Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

21.10.2025 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 243352292 в розмірі 30471,05 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 21.11.2024 між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 243352292 у формі електронного документа, відповідно до якого Відповідач отримав від позивача кредитні у розмірі 11500,00 грн. 11.02.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/21 на підставі якого ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до боржників ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в тому числі борг [PERSON] . Відповідно до Реєстру прав вимоги від 11.02.2025 до договору факторингу № МВ-ТП/21 позивач набув право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 30471,05 грн, з яких заборгованість по кредиту - 11499,75 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом 18971,30 грн; заборгованість по комісії за надання кредиту 0 грн. Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконав, що призвело до утворення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 30471,05 грн, які разом з судовим збором і витратами на професійну правничу допомогу ТОВ «Таліон Плюс» просили стягнути з відповідача. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2025 року позовну заяву розподілено та передано на розгляд судді Київського районного суду м. Харкова Глос М.Л. Рішенням Вищої Ради правосуддя № 2669/0/15-25 від 16.12.2025 року [PERSON] звільнено з посади судді Київського районного суду м. Харкова. Після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі п.2.3.44, п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду згідно протоколу від 18.12.2025 року справу передано судді Київського районного суду м. Харкова Юрлагіній Т.В. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, в позовній заяві просив про розгляд справи без участі представника позивача, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової кореспонденції за місцем реєстрації, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідач про причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не подавала. Відзиву на позовну заяву не подано. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за її відсутності та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 21.11.2024 між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 243352292 в електронній формі, відповідно до умов якого було надано кредит на споживчі потреби в сумі 35000,00 грн. на умовах зворотності (п.п. 2.1 2.2). Даним договором було встановлено повернення кредиту протягом 30 днів після закінчення строку п`ятирічного строку договору або ініціювання Кредитодавцем дострокового розірвання/припинення договору (п.п. 7.2, 11.1). Кінцевий строк повернення кредиту у п. 7.3 Кредитного договору встановлено 21.12.2029. Кредит мав бути виданий на рахунок відповідача до картки № [NUMBER] . Згідно відповіді на ухвалу суду про витребування доказів, листом АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 06.01.2026 р. повідомлено про те, що на ім`я [PERSON] банком було емітовано карту № 4441-11XX-XXXX-8135, на яку 21.11.2024 надійшло зарахування коштів в сумі 11500,00 грн. Отже ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 35000 грн. Відповідачу було встановлено дисконтний період п.п. 3.1, 3.2. Кредитним договором в п. 8.3 визначено базову відсоткову ставку у 0,98 відсотків в день. п. 8.1. - за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом та Комісію за надання кредиту у розмірі та порядку, що встановлені цим Договором. Інших витрат Позичальника Договором не передбачено. п. 8.2. - проценти за користування Кредитом є платою за користування Позичальником наданою йому сумою грошових коштів, належних Кредитодавцю. Процентна ставка за користування Кредитом є Базовою процентною ставкою. Процентна ставка за Договором є фіксованою і не підлягає зміні Кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для Позичальника. Разом з тим, Кредитодавець має право в односторонньому порядку зменшити загальну вартість Кредиту для Позичальника, що не є зміною істотних умов цього Договору. п. 7. кінцева дата повернення кредиту - 04.04.2030. п. 8.3. Базова процентна ставка складає 0,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,70 (триста п`ятдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних. п.8.5 Комісія за надання Кредиту не є платою за додаткові та/або супутні послуги Кредитодавця. Комісія за надання кредиту Позичальнику є іншою складовою плати за послуги, що надаються Кредитодавцем за цим Договором. Комісія за надання кредиту нараховується одноразово при видачі Кредиту в дату видачі першого Траншу за цим Договором. У випадку видачі наступних крім першого Траншів за цим Договором Комісія за надання додаткових грошових коштів у Кредит нараховується у день видачі кожного Траншу. п. 3.1 - на момент укладення цього Договору Позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може отримати черговий транш. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У разі якщо Позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів або здійснить Поновлення Дисконтного періоду, на період після 04.04.2025 р. Кредитодавець надає позичальнику знижку в розмірі 0,00 (нуль) % від розміру Базової процентної ставки, відповідно до чого розрахунок витрат за Кредитом може здійснюватися за Індивідуальною процентною ставкою 0,98 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, що становить 357,70 (триста п`ятдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних. Кредитодавець має право зменшити розмір Індивідуальної процентної ставки у наступних періодах Пролонгації, зокрема у разі отримання Позичальником від Кредитодавця та введення в Особистому кабінеті спеціального набору символів (промокоду), які дають право на отримання додаткової знижки на Індивідуальну процентну ставку. Зменшення розміру Індивідуальної процентної ставки, у разі використання Позичальником промокоду, відбувається починаючи з дати використання промокоду і до дати закінчення дії знижки, що надається згідно з умовами промокоду. Використання промокоду з метою зменшення розміру Індивідуальної процентної ставки відбувається виключно після здійснення Позичальником всіх необхідних для Пролонгації оплат. про порядок надання додаткових знижок і про їх розмір Позичальник інформується в Особистому кабінеті. Сторони погодили, що у разі користування Кредитом після 6 (шести) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду жодних знижок на проценту ставку не надається. Перерахунок зобов`язань Позичальника по оплаті процентів під БАЗОВУ ПРОЦЕНТУ СТАВКУ, при користуванні Кредитом або несплаті нарахованої Комісії за надання Кредиту після спливу 6 (шести) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду може здійснюватися, на вибір Кредитодавця, за весь строк Дисконтного періоду або лише за останні 30 (тридцять) календарних днів дії Дисконтного періоду. Застосування знижок передбачених цим Договором є правом, а не обов`язком Кредитодавця, за винятком повного дострокового погашення Кредиту та сплати нарахованої Комісії за надання Кредиту Позичальником протягом 6 (шести) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду кредитування. Відповідно до умов Договору визначено проценти в розмірі визначеному за правилами цього Договору, нараховуються на фактичну суму залишку Кредиту за кожен день користування Кредитом починаючи з першого дня надання Траншу за Договором та до дня закінчення строку дії цього Договору. Проценти нараховуються щоденно у відсотках від суми Кредиту за кожний день користування ним, за ставкою визначеною в порядку зазначеному вище, із розрахунку наявності 365 днів у році не залежно від того високосний рік чи ні. 11.02.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/21 на підставі якого ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до боржників ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в тому числі борг [PERSON] , згідно з умовами якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третіх осіб (боржників), зазначені в реєстрах (п. 2.1 договору факторінгу). Відповідно до Реєстру прав вимоги від 11.02.2025 до договору факторингу № МВ-ТП/21 позивач набув право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 30471,05 грн, з яких заборгованість по кредиту - 11499,75 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом 18971,30 грн. У п.1.3 Договору факторінгу визначено, що «право вимоги» - означає весь обсяг прав грошових вимог Клієнта за Кредитним договором (наявних та майбутніх), зокрема прав грошових вимог до Боржника по сплаті сум Боргу за Кредитним договором, строк платежу за якими настав, а також прав грошових вимог, які виникнуть в майбутньому. Наявне Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора, за п. 4.1 Договору факторінгу, з моменту укладення Реєстру прав вимоги. Майбутнє Право вимоги вважається переданим з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує. За п. 8 1. Договору факторінгу він набуває чинності з моменту його укладення та діє до кінця календарного року (до 31 грудня включно), в якому його було укладено, але у будь-якому разі до моменту повного виконання Сторонами всіх взятих на себе зобов`язань за ним. 11.02.2025 на виконання п. 4.1 Договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було складено та підписано реєстр права вимоги, за яким передані (відступлені) права вимоги до [PERSON] , за Кредитним договором № 243352292 у загальному розмірі 30471,05 грн, з яких заборгованість по кредиту - 11499,75 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом 18971,30 грн. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частинапершастатті627 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частинадругастатті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був укладений сторонами в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). За правилами частини дванадцятої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є, зокрема, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Зважаючи, що без здійснення вищенаведених дій відповідача, зокрема підписання його електронним підписом, кредитний договір не був би укладений сторонами, то цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до приписів статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Укладення даного Кредитного договору на вказаних умовах підтверджено матеріалами справи. Відповідачем не спростовано отримання кредитних коштів в розмірі 11500,00 грн та їх неповернення. За частиною 1 статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. За частино 3 статті 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Для приватного права апріорі притаманна диспозитивність, яка проявляється, зокрема, в тому, що особа, з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує вчиняти чи не вчиняти певний правочин (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 липня 2022 року в справі № 303/2983/19 (провадження № 61-4745св21), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2024 року в справі № 712/3590/22 (провадження № 61-14297сво23)). Для захисту своїх прав та отримання професійної правничої допомоги позивач (Клієнт) уклав з Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та іннованцій» (Адвокатьське об`єднання) Договір про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024 (далі - Договір). Даним договором в п. 1.1 передбачено, що Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати професійну правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором. Для виконання представницьких повноважень та захисту прав і законних інтересів Клієнта Адвокатському об`єднанню надаються наступні, крім іншого, повноваження: представництва інтересів Клієнта в будь-яких судах (у т.ч. в будь-яких інстанціях, в будь-яких судочинства; складати, підписувати, засвідчувати та подавати документи в межах справ про стягнення заборгованості за кредитними договорами на стадії досудового, судового та/або позасудового врегулювання в тому числі досудові вимоги, позовні заяви, розрахунки, картки обліку, витяги та реєстри прав вимог, договори, листи та інші документи Клієнта по кредитним справам; складати, підписувати та подавати позовні заяв (п.п. 1.1, 2.1). В пунктах 4.1-4.2 погоджено, що правова допомога, що надається Адвокатським об`єднанням, Клієнтом оплачується в розмірі та обсязі погодженому в додатках до цього договору (Додаткових угодах та/або Реєстрах), в гривнях шляхом переказу коштів на рахунок Адвокатського об`єднання та може бути здійснена в будь-який час за надані послуги та в тому числі авансом за надані послуги у майбутньому. За результатами надання правової допомоги складається акт приймання-передачі наданих послуг (далі Акт), що підписується представниками кожної зі Сторін. В Акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднанням правової допомоги і її вартість. Даний договір укладений на строк до 31.12.2026 року та набирає чинності з моменту його підписання та може бути пролонгований за усним погодженням між сторонами (п. 7.1). 02.09.2025 Адвокатське об`єднання і Клієнт уклали додаткову угоду до Договору (далі Додаток) в якій погодили, що Додаток визначає порядок оплати Послуг Адвокатського об`єднання за надання правової допомоги у справі Клієнта до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення заборгованості за кредитним договором № 243352292 від 21.11.2024, далі «Справа», згідно Договору. Сторони погодили, що вартість Послуг Адвокатського об`єднання по супроводженню Справи становить: 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок), що включає в себе: аналіз кредитної справи та формування юридичного висновку - 1000 грн.; підготовка та направлення повідомлення Відповідачу про оплату заборгованості (досудова вимога) - 500 грн.; збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у даній справі Адвокатським об`єднанням та підготовка позовної заяви та направлення копії доданих до неї документів до суду - 3500 грн. Послуги вважаються наданими після підписання акту приймання-передачі наданих Послуг, який підписується Сторонами та скріплюється печатками (за наявності) (п.п. 1-2, 6 Додатку). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом, за ч. 8 ст. 141 ЦПК України, на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно Акту приймання-передачі наданих послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги № 5 від «02» грудня 2024 року, складеного 06.11.2025, Адвокатським об`єднанням надано Клієнту правову допомогу у справі Клієнта про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 243352292 від 21.11.2024 в загальній вартості 5000,00 грн. щодо послуг перелічених у вищевказаному Додатку. За таких обставин та відсутності з боку відповідача клопотань щодо не співмірності витрат на правничу допомогу з останнього на користь позивача, згідно ст. 137, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором щодо тіла кредиту, відповідачкою суду не надано. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved