Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

30.12.2025 представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованості за кредитним договором №1328632076070 від 13.10.2023 у розмірі 18000 грн, вирішити питання судових витрат. Позовні вимоги мотивує тим, що 13.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» та [PERSON] укладено кредитний договір №1328632076070, підписання якого здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладанні кредитного договору. За даним кредитним договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит, в розмірі визначеному кредитним договором, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у кредитному договорі, додатках до нього та в Правилах надання грошових коштів у позику, що розміщені на офіційному веб-сайті Кредитодавця. Позивач на підставі договору факторингу №22072024 від 22.07.2024 набув право вимоги до відповідачки на суму 18000.00 грн. за кредитним договором, укладеним відповідачкою з ТОВ «ВІВА КАПІТАЛ» 13.10.2023. Оскільки відповідачка взяті на себе обов`язки по сплаті кредиту не виконує, тому просить стягнути з останньої кредитну заборгованість в сумі 18000,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 4500,00 грн; заборгованість за відсотками становить 13500,00 грн. Ухвалою від 31.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. 05.01.2026 відповідачка подала відзив, в якому позовні вимоги визнала частково, в частині укладення кредитного договору та отримання коштів, натомість заперечує розмір заявленої заборгованості, вважає такий завищеним та необгрунтованим, а штрафні санкції неправомірними. 07.01.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де останній зазначив, що оскільки [PERSON] не здійснила погашення заборгованості у визначену умовами Кредитного договору рекомендовану дату оплати, передбачену пунктом 1.3.1 цього Договору, вона зобов`язана сплатити проценти за базовою процентною ставкою, встановленою пунктом 1.4.2 Кредитного договору. У зв`язку з цим, розмір заборгованості за процентами визначено та перераховано Кредитодавцем на початкову суму кредиту з початку дії Договору. Долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості повністю відповідає умовам договору, чітко та послідовно відображає порядок і розмір нарахування заборгованості. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача просив розгляд справи здійснювати у його відсутності. У відповідності положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Встановлено, що 13.10.2023 між Відповідачкою та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ» був укладений Договір про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» №1328632076070, на підставі якого Товариство надало Відповідачці кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 4500.00 грн. на строк 120 днів, тобто до 10.02.2024, за дисконтною процентною ставкою у розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, але не більше перших 20 днів, після чого базова процентна ставка становить 2,5% від суми кредиту за кожний день користування, а Відповідачка зобов`язалася одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с.22-28). Договір про надання фінансового кредиту був укладений в електронній формі в особистому кабінеті Відповідачки та разом з додатками у виді Графіку платежів та Згоди на взаємодію з третіми особами при врегулюванні проблемної заборгованості, а також Анкетою-заявою на отримання кредиту та Паспортом споживчого кредиту був підписаний Відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором D7W1Y8 (а.с.20, 20 зворот - 21, 28 зворот, 29). З копії листа ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» від 24.12.2025 №30619-1309647147-24122025 вбачається, що 13.10.2023 о 11:56 платником ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» був здійснений переказ коштів на картку [NUMBER] на суму 4500.00 грн. (а.с.37). 22.07.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ» та Позивачем був укладений договір факторингу №22072024, згідно умов якого, Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права Вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити Клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим Договором (а.с.30-33). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №22072024 від 22.07.2024, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до Відповідачки за кредитним договором №1328632076070 від 13.10.2023 на суму 18000.00 грн., яка складає 4200 (чотири тисячі двісті) грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту та 13500 (тринадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. заборгованість за відсотками (а.с.12). З досудової вимоги від 15.08.2025 №2752910966-АВ, яка була направлена на адресу Відповідачки, вбачається, що останній було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором №1328632076070 від 13.10.2023, запропоновано сплатити заборгованість за кредитом на банківські реквізити ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та вказано, що у разі невиконання зобов`язань щодо погашення заборгованості ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» буде змушене звернутися до суду (а.с.39). Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідачки за договором №1328632076070 від 13.10.2023, така становить18000,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 4500 грн; заборгованість за відсотками, нарахованими в межах строку дії договору та відповідно до його умов, становить 13500 грн (а.с. 13-14). Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з положеннями ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. У силу статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Згідно з положеннями ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 ст.1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заперечення відповідачки розміру заявленої позивачем заборгованості суд до уваги взяти не може, оскільки такі не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, зокрема, нею не подано контррозрахунку, який підтверджував би належне виконання нею зобов`язань та спростував суму заборгованості перед позивачем, отже вказаний розрахунок суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ. Крім того, суд вважає безпідставними доводи відповідачки щодо несправедливих та необгрунтованих штрафних санкцій, які на її думку були нараховані кредитодавцем, оскільки матеріали справи не містять відомостей про нарахування за спірним договором штрафних санкцій та позивач із такими позовними вимогами не звертався. Таким чином, у зв`язку з користуванням кредитними коштами та невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань за спірним кредитним договором, щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 18000 грн. Також, позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, було надано до суду договір про надання правової допомоги №42649746 від 01.01.2025, додаткову угоду №1328632076070 до договору №42649746 від 01.01.2025, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 17.11.2025. Виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, результатом розгляду справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved