Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що вона з 19.11.1999 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Велимченською сільською радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис №14. На даний час у шлюбі мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що шлюб існує формально, фактичних шлюбних відносин не підтримують. Подальше спільне життя з відповідачем є неможливим через втрату взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки через систематичні сімейні сварки, які виникають внаслідок зловживання відповідачем спиртними напоями. Переконана, що примирення та подальше збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, а тому просить шлюб розірвати. Ухвалою судді від 24.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 04.07.2025 року за клопотанням відповідача сторонам надано строк на примирення чотири місяці. 06.01.2026 року ухвалою суду поновлено провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явилася. Позивач подала заяву, в якій вказує, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить справу розглядати за її відсутності, оскільки примирення з відповідачем не відбулося. Відповідач подав клопотання, в якому просить ухвали рішення, яким розірвати шлюб та розглядати справу без його участі. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (ч.2 ст.247 ЦПК). Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. За змістом ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом ч.3 та ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони з 19.11.1999 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Велимченською сільською радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис №14 (а.с. 5). Під час шлюбу у них народилося дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). З обставин викладених в позовній заяві вбачається, що сторони подружніх стосунків не підтримують, вжиті судом заходи щодо примирення подружжя залишились без результату, позивач наполягає на розірванні шлюбу. З врахуванням засад добровільності шлюбу, які установлені ст. 24 СК України, а, також, того, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а тому шлюб необхідно розірвати. Ч.1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 605,60 грн; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 605,60 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 55, 56, 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved