Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Позивач ТОВ " Коллект Центр" звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором №3830502 від 10.08.2021 року в розмірі 72600 грн., а також стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 25000 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" було укладено договір №3830502 від 10.08.2021 року. Відповідно до умов договору ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит у розмірі 10 000 грн. на строк визначений договором. Кредитодовець зобов`язався на умовах визначеним цим договором на строк, визначених п.1.3 надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки, що передбачені договором. Проценти за користування кредитом 4500 грн. нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. На підставі договору факторингу №29-11-102 від 29.11.2021 року ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №3830502 Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал»), яке, у свою чергу, на підставі договору факторингу №10-01/2023 від 10 січня 2023 року відступило це право позивачу. [PERSON] не виконала зобов`язання за кредитним договором №3830502 у зв`язку з чим на дату відступлення права вимоги новому кредитору, виникла заборгованість у розмірі 72600 грн., яка складається з 10 000 грн. тіла кредиту, 61600 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1000 грн. - комісії. Ухвалою судді від 06 листопада 2025 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження з повідомлення сторін. Відповідач [PERSON] через канцелярію суду 25.11.2025 року подала відзив на позовну заяву, згідно якого вона визнає позовні вимоги частково у сумі 20 000,00 грн, з яких 10 000,00 грн - сума основного боргу; 1 000,00 грн - заборгованість по комісії; 9 000,00 грн - сума боргу за процентами. Разом з тим, вона не погоджується із розміром нарахованих відсотків первісним кредитором та ТОВ «Вердикт Капітал». Так, 10.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] був укладений кредитний договір N?3830502, за умовами якого відповідач отримала в кредит грошові кошти у розмірі 10 000 грн на строк 30 днів, тобто до 09.09.2021. У кредитному договорі N?3830502 від 10.08.2021 сторони погодили, що згідно з п. 1.3, п. 1.5.2, п.1.6 договору про споживчий кредит, кредит надається строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 4 500,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом та стандартною (базовою) процентноюставкою за користування кредитом, яка становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.Відповідно до положень п.2.3. кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування може бути продовжений (пролонгований) на пільгових чи на стандартних (базових) умовах. Згідно із поданих позивачем відомостей про щоденні нарахування та погашення заборгованості по кредитному договоруN?3830502 від 10.08.2021 ТОВ «МІЛОАН» нараховано відсотків за користування кредитом в розмірі 18100 грн. Однак відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживчекредитування`максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не можеперевищувати 1%. 3 огляду на наведене, 1% в день від суми 10 000,00 грн становить 100,00 грн та з урахуванням загального строку кредитування у 90 днів, то загальний розмір відсотків за кредитним договором N?3830502 від 10.08.2021 складає: 10 000,00 (сума кредиту)*1%*90 (днів) = 9 000,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивачу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» від фактора ТОВ «ВЕРДИКТ-КАПІТАЛ» згідно з договором факторингу N?10-01/2023 від 10.01.2023 було продано борг [PERSON] в розмірі 72 600,00 грн. Як вбачається із розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал`станом на 10.01.2023 донарахувало відсотків в сумі 43 500,00 грн поза межами строку дії договору, які до стягненню не підлягають. Окрім того, просить зменшити розмір правничої допомоги до 6000 грн., оскільки заявлений розмір витрат позивачем у сумі 25 000 грн. не відповідаю критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру, заявлені витрати є не співрозмірними з виконаною роботою в суді першої інстанції про стягнення кредитної заборгованості. Просить суд позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №3830502 від 10.08.2021 року в розмірі 20 000 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 10 000 грн., заборгованість за комісією 1000 грн. та заборгованість по процентам в розмірі 9 000 грн., а також стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 667,32 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1653 грн. 16.12.2025 року від представника позивача ТОВ «Коллект Центр» через систему електронний суд направлено відповідь на відзив відповідача [PERSON] , згідно якого щодо нарахування позивачем відсотків, то зазначено, що у розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Відповідно до п. 2.2.3 Договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 Договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою. згідно п. 1.6 Договору. Стандартна (базова) ставка не є підвищеною. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Сторонами погоджено, строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника. Сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. Таким чином, кредитором нараховано заборгованість відповідно до умов укладеного договору. Відповідно до п. 2.4.1 Договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п. 1.4 Договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. Отже, з даних умов договору вбачається, що прострочення зобов`язання та відповідальність за таке прострочення виникають у позичальника після дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. При цьому, протягом періоду, на який пролонговано договір, позичальник має правомірно не сплачувати кредитору борг та таке користування коштами не вважається простроченням. Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. На момент укладення кредитного договору відповідач не звертався до кредитора із заявами про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, що свідчить про прийняття та згоду зі всіма умовами такого договору, в тому числі із спірними умовами про продовження строку кредитування. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише особистою думкою відповідача. Отже, такі твердження є припущеннями. Просить суд позовну заяву ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити в повному обсязі. 02.01.2026 року за вх.№172/26 від відповідача [PERSON] через канцелярію суду надійшли заперечення на відповідь на відзив позивача ТОВ «Коллект Центр». В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду подала відзив на позовну заяву в якому також просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги задовольнити частково. Відповідно до ч. 2ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 10 серпня 2021 року ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) і [PERSON] (позичальник) уклали в електронній формі договір про споживчий кредит №3830502, за умовами якого ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати відповідачеві грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 10 000 грн, а відповідач, у свою чергу, зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (пункти 1.1, 1.2 кредитного договору №3830502). Відповідно до пункту 1.3. кредит надається строком на 30 дні з 10.08.2021 року. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 09.09.2021 року. Згідно з пунктами 1.5.1, 1.5.2, 1.6 кредитного договору: комісія за надання кредиту - 1000 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом 4500 грн., які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна базова процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (пункт 2.1 кредитних договорів). За змістом пункту 2.2.1 кредитного договору №3830502 позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.п. 1.5.1-1.5.2 договору, в термін (дату), вказаний в п. 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п. 1.5.2, або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначною п. 1.6 договору, в сумі та на умовах, визначених п. 2.3 договору. Відповідно до положень п.2.3. кредитного договору №3830502 сторони погодили, що строк кредитування може бути продовжений (пролонгований) на пільгових чи на стандартних (базових) умовах. Відповідно до п. 2.3.1.1 договору №3830502 пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту на певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.5.2 договору. Згідно з п. 2.3.1.2 договору №3830502 пролонгація на стандартних умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позивальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.6 договору.У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Оскільки сторони у договорі погодили умови щодо пролонгації кредитування після завершення строку кредитування у 30 днів щоразу ще на 1 день, але на строк, що не перевищує 60 днів, тому строк пролонгації нарахування процентів за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування, здійснюється за стандартною (базовою) процентною ставкою, визначеною договором у розмірі 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування ним, але не більше пролонгованих 60 днів, а відтак позивач має право на стягнення з відповідача процентів в тому числі і за період пролонгації. Кредитний договір №3830502 укладений сторонами дистанційно шляхом пропозиції [PERSON] укласти ці договори (анкета-заява №3830502) і прийняття пропозиції ТОВ «Мілоан». Відповідач [PERSON] підписала кредитний договір електронним підписом - одноразовим ідентифікатором S89921 який був надісланий кредитодавцем на її номер телефону [NUMBER] . Із копії квитанції Liqpay №1730522119 10 жовтня 2021 року від ТОВ «Мілоан» на картковий рахунок [PERSON] , платіжна карта [NUMBER] перераховано 10000 грн., що не заперечується відповідачем у поданому відзиві на позовну заяву. Натомість, [PERSON] у встановлений кредитними договорами строк не повернула грошові кошти, не сплатила проценти за користування ними та комісію за надання кредиту. Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення станом на 08.11.2021 року ТОВ «Мілоан» нарахувало заборгованість за кредитним договором №3830502 у розмірі 29100 грн., яка складається з 10 000 грн - тіло кредиту, 18100 грн. - проценти, 1000 грн - комісія. 29 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №29-11-102, за умовами якого ТОВ «Мілоан» за плату відступило ТОВ «Вердикт Капітал» своє право грошової вимоги до боржників за рядом кредитних договорів, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором №3830502. Згідно з реєстром боржників до договору факторингу №29-11-102 від 29.11.2021 року ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до [PERSON] щодо заборгованості станом на 29 листопада 2021 року за договором №3830502 у розмірі 29100грн. До цієї заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» [PERSON] проценти за користування кредитними коштами, згідно договору №3830502 за період з 29 листопада 2021 року до 10 січня 2023 року у розмірі 43500 грн., що на загальну суму становить 72600 грн. 10 січня 2023 між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Мілоан» за плату відступило ТОВ «Вердикт Капітал» своє право грошової вимоги до боржників за рядом кредитних договорів, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором №3830502. Згідно з реєстром боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 року ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до [PERSON] щодо заборгованості станом на 10.01.2023 року задоговором №3830502 у розмірі 72600 грн. ТОВ «Коллект Центр» обрахувало [PERSON] заборгованість, яка зазначена в реєстрі боржників до договору факторингу№10-01/2023 від 10 січня 2023 року за кредитним договором №3830502 у розмірі 72600 грн., яка складається з 10 000 грн. тіла кредиту, 61600 грн. процентів, 1000 грн комісії. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Аналогічні за змістом висновки, викладені у численних постановах Верховного Суду, зокрема, постанові від 12 січня 2021 по справі №524/5556/19, від 09 вересня 2020 року по справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року по справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19 тощо. Таким чином суд вважає, що вказані кредитні договори, які укладені в електронній формі, відповідає вимогам Закону і доводить факт існування волевиявлення сторін на його укладання. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи Договори позики підписані сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем - Електронним підписом одноразовими ідентифікаторами. В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Із положень пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України слідує, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). В силу статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. При укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contraproferentem (лат. verbachartarumfortiusaccipiunturcontraproferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа №6-459цс17), згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Відтак суди мають з`ясувати належним чином обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора та чи існували вони на момент їх переходу. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-979цс15. Зібрані докази вказують на те, що ТОВ «Мілоан» і [PERSON] уклали в електронній формі кредитний договір №3830502 від 10.08.2021 року в якому досягли згоди з усіх істотних умов, а саме щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, підстав сплати комісії, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо. На виконання умов кредитного договору ТОВ «Мілоан» перерахувало грошові кошти в сумі 10 000 грн. на картковий рахунок [PERSON] , що не заперечується останньою у поданому відзиві на позовну заяву, який вона у строки передбачені кредитним договором не повернула, а також не сплатила проценти та комісію в установлені кредитними договорами строк і розміри. На підставі договорів факторингу ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитними договорами ТОВ «Вердикт Капітал», яке, у свою чергу, відступило це право позивачу. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що [PERSON] не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №3830502, внаслідок чого з неї на користь ТОВ «Коллект Центр» як нового кредитора слід стягнути заборгованість. Разом з цим, вирішуючи питання щодо стягнення процентів за користування кредитом, суд виходить з наступного. За кредитним договором №3830502 ТОВ «Мілоан» надало [PERSON] кредит 10 серпня 2021 року сумі 10 000 грн. З 11.08.2021 року до 09.09.2021 року тривав пільговий строк кредитування, під час якого ТОВ «Мілоан» [PERSON] проценти за ставкою 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом у розмірі 150 грн на день (п.1.5.2).Враховуючи те, що до 09.09.2021 року [PERSON] не повернула кредит і продовжила користуватися кредитними коштами, то відповідно до пункту 2.3.1.2 кредитного договору станом на 10.09.2021 року строк кредитування був продовжений (пролонгований) на стандартних (базових) умовах строком 60 днів. У цей день [PERSON] були нараховані проценти за стандартною (базовою) процентною ставкою, у розмірі 5% від фактичного залишку кредиту, відповідно до п.1.6, п.2.3.1.2 договору. Починаючи з 28.09.2021 року ТОВ «Мілоан» нараховувало відповідачу [PERSON] проценти за ставкою 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом у розмірі 100 грн. на день до 08.11.2021 року. Відтак строк кредитування за кредитним договором №3830502тривав з 11.08.2021 року до 08.11.2021 року, внаслідок чого ТОВ «Мілоан» нарахувало [PERSON] заборгованість у розмірі 29100 грн. із яких 10 000 грн - тіло кредиту, 18100 грн. - проценти, 1000 грн. - комісія. Із наданого ТОВ «Мілоан» розрахунку заборгованості вбачається, що внаслідок неналежного виконання обов`язків за кредитним договором у [PERSON] виникла заборгованість за відсотками у загальному розмірі 18100 грн., яка і підлягає стягненню, зважаючи на те, що наданий розрахунок заборгованості є належним, допустимим і достовірним доказом по справі, і відповідачем спростований не був. Жодних контррозрахунків, доказів сплати заборгованості стороною відповідача суду не надано. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками у розмірі 18100 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення процентів, які нараховані ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитними договорами №3830502 в сумі 43500 грн. після закінчення строку кредитування стягненню з [PERSON] не підлягають, оскільки ці проценти не існували на момент переходу прав кредитора до ТОВ «Коллект Центр», а тому вказана сума не може бути присуджена позивачу. Враховуючи вищевикладене з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект центр» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 3830502в розмірі 29100 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 10000 грн., заборгованості по процентам в розмірі 18100 грн. та заборгованості по комісії в розмірі 1000 грн. Щодо посилання у відзиві на позовну заяву відповідачем [PERSON] , що у відповідності до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживчекредитування`максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не можеперевищувати 1%, а тому з урахуванням загального строку кредитування у 90 днів, розмір відсотків за кредитним договором №3830502 від 10.08.2021 року повинен складати 9 000,00 грн., то суд вбачає за необхідне зазначити. Відповідно до частини 5 статті 8 ЗУ «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (статтю 8 було доповнено частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023). Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. З урахуванням змін до Закону України «Про споживче кредитування», які набрали чинності з 24 грудня 2023 року, відсотки з 25 грудня 2023 року мають нараховуватися у розмірі денної процентної ставки не більше 2,5 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що, починаючи з 24 грудня 2023 року, денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 22 квітня 2024 року - не більше 1,5 %, а з 19 серпня 2024 року - не більше 1 %. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що кредитний договір №3830502 від 10 серпня 2021 року був укладений до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» та після набрання чинності цим Законом строк дії договору не було продовжено. Отже, доводи відповідача [PERSON] про те, що при здійсненні розрахунку заборгованості за кредитним договором необхідно застосовувати відсоткову ставку на рівні 1 % - є безпідставними. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволено частково, що становить 40,08% від заявлених вимог. Представником позивача ТОВ «Коллект Центр» сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №0570160384 від 30.10.2025 р. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 970,96 грн. (2422,40 грн * 29100 / 72600). Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне. На підтвердження витрат на правничу допомогу ТОВ «Коллект Центр» надано договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 року, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «ЛігалАссітанс», заява про надання адвокатських послуг, витяг з акту №14 від 30.09.2025 року з детальним описом наданих послу: надання усної консультації - 2 години, що становить 4000 грн., підготовка пропозицій - 3 години, що становить 6000 грн. та складання позовної заяви 5 годин, що становить 15000 грн. Загальна вартість робіт склала 25 000 грн. Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. За змістом частин першої третьої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4)дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до п.4.3 договору про надання правової допомоги №01-07/2024 позивачу від 01 липня 2024 року факт надання послуг за договором підтверджується актом про надання юридичної допомоги, який готується адвокатським об`єднанням та надсилається клієнту для підписання не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем в якому була надана юридична допомога. Сума визначена в акті про надання юридичної допомоги є гонораром Адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (п.4.5). У поданому відзиві до позовної заяви, відповідач [PERSON] вказує, що витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000 грн. є неспівмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки не відповідають критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру, заявлені витрати є не співрозмірними з виконаною роботою в суді першої інстанції про стягнення кредитної заборгованості. Відповідно до витягу з акту наданої правничої допомоги №14 від 30.09.2025 року адвокатським об`єднанням «ЛігалАссітанс» були проведені такі роботи: надання усної консультації - 2 години, що становить 4000 грн., підготовка пропозицій 3 години, що становить 6000 грн., та складання позовної заяви 5 години, що становить 15000 грн. Загальна вартість робіт склала 25 000, 00 грн. Вивчивши вищезазначений акт наданої правничої допомоги суд вважає погоджені між ТОВ «Коллект центр» та адвокатським об`єднанням «ЛігалАссітанс» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн. не співмірними зі складністю справи. На переконання суду, надання консультації (підготовка пропозицій) та складання позовної заяви не потребувало значних зусиль, тому що з приводу спірних правовідносин існує стала судова практика. Таким чином, надавши оцінку співмірності суми витрат зі складністю справи та обсягу виконаних адвокатським об`єднанням «ЛігалАссітанс» робіт, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат, враховуючи викладені у відзиві обґрунтування відповідача про неспівмірність заявлених позивачем до стягнення розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає, що обґрунтованим і співмірним розміром витрат на професійну правничу допомогу є сума у розмірі 6000 грн., оскільки такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію обґрунтованості, розумності розміру витрат на правничу допомогу, з урахуванням конкретних обставин справи, її складності, необхідних процесуальних дій сторони. Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог на 40,08% слід пропорційно стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Коллект Центр» 2404,80 грн. (6000 грн. х 40,08%) понесених витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи наведене та

Outcome: partial