Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

До Володимирецького районного суду Рівненської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,88 га, які розташовані на території Степангородської сільської ради (на даний час - Володимирецької селищної ради), що підтверджується державним актом на земельну ділянку серія ЯБ №602315. На час смерті з матір`ю проживав її син - [PERSON] , що підтверджується довідкою Володмирецької селищної ради Рівненської області від 10.11.2025 року №588, і в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, однак не офромив свої спадкові права. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] та [PERSON] спадкові справи не заведені, що підтверджується витягами зі Спадкового реєстру від 12.11.2025 року. [PERSON] проживав одиноко, їх родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження позивача де його батьками записані [PERSON] та [PERSON] . У витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00054698868 від 11.11.2025 року батьками [PERSON] (брата позивача) записані батьком - [PERSON] , матір`ю записана [PERSON] . Заповіт відсутній. У вказаний шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріуса за місцем відкриття спадщини після смерті брата у зв`язку з такими обставинами: насамперед, йому не було відомо про наявність такого спадкового майна, як земельні ділянки, оскільки державний акт знаходився на руках у сестер, які як виявилося не оформляли своїх спадкових прав. А тому, вимушений був звернутися в суд з даним позовом. Вказаний позов надійшов до суду 02 грудня 2025 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 19грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. [PERSON] в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розглянути справу без його участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надіслали спільну заяву про розгляд справи в їх відсутності. Позовні вимоги [PERSON] визнають в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав: З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть останньої, серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається, зокрема, із земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,88 га, які розташовані на території Степангородської сільської ради (на даний час - Володимирецької селищної ради), що підтверджується державним актом на земельну ділянку серія ЯБ №602315. На час смерті [PERSON] з нею проживав її син - [PERSON] , що підтверджується довідкою Володмирецької селищної ради Рівненської області від 10.11.2025 року №588. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] та [PERSON] спадкові справи не заведені, що підтверджується витягами зі Спадкових реєстрів від 12.11.2025 року за №83223437 та №83223455. На час смерті брата [PERSON] , останній проживав одиноко, що підтверджується довідкою Володимирецької селищної ради Рівненської області від 10.11.2025 року №589. Факт родинних відносин [PERSON] із [PERSON] та [PERSON] підтверджуються: свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] , де його батьками записані [PERSON] та [PERSON] , згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00054698868 від 11.11.2025 року батьками [PERSON] (брата позивача) записані батьком - [PERSON] , матір`ю записана [PERSON] . Причинами пропуску прийняття спадщини позивача зазначає, насамперед, що йому не було відомо про наявність такого спадкового майна, як земельні ділянки, оскільки державний акт знаходився у сестер, які не оформляли своїх спадкових прав, а аткож через значну відстань від місця проживання до місця знаходження нотаріальної контори та військовий стан. Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. А як зазначено в статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно положень статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Згідно положень постанови Верховного Суду від 26.06.2019 року, справа №565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України і у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду даної справи, судом було здійснено оцінку кожного аргументу позивача, та доказів по справі. На підставі чого було встановлено, що дані дакази та аргументи є належними та допустимими, а також відповідають вимогам статті 95 ЦПК України. Таким чином, значна відстань від місця проживання до місця знаходження нотаріальної контори, необізнаності про наявність спадкового майна, війна, є поважними причинами пропуску строку. На підставі вищевикладеного, суд рахує, що позовна заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved