Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

До Збаразького районного суду звернулося ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» із позовною заявою, зареєстрованою через канцелярію суду 31.12.2024, до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просить: 1. Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за: кредитним договором №27698-07/2023 в розмірі 32424,70 грн, яких: 5500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 26924,70 грн - сума заборгованості за відсотками; за договором позики №5776460 в розмірі 4000 грн з яких: 4000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу. Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 36424,70 грн. 3. Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені судові витрати. 4. В разі розгляду даної позовної заяви в порядку загального позовного провадження, призначення розгляд справи за позовом ТзОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] здійснювати за відсутністю представника позивача, і у випадку, неявки в судове засідання відповідача у визначені судом дату та час, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20 липня 2023 року між ТзОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №27698-07/20, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмір 5500 грн. 21 березня 2024 року між ТзОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №21032024, у відповідності до умов якого ТзОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 21 березня 2024 року до договору факторингу №21032024 від 21 березня 2024 року ТзОВ «АВАНС КРЕДИТ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 32424,70 грн. Крім того, 29 червня 2023 року між ТзОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] , було укладено договір позики №5776760, відповідно до умов якого відповідачу було надано позику на суму 4000 грн. 18 жовтня 2023 року між ТзОВ «МАНІФОЮ» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №18-10/2023, у відповідності до умов якого ТзОВ «МАНІФОЮ» передає ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 18.10.2023 до договору факторингу №18-10/2023 від 18.10.2023 ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 4000 грн. Відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснює жодного платежу для погашення заборгованості. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №27698-07/2023 в розмірі 32424,70 грн та за договором позики №5776460 в розмірі 4000 грн. Дана позовна заява зареєстрована в суді і справі присвоєно єдиний унікальний номер 598/3049/24. 08 січня 2025 року ухвалою Збаразького районного суду прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження і призначено судове засідання у справі (а.с.56). 04 лютого 2025 року рішенням Збаразького районного суду задоволено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.62-63). 24 лютого 2025 року від представника відповідача адвоката Прокопця О.В. надійшла заява про перегляд заочного рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 04 лютого 2025 року (а.с.68-73). 27 березня 2025 року ухвалою Збаразького районного суду скасовано заочне рішення Збаразького районного суду від 04 лютого 2025 року та призначено справу до розгляду (а.с.102). 07 квітня 2025 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Прокопця О.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі, посилається на те, що відповідач категорично не погоджується з позовними вимогами, позивачем не надано доказів щодо видачі грошових коштів [PERSON] , а також відсутні підстави для нарахування відсотків за користування кредитними коштами, порушено процедуру укладання договорів факторингу (а.с.107-111). 17 квітня 2025 року від представника позивача ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Канак М.С. надійшла відповідь на відзив, у якій ТзОВ «ФК`ЄАПБ» вважає відзив безпідставним та необґрунтованим та просить позовні вимоги ТзОВ «ФК «ЄАПБ» задовольнити повністю (а.с.121-125). 30 квітня 2025 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Прокопця О.В. надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач повністю не погоджується із позицією позивача і просить відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі (а.с.131-133). Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшло клопотання, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить справу слухати у відсутності його представника, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, посилаючись на ті ж обставини. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Прокопець О.В. у судове засідання не з`явились, однак від останнього на адресу суду надійшла заява в якій він просить розгляд справи проводити без участі сторони відповідача, за наявними в справі матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що предметом даного позову є стягнення з [PERSON] в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №27698-07/2023 від 20 липня 2023 року, укладеним між ТзОВ «АВАНС КРЕДИТ» і [PERSON] та договором позики №5776460 від 29 червня 2023 року, укладеним між ТзОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] .. Суд вжив всіх дозволених чинним законодавством заходів для повного і об`єктивного розгляду справи, надавав можливість сторонам, зокрема відповідачу, котрий користувався правовою допомогою адвоката у даній справі, довести наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги сторін, належними та допустимими доказами. Крім того, суд неодноразово сприяв сторонам у наданні додаткових доказів, шляхом задоволення їх клопотань та надавав терміни для представлення доказів, у зв`язку із чим неодноразово відкладався розгляд справи. Суд не може вказувати сторонам, які докази необхідно надати суду для підтвердження своїх вимог та з власної ініціативи витребувати докази, оскільки згідно із вимогами ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона по справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмета доказування. Враховуючи те, що обов`язок щодо доказування покладається на сторони, суд вважає, що вказану справу слід вирішувати на підставі наявних доказів. Так, судом встановлено, що позивач ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» посилається на те, що 20 липня 2023 року між ТзОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний догорів №27698-07/2023, який підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений п.8 кредитного договору, реквізити та підписи сторін. Згідно п.1.6 п.1 кредитного договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта уключаючи використання реквізитів платіжної картки №5169-36хх-хххх-6162, протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Згідно п.п.1.7 п.1 кредитного договору, у випадку, якщо після здійснення (ініціювання здійснення) Товариством платежу за реквізитами вищевказаної платіжної картки, виявиться, що платіж не може бути зарахований на рахунок з будь-яких причин, які не залежать від товариства (в тому числі, але не виключно у випадку відсутності авторизації платіжної карти), клієнт втрачає право отримати кредитні кошти за цим договором, а у товариства не виникає прострочення кредитора. Згідно п.п.2.1. п.2 кредитного договору перед укладанням цього договору товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу (а.с.7-9). 21 березня 2024 року між ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТзОВ «АВАНС КРЕДИТ» укладено договір факторингу №121032024, у відповідності до умов якого ТзОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 21 березня 2024 року до Договору факторингу №21032024 від 21 березня 2024 року, відповідач включений в реєстр боржників щодо права грошової вимоги в сумі 32424,70 грн, з яких: 5500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 26924,70 грн сума заборгованості за відсотками. Також позивач ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» посилається на те, що 29 червня 2023 року між ТзОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено кредитний договір позики №5776460, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.9 договору позики, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.2.5 договору позики, позика надається позичальнику в день підписання сторонами договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу(банківської картки) [NUMBER] , зареєстрованого позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті. Відповідно до п.п.5.1.1 п.5 договору позики, позикодавець зобов`язується перерахувати на вказані банківські реквізити позичальника суму позики. Відповідно до п.п.9.1. п.9 договору позики договір позик укладається в інформаційно-телекомунікаційній системі позикодавця в порядку, передбаченим Законом України» Про електронну комерцію» шляхом попереднього розміщення позикодавцем в особистому кабінеті позичальника договору позики для вивчення та прийняття його умов позичальник ком шляхом введення одноразового ідентифікатора з метою підписання запропонованого позикодавцем договору у відповідне поле (а.с.21-27). 18 жовтня 2023 року між ТзОВ «МАНІФОЮ» та позивачем ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №18-10/2023, у відповідності до умов якого ТзОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу Реєстру боржників від 18 жовтня 2023 року до Договору факторингу №18-10/2023 від 18 жовтня 2023 року, відповідач включений в реєстр боржників щодо права грошової вимоги в сумі 4000 грн, з яких: 4000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Згідно ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.2 ст.639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно до п.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно до п.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст.1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довічні послуги» електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис. Суд, досліджуючи договір про надання фінансового кредиту №27698-07/2023 від 20 липня 2023 року та договір позики №5776460 від 29 червня 2023 року враховує, що дані договори укладалися в електронній формі шляхом накладення електронного підпису позичальника одноразовим ідентифікатором. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, щодо надсилання відповідачу [PERSON] одноразового ідентифікатора та використання його останнім, що ставить під сумнів прийняття пропозиції відповідачем за вказаними договором надання фінансового кредиту та договором позики. Відповідно до ст.610 ЦПК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У той же час, належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження №61-517св18) банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до пункту 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Разом з тим, позивач ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надало доказів на підтвердження видачі позичальнику [PERSON] грошових коштів за умовами договору про надання фінансового кредиту №27698-07/2023 від 20 липня 2023 року та договору позики №5776460 від 29 червня 2023 року (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо). При цьому, суд звертає увагу, що позивачем додано інформаційні довідки щодо успішного перерахування коштів 29 червня 2023 року на платіжну картку клієнта [NUMBER] на суму 4000 грн та 20 липня 2023 року на платіжну картку клієнта [NUMBER] на суму 5500 грн, однак інформацію щодо належності даних карток [PERSON] позивачем не надано (а.с.127, 143). Крім того, суд враховує, що відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. У відзиві на позовну заяву представник позивача адвокат Прокопець О.В. просив повністю відмовити в задоволені позову, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, що первісними кредиторами перераховувались грошові кошти відповідачу, вказує на порушення процедури укладання договорів факторингу, а також на неправовірність нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Таким чином, суд, дослідивши договір про надання фінансового кредиту №27698-07/2023 від 20 липня 2023 року та договір позики №5776460 від 29 червня 2023 року, приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів підписання [PERSON] цих договорів, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що [PERSON] був належним чином ідентифікований при його реєстрації в ІТС відповідними електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису. Тобто, судом не здобуто, і матеріали справи не містять, належних та допустимих доказів щодо укладення даних кредитних договорів з використанням власних персональних даних [PERSON] на отримання кредитних коштів. Також судом не здобуто, і матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що кредитодавцем та позикодавцем відповідно, виконані умови кредитного договору і договору позики та надано позичальнику [PERSON] кредит, оскільки відсутні належні та допустимі докази, щодо перерахунку на платіжну картку [PERSON] будь-яких грошових коштів. У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не доведені у судовому засіданні обставини, на які воно посилається, як на підставу своїх вимог, та судом не здобуто об`єктивних доказів переконливого характеру, які б свідчили про те, що договір про надання фінансового кредиту №27698-07/2023 від 20 липня 2023 року та договір позики №5776460 від 29 червня 2023 року були підписані [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства, та те, що відповідачу [PERSON] надано грошові кошти, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід відмовити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи. Відповідно до ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Таким чином, враховуючи вищенаведене, судові витрати у даній цивільній справі необхідно покласти на сторони у розмірі фактично понесеному ними, оскільки відповідачем не заявлялися клопотання про стягнення судових витрат і у задоволенні даного цивільного позову відмовлено. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed