що стосується позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості у розмірі 19415 грн. 31 коп. за послуги з гарячого водопостачання, то ці позовні вимог підлягають до задоволення за таких підстав: під час розгляду справи судом досліджені звернення [PERSON] на адресу ПрАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ» від 11.06.2025 про те, що станом, як зазначено, на 24.02.2025 відповідачі перебувають за кордоном, не можуть прибути до України, просить здійснити перерахунок плати за послуги за період з лютого 2024 року по квітень 2025 року, оскільки фактично гаряча вода не використовувалася; долучені: довідка з ОСББ, копії водійських посвідчень, копії закордонних паспортів, копії дозволів на навчання та роботу в Канаді, скріншоти листування тощо. Слід зазначити, що довідка з ОСББ «Героїв Дніпра 81», що складена головою правління Докучаєвим О.Ю. 21.04.2025 та містить, як вказано, підписи сусідів, має посилання на те, що з лютого 2022 року у вказаній вище квартирі нікого не було, а відповідачі квартирі не проживають. При цьому, ця довідка не відповідає нормам чинного законодавства. Так, рішенням сесії Черкаської міської ради від 23.06.2022 №26-12, з урахуванням рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 27.06.2023 №724 (із внесеними змінами) затверджено Положення про порядок складання акту опитування сусідів, видачі довідок щодо проживання громадян у місті Черкаси та затверджено Порядок і бланк опитування сусідів. При цьому, такі повноваження органом місцевого самоврядування делеговані Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, а не обслуговуючим організаціям. Що стосується надання відповідачем [PERSON] підприємству (позивачу) копій документів (перелічені вище), як доказів про те, що вона із членами своєї родини перебувають/перебували за кордоном, то, по-перше, певні копії документів були нею надані лише 11.06.2025, по-друге, документи посвідчення водія свідчать про те, що особи мають право керування певними видами транспортних засобів, а реєстраційні картки відвідувача із датами видачі 05.04.2022 та терміном дії до 04.04.2025 жодним чином не свідчать про те, що ці особи фактично не проживали у помешканні квартирі [ADDRESS] протягом часу з грудня 2022 по січень 2025 включно. При цьому, суд вкотре звертає увагу, на недотримання відповідачами вимог п. 45 Порядку № 1182, зокрема - споживач зобов`язаний інформувати виконавця про тимчасову відсутність в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів (за відсутності приладів обліку); якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на неоплату вартості послуги у разі її невикористання (за відсутності приладів обліку) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі. При цьому, суд звертає увагу, що в даному випадку, встановлено, що протягом часу з січня 2024 року по січень 2025 року відповідачами такі документи та у такому порядку і спосіб не надавалися позивачу, як підприємству з надання відповідних житлово-комунальних послуг і, при відсутності проведеної у цей же період повірки лічильника гарячої води, що давало позивачу вважати, що прилади обліку (лічильники) у квартирі відсутні (лічильники зняті з обліку і нарахування здійснювалися по нормі з кількості зареєстрованих у помешканні осіб). Також, судом досліджено акт контрольної перевірки, пломбування/розпломбування засобів обліку (лічильника) гарячої води від 14.04.2025, складений представником ВП «Черкаська ТЕЦ» Цапліною В.О. та споживачем [PERSON] , за даними якого вбачається: лічильник гарячої води № 286439 показник 89; лічильник гарячої води № 286793 показник 180; було здійснено роботи по розпломбуванню лічильників, зокрема, гарячого водопостачання на повірку. Зазначено, що відповідальність за цілісність та збереження засобів обліку гарячої води та встановлених на них пломб Державним повірником і виконавцем послуг покладається на споживача. Споживач несе відповідальність за проведення періодичної повірки приладів обліку. Ці відомості акту не заперечуються стороною позивача. Крім того, заступником директора з теплопостачання Г. Безкоровайним 29.04.2025 [PERSON] на її звернення щодо здійснення перерахунку на послугу гарячого водопостачання у квартирі [ADDRESS] , була надана відповідь № 24/2853, у якій роз`яснені норми чинного законодавства, а також зазначено, що період повірки засобу обліку послуги гарячого водопостачання у цьому помешканні закінчено у грудні 2023 року, а тому з січня 2024 року лічильник на цю послугу переведено на норму. Таким чином, міжповірочний інтервал лічильника/лічильників гарячої води відповідача [PERSON] , враховуючи положення Методики № 315 та наказу № 1747, про які зазначено вище, закінчився до січня 2024 року, а тому в разі відсутності проходження повірки лічильником, такий знімається із абонентського обліку, його показники не приймаються до моменту повторної постановки на облік після проходження повірки, що і було зроблено ВП «Черкаська ТЕЦ», враховуючи ті нарахування, які здійснені за період з січня 2024 року по січень 2025 року. Крім того, й сама відповідач [PERSON] підтвердила той факт, що у лютому 2024 року вона отримала повідомлення від підприємства про необхідність проходження повірки лічильників, про неприйняття показників та про зняття лічильників з обліку. Між тим, вона ж у смс-повідомленнях повідомила підприємству, що зробити відповідну повірку лічильника не може в силу певних обставин (скріншоти від 27.03.2024 а.с.154 зв.). Тобто, обов`язок враховувати показники лічильника виникає лише після постановки вузла розподільного обліку на абонентський облік. В даному випадку, перерозподіл не можливий був у вказаний спірний період, оскільки показники лічильника протягом періоду відсутності повірки вважаються недійсними, обов`язок здійснення такого перерахунку відсутній. Слід зазначити, що, як на думку суду, позивач скористався своїм правом і прийняв на облік лічильник з 18.04.2025. При цьому, той факт, що позивачем вузол розподільного обліку (лічильник) було повторно поставлено на абонентський облік 18.04.2025, як зазначено у листі від 29.04.2025 №24/2853, жодним чином не свідчить про те, що лічильник гарячої води дійсно пройшов повірку, відповідно до вимог чинного законодавства. Слід зазначити, що й на час розгляду справи стороною позивача обставини проведеної повірки лічильників не визнавалися. Крім того, навіть, якщо і вважати, що підприємство (позивач по справі) прийняло лічильники на комерційний облік з 18.04.2025, то суд вважає, що відсутні підстави для здійснення перерахунку по оплаті за послуги з гарячого водопостачання за минулий період, тобто з січня 2024 року по січень 2025 року включно. Також, і під час розгляду справи, стороною відповідача не було надано доказів того, що й станом на цей час нею здійснено повірку лічильників гарячої води (не надано свідоцтво про повірку), а повірку квартирних лічильників здійснюють лише спеціалізовані і сертифіковані компанії, які споживач може обрати самостійно. Крім того, як вже зазначалося, міжповірочний інтервал, тобто термін роботи приладу обліку, до наступної повірки становить 4 роки від дати виробництва лічильника, що вказана в технічному паспорті приладу обліку, або дати останньої повірки, яку зазначено в свідоцтві про повірку. Якщо лічильник відповідає встановленим технічним вимогам, то споживач отримує відповідне свідоцтво про повірку, що підтверджує точність роботи лічильника. Також, відповідачем не доведені обставини й про те, що вважаючи акт від 14.04.2025, що виданий ПрАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ» (а.с. 158) та акт, що виданий КП «Черкасиводоканал» ЧМР (а.с. 159) документами про повірку лічильників гарячої води, - що ці підприємства/організації/установи/лабораторії (перелік є уповноваженими на проведення повірки відповідних засобів, враховуючи норми ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»). З огляду на норми постанови КМУ від 07.04.2023 № 440 (в редакції, чинній на час виниклих правовідносин) «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного та надзвичайного стану», - на думку суду, відсутні підстави вважати, що, в даному випадку, не було обов`язку у споживача/споживачів (відповідачів по справі) здійснити повірку лічильників гарячої води у своєму помешканні і відповідне свідоцтво про повірку надати до підприємства ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ». Також, суд вважає помилковими твердження сторони відповідача та представника відповідача, які викладені у відзиві на позов та в судовому засіданні, про тотожність понять «показники приладів (лічильника) у акті від 14.04.2025» та «повірка лічильника, свідоцтво про повірку», враховуючи норми чинного законодавства, про що зазначено вище. Документом, який підтверджує проходження повірки лічильником води є виключно свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки. Саме по собі посилання відповідача на акт про прийняття вузла розподільного обліку питної води на абонентський облік Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради (18.04.2025 а.с.159) також не дає підстав вважати цей акт свідоцтвом про повірку лічильників гарячої води для ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», з огляду на норми чинного законодавства. На думку суду, ці акти свідчать лише про виконання робіт по розпломбуванню та пломбуванню вузлів розподільного обліку, відповідно. Між тим, відсутні докази про виконання споживачами вимог п. 2 розділу ІІІ Наказу № 270 від 12.10.2018 протягом спірного періоду (з січня 2024 року по січень 2025 року включно), про що зазначено вище, тобто, що до підприємства (позивача) було надане свідоцтво про повірку лічильників та працівниками ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» був би складений акт про прийняття на облік двох лічильників, належних відповідачам, враховуючи норми ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та п. 2 розділу ІІІ Наказу № 270. Сам по собі факт однакових показників на лічильниках, про що стверджує сторона відповідача, не свідчить про те, що протягом спірного періоду з січня 2024 року по січень 2025 року не було механічних втручань у роботу лічильників (наприклад, зміна показників, мав місце демонтаж інш.), і ніхто не користувався гарячою водою, оскільки лічильники не відповідали вимогам чинного законодавства. Отже, згідно із законами України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», лічильники, що не пройшли повірку, не вважаються приладами обліку води. При дослідженні розрахунку заборгованості, що наданий позивачем, встановлено, що заборгованість за гаряче водопостачання за період з грудня 2022 року по грудень 2023 року включно становить 122 грн. 95 коп. (нарахування здійснювалися по показанням лічильників), а за період з січня 2024 року по січень 2025 року включно 19292 грн. 36 коп. (нарахування здійснювалися по нормі за кількістю зареєстрованих осіб), що загалом становить 19415 грн. 31коп. Під час розгляду справи, судом не встановлено невідповідності інформації стосовно розміру заборгованості між даними розрахунку та рахунками на оплату і відомостями про здійснену оплату таких послуг. Крім того, не знайшли свого підтвердження доводи відповідача [PERSON] та її представника про те, що 53 грн. 40 коп. (платіжна інструкція від 13.10.2025 а.с. 172) були сплачені на погашення заборгованості за гарячим водопостачанням за спірний період при нарахуванні за показниками лічильників, оскільки цей платіжний документ містить лише призначення платежу: за гаряче водопостачання від [PERSON] , [ADDRESS] . При цьому, відсутнє посилання у призначенні платежу, за який саме період такий платіж здійснено, хоча відповідач і стверджує, що за абонентське обслуговування та функціонування систем за грудень 2022 року. Також, суд звертає увагу на те, що відсутні докази, що позивач неналежно надавав послуги, або відповідачі відмовилися від отримання вказаних послуг. Крім того, відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідачів обов`язку оплачувати надані їм послуги, так як вони є споживачами наданих послуг. Закон передбачає, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Крім того, якщо споживач не відмовляється від оплати послуг, а оспорює об`єм наданих житлово-комунальних послуг виконавцем або їх якість, у справі повинні бути певні акти претензії, як докази спростування заявленої суми стягнення. Таких документів споживачами (відповідачами в справі) надано не було. За таких обставин, оцінивши докази, надані позивачем та відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» підлягають до задоволення у частині вимоги про стягнення боргу за послуги з гарячого водопостачання у розмірі 19415грн. 31коп., оскільки встановлено, що позивач є надавачем таких послуг, ним надані відповідні послуги відповідачам, як споживачам, наведені ним розрахунки розміру боргу здійснені за встановленими тарифами та не спростовані відповідачем. Крім того, твердження відповідача [PERSON] , які викладені у відзиві на позов, запереченнях на пояснення, а також її представника, які надані в судовому засіданні, не знайшли свого підтвердження належними, допустимими та переконливими доказами. В частині позовні вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача боргу у розмірі 2009грн. 93 коп. за надання послуг з централізованого опалення, слід відмовити. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідачів. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 214 від 25.03.2025. Тож, враховуючи те, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» задоволено частково на 90,62 %, то до стягнення із відповідачів на користь позивача підлягає сума 2744 грн. 00 коп. (судовий збір) у рівних частках по 686 грн. 00 коп. з кожного. В іншій частині слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial