Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Позиція позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» звернулося до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на їх користь суму заборгованості в розмірі 57712,49 грн, яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 9699,99 грн, суми заборгованості за процентами нарахованих процентів первісним кредитором - 36372,5 грн, суми заборгованості за процентами нарахованих ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 80 календарних днів 11640,00 грн. Також, просили, в порядку ч.10,11 ст.265 ЦПК України, органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України за формулою: розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С сума основного боргу; 3 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 кількість днів у році; Дн. кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з відповідача на користь позивача. Просили роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. А також, просили стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 25.06.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір №4763203 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту складає 6200,00 грн; строк кредиту 360 днів: з 25.06.2024 по 19.06.2025; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 6200,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Сторони узгодили, що, за взаємною їх згодою сума кредиту може бути збільшена, про що сторонами укладається додатковий договір. Враховуючи, зазначені вище умови, 06.07.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем укладено додатковий договір до договору №4763203 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.06.2024. Відповідно до зазначених вище умов додаткового договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 3500,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Враховуючи внесені зміни до договору, які оформлені додатковим договором, з урахуванням зміненої суми кредиту за договором сума кредиту на дату укладення додаткового договору, склала 9700,00 грн. У період з 25.06.2024 по 31.03.2025 відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 3735,01 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,01 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 3735,00 грн. Однак, враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 31.03.2025 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі договору факторингу №31/03/2025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача. Отже, до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором у розмірі 50922,49 грн, з яких заборгованість з тіла кредиту 9699,99 грн, заборгованості за процентами 36372,5 грн, штрафні санкції 4850,00 грн. Станом на дату укладання договору факторингу від 31.03.2025 №31/03/2025, строк дії договору №4763203 від 25.06.2024 не закінчився. А тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 01.04.2025 по 19.06.2025 (80 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 11640,00 грн. Фактично таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором №4763203 від 25.06.2024 загальною сумою 62562,49 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 9699,99 грн, нарахованих процентів первісним кредитором - 36372,5 грн, нарахованих процентів ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 80 календарних днів 11640,00 грн, штрафні санкції 4850,00 грн. Втім, враховуючи норми чинного законодавства, позивач вважає такими, що не підлягають стягненню з відповідача штрафні санкції 4850,00 грн. Також вважають, що невиконання відповідачем умов договору, є підставою для нарахування відповідачці інфляційних втрат та 3 % річних на суму заборгованості. Рух справи в суді Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 07.10.2025 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд по суті із викликом сторін. Розгляд справи Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відзив на позов не подав. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Встановлені судом обставини 25.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно телекомунікаційної системи ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», укладено електронний договір №4763203 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с.33-42), який укладено відповідно до Правил надання коштів у кредит ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (а.с.23-32). Також, відповідачем [PERSON] паспорт споживчого кредиту (а.с.44-46), який містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. У паспорті зазначено всі умови кредитування щодо строку, відсотків, процентної ставки, комісії. Відповідно до п. 1.2. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 6200 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 25.06.2024 по 19.06.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Згідно з п.3.1. Договору, Проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". Пунктом 1.4.1. Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 1,5 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору. Відповідно до п. 2.1. договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Відповідно до зазначених вище умов договору, на підставі укладеного договору №ФК-П-19/03-01 про переказ коштів від 12.03.2019 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с.47-49), ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» перерахувало [PERSON] кредит в сумі 6200,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» (а.с.50), а також інформацією AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» (а.с.135). Пунктом 1.2.1. Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту сторони передбачили, що, за взаємною згодою Сторін сума кредиту може бути збільшена, про що Сторонами укладається Додатковий договір. При цьому сторони погодили, що збільшення суми кредиту можливе до дати здійснення клієнтом першого платежу за Договором, відповідно до Графіку платежів (п.1.3 цього Договору). Враховуючи, зазначені вище умови договору, у такій же формі 06.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено додатковий договір до договору №4763203 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.06.2024 (а.с.51-56). Згідно п. 1.2. сторони за взаємною згодою домовились, що згідно умов цього Додаткового договору Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту, згідно з додатковим договором складає: 3500,00 грн. На підставі того договору №210222-1 від 21.02.2022 (а.с.57-62) про організацію переказу грошових коштів між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ПЕЙТЕК Україна» (а.с.47-49), ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» перерахувало [PERSON] кредит в сумі 3500,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «ПЕЙТЕК» (а.с.63), а також інформацією AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» (а.с.135). Враховуючи внесені зміни до договору, які оформлені додатковим договором, з урахуванням зміненої суми кредиту за договором (п.п.1.2-1.3. додаткового договору) сума кредиту на дату укладення додаткового договору, склала 9700,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості первісного кредитора ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за договором №4763203 від 25.06.2024, у період з 25.06.2024 по 31.03.2025 (а.с.29-41), [PERSON] станом на 31.03.2025 має заборгованість в сумі: 50922,49 грн, з якої: заборгованість з тіла кредиту 9699,99 грн, заборгованості за процентами 36372,50 грн, штрафні санкції 4850,00 грн. У розрахунку відображено, що відповідачем здійснено оплати на рахунок ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» в розмірі 3735,01 грн, які зараховані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,01 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 3735,00 грн. Умовами Договору, передбачено, що відповідно до п.5.1.3. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Клієнта але з обов`язковим повідомленням Клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення. 31.03.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі договору факторингу №31/03/2025 за плату відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором №4763203 від 25.06.2024, загальна сума заборгованості склала 50922,49 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 9699,99 грн, заборгованості за процентами 36372,50 грн, штрафні санкції 4850,00 грн, що відображено у реєстрі боржників до вказаного договору (а.с.73-84). Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №4763203 від 25.06.2024, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» повідомило [PERSON] шляхом направлення повідомлення про відступлення прав вимоги текстовим повідомленням на номер мобільного телефону (а.с.85). Відповідно до п. 1.1. Договору факторингу за цим договором Позивач (Фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (Клієнта) (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно розрахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», в межах строку дії договору №4763203 від 25.06.2024, у період з 01.04.2025 по 19.06.2025 (80 календарних днів), позивачем здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 11640,00 грн (9699,99 грн * 1,5% = 145,5 грн*80 календарних дні = 11640,00 грн). Таким чином, сума заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем становить 62562,49 грн, яка складається з: суми заборгованості з тіла кредиту 9699,99 грн, нарахованих процентів первісним кредитором - 36372,50 грн, нарахованих процентів ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 80 календарних днів 11640,00 грн, штрафні санкції 4850,00 грн (а.с.86-88). При цьому, як зазначено представником позивача у позовній заяві, враховуючи норми чинного законодавства, позивач вважає такими, що не підлягають стягненню з відповідача штрафні санкції 4850,00 грн. Таким чином [PERSON] має заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за договором №4763203 від 25.06.2024 загальною сумою 57712,49 грн, яка складається з: суми заборгованості з тіла кредиту 9699,99 грн, нарахованих процентів первісним кредитором - 36372,50 грн, нарахованих процентів ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 80 календарних днів 11640,00 грн. Оцінка суду та мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилами частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). З матеріалів справи слідує, що було укладено кредитний договір в електронному вигляді, яким передбачено передачу коштів в безготівковій формі шляхом їх зарахування на платіжну картку позичальника. Отже, підписавши угоду одноразовим електронним ідентифікатором [PERSON] добровільно погодився у письмовому вигляді на умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання та відсотки за користування кредитом. Статтею 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Отже, враховуючи, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за кредитним договором до боржника [PERSON] , у позивача наявне право на пред`явлення позову про стягнення заборгованості за цим договором. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Відповідач, не скористався своїм правом, передбаченим статтею 191 ЦПК України, та не надав відзив на позовну заяву із його доводами та доказами, на підтвердження його заперечень проти позову, у якому міг викласти заперечення щодо факту укладення договору, отримання коштів чи розміру заборгованості. При цьому договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Отже, відповідач не заперечує факту укладення 25.06.2024 кредитного договору та 06.07.2024 додаткового договору із Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» і не виконання своїх грошових зобов`язань. Як слідує з матеріалів справи, відповідачем не виконується зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів за користування кредитом. Будь-яких доказів на спростування заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов договору. Доказів, які б підвереджували неправомірність вимог позивача суду також не надано. Одночасно, згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача перед позивачем становить 57712,49 грн, яка складається з: суми заборгованості з тіла кредиту 9699,99 грн, нарахованих процентів первісним кредитором - 36372,50 грн, нарахованих процентів ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 80 календарних днів 11640,00 грн. Враховуючи зазначені норми права та надані суду докази, суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором позивачем доведено. Таким чином, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» про стягнення з [PERSON] суми боргу за кредитним договором підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч.10, 11 ст.265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні трати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, суд, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2024 року у справі №911/952/22, зазначає наступне. Згідно із ч.10 ст.265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Відповідно до ч.11 ст.265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Із аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Крім того, наведена вище стаття є нормою процесуального права, не містить імперативного характеру, тобто у суду не має обов`язку задовольняти вимогу щодо автоматичного нарахування відсотків або пені до моменту виконання судового рішення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі №910/14524/22 (провадження №12-4гс24) зазначено, що питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності. З огляду на викладене, враховуючи, що в Україні і досі триває воєнний стан, оскільки ухвалення рішення в цій частині є правом суду, позивачем не обґрунтовано доцільності застосування цієї норми, суд не вбачає підстав для її задоволення. Щодо судових витрат Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при подачі позову у розмірі 2422,40 грн, оскільки позов задоволений у повному обсязі. Крім того, згідно до ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Частиною 4 цієї статті встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З матеріалів справи вбачається, що при розгляді справи позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» надавалась правнича допомога адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Столітнім М.М. надано до суду: копію договору №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 (а.с.89,90); копію заявки №10570 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10.12.2024 (а.с.93); копію акту №10540 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно №10/12-2024 від 10.12.2024, який містить опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом на суму 10000,00 грн (а.с.96); копію рахунку на оплату №10570-22/09-2025 від 22.09.2025 на суму 10000,00 грн (а.с.95); ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1999788 від 22.09.2025 (а.с.92); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №9422/10 від 18.09.2020 (а.с.91). Аналізуючи докази, надані стороною позивача на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, зважаючи на відсутність заперечень з боку відповідача, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг та їхньої вартості, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн є підтвердженими належними та допустимими доказами.

Outcome: partial