Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

У поданій в системі «Електронний суд» заяві представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором у розмірі 20880,5 грн. та судові витрати в справі. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 20 січня 2025 року між сторонами укладено договір (оферти) № 18.01.2025-100000735, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000 грн. строком на 155 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом та комісії. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов`язання не виконав, що призвело до утворення заборгованості. Невиконання відповідачем умов договору дають право позивачу стягнути з нього заборгованість за кредитом у судовому порядку. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 02 грудня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] 26.01.2026 через системі «Електронний суд» подав заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що він своєчасно та у повному обсязі повернув суму основного боргу (тіло кредиту), а від сплати відсотків він звільняється, як військовослужбовець, який брав безпосередню участь у відсічі збройної агресії проти України. Відповідач також звернув увагу на нікчемність окремих положень кредитного договору, зокрема щодо нарахування комісії та пені, просив застосувати норми Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. З`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 20 січня 2025 року між сторонами укладено договір (оферти) №18.01.2025-100000735 у вигляді електронного документа відповідно до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» з урахуванням передбачених Законом України «Про електронну комерцію» особливостей, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000 грн. шляхом перерахування на рахунок позичальника 4149-60хх-хххх-2485 строком на 155 днв зі сплатою відсотків за користування кредитом процентна ставка «Стандарт» у розмірі 1% за один день користування кредитом та процентна ставка «Економ» - у розмірі 0,5% за один день користування кредитом, застосовується протягом всього строку кредитування, окрім первинного періоду «Стандарт», та не може бути збільшена в односторонньому порядку та комісії 9 % від суми кредиту, що в грошовому виразі становить 900 грн. Дата повернення кредиту 26.06.2025 року. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитора встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Кредитор виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу обумовлені кредитним договором кошти, що підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 26 серпня 2025 року про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта в сумі 20000 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач [PERSON] сплатив передбачені кредитним договором обов`язкові платежі по поверненню суми кредиту на загальну суму 8150 грн., а саме: - в сумі 1 000,00 грн. від 27.01.2025 року; - в сумі 150,00 грн. від 01.02.2025 року; - в сумі 4 000,00 грн. від 18.02.2025 року; - в сумі 3 000,00 грн. від 22.02.2025 року. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит. З представленого позивачем розрахунку слідує, що заборгованість відповідача за договором №18.01.2025-100000735 від 20 січня 2025 року становить 20880,5 грн. та складається з простроченого тіла кредиту 8850 грн., відсотків 5487 грн. та неустойки 5000 грн., комісії 1543,5 грн. Зі змісту довіди ВЧ [NUMBER] від 17 січня 2025року, слідує, що [PERSON] з 22 серпня 2024 року по 31 серпня 2024 року брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України. На підставі цього 23 жовтня 2024 року [PERSON] видано посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] , копію якого долучено до матеріалів справи. Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ [NUMBER] від 23.07.2022 №127 солдата [PERSON] призначено на посаду старшого оператора радіорелейної станції центру зв`язку тилового пункту управління польового вузола зв`язку. Згідно довідки ВЧ [NUMBER] від 06.11.2025 №1676 старший солдат [PERSON] перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині [NUMBER] . Аналіз наведених доказів свідчить про те, що відповідач є військовослужбовцем, який брав участь у відсічі збройній агресії проти України. Закон України «Про соціальнийі правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. У статті 1, 2 вказаного Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. У частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовціві членівїх сімей» в редакції, чинній на час укладення кредитного договору, визначено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються (в редакції Закону № 1357-IX від 30.03.2021). [PERSON] відповідає умовам, зазначеним у нормах частини 15 статті 14 Закону, що підтверджується дослідженими судом доказами, а відтак звільняється від нарахування відсотків в сумі 5487 грн., за кредитним договором, який не пов`язаний з придбанням майна або транспортного засобу, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до пункту 8 Індивідуальної частини кредитного договору, комісія, пов`язана за наданням кредиту, складає 9 % від суми кредиту та додаткова коміся дорівнюють 1543,5 грн. нараховується та обліковується в день надання кредиту. Особливості регулювання відносин споживчого кредитування встановлені законом. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом. Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатні та безоплатні послуги, у тому числі з надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Разом із тим, у кредитному договорі не обґрунтовано економічну сутність комісії, як плату за надання конкретно визначених сторонами послуг, що суперечить вимогам закону про споживче кредитування, є нечесною та не прозорою практикою, у зв`язку із чим пункт 8 індивідуальної частини кредитного договору є нікчемними в силу дії норм частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення 1543,50 грн. простроченої додатквої комісії є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідно до п.18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України вбачається, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та наданий час не припинений. А тому вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки в сумі 5000 грн. за порушення договірних зобов`язань є безпідставними. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості в сумі 1850 грн. (10000 грн. тіло кредиту - 8150 грн. здійснені платежі [PERSON] по поверненню суми кредиту). Згідно зі ст. 141 ЦПК України, ураховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог - на 8,85% (1850*100:20880,5), судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 214,38 грн. (2422,40*8,85%) покладаються на відповідача.

Outcome: partial