Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

17 грудня 2025 року представник ТОВ «Цикл Фінанс» звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначив, що 06 грудня 2017 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 2017224257, згідно з яким банк надав позичальнику кредит, а позичальник отримав його на наступних умовах: загальний розмір кредиту 5699,91 грн., фіксована процентна ставка 0,01% річних, дата остаточного повернення кредиту 06 квітня 2018 року. Крім того, банком було відкрито поточний (картковий) рахунок, емітовано на ім`я позичальника та видано останній банківську картку. 18 серпня 2021 року між ТОВ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу № 18/08/21, відповідно до якого ТОВ «ОТП Банк» відступило на користь ТОВ «Цикл Фінанс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором від 06 грудня 2017 року № 2017224257 у розмірі 4903,95 грн., з яких: 3364,91 грн. заборгованість по тілу; 1539,04 грн. заборгованість по відсотках. Ураховуючи вищезазначене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 06 грудня 2017 року № 2017224257, а саме: 3364,91 грн. заборгованість по тілу; 1539,04 грн. заборгованість по відсотках та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 5-6). Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, місце та час розгляду справи належно повідомлена за адресою місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку, відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади. Причину своєї неявки суду не повідомила, як і не надіслала заяв чи клопотань про розгляд справи у її відсутність або перенесення розгляду. Відзив на позовну заяву не направила (а.с. 64, 67-68). Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом установлено, що 06 грудня 2017 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 2017224257, згідно з яким банк надав позичальнику кредит, а позичальник отримав його на наступних умовах: загальний розмір кредиту 5699,91 грн., фіксована процентна ставка 0,01% річних, дата остаточного повернення кредиту 06 квітня 2018 року. Крім того, банком було відкрито поточний (картковий) рахунок, емітовано на ім`я позичальника та видано останньому банківську картку. Укладення договору та отримання відповідачем кредиту підтверджується графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, що складає додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 2017224257 від 06 грудня 2017 року, паспортом споживчого кредиту від 06 грудня 2017 року, орієнтовним графіком споживчого кредиту, що складає додаток № 1 до паспорту споживчого кредиту від 06 грудня 2017 року, згодою-дозволом на обробку персональних даних від 06 грудня 2017 року, анкетою-заявою на отримання кредиту/опитувальним листом від 06 грудня 2017 року, фіскальним чеком від 06 грудня 2017 року № 0027613, видатковою накладною від 06 грудня 2017 року № 200006260675, специфікацією по кредитному договору від 06 грудня 2017 року № 2017224257 та розпискою про отримання картки, які підписані відповідачем [PERSON] власноручним підписом. 18 серпня 2021 року між ТОВ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу № 18/08/21, відповідно до якого ТОВ «ОТП Банк» відступило на користь ТОВ «Цикл Фінанс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором від 06 грудня 2017 року № 2017224257. З платіжного доручення від 18 серпня 2021 року № 1592 вбачається, що ТОВ «Цикл Фінанс» перерахував на рахунок АТ «ОТП Банк» грошові кошти у розмірі 2366306,98 грн. на виконання договору факторингу від 18 серпня 2021 року № 18/08/21. Відповідно до акту приймання-передачі реєстру боржників № 1 по договору Факторингу № 18/08/21 від 18 серпня 2021 року, клієнт передав, а фактор прийняв згідно з вимогами п. 8.3 договору факторингу № 18/08/21 від 18 серпня 2021 року, реєстр боржників № 1; кількість боржників: 9499; загальна сума заборгованості: 106590417,61 грн. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу від 18 серпня 2021 року № 18/08/21, ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором від 06 грудня 2017 року № 2017224257 у розмірі 4903,95 грн., з яких: 3364,91 грн. заборгованість по тілу; 1539,04 грн. заборгованість по відсотках. 08 липня 2025 року позивач направив на адресу відповідача (позичальника) вимогу про погашення кредитної заборгованості з повідомленням про необхідність повернення боргу в строк не пізніше 30 днів з дня отримання даної вимоги. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилом статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Таким чином, наявність підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, судом встановлено, що 06 грудня 2017 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 2017224257 і відповідач отримала кредит в розмірі 5699,91 грн. Сторони в договорі погодили розмір та порядок нарахування і сплати відсотків за користування кредитом. Пред`являючи позов до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 06 грудня 2017 року № 2017224257, новий кредитор посилався на те, що позичальник після заміни кредитора у зобов`язанні борг не погасив, має невиконані зобов`язання з погашення тіла кредиту та зі сплати процентів. Враховуючи факт отримання відповідачем кредитних коштів, та узгодженням сторонами розміру відсотків, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Позивач повідомив про наявність судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору в розмірі 2422,40 грн., а також витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Витрати зі сплати судового збору підтверджуються копією платіжної інструкції від 02 грудня 2025 року № С3-758 на суму 2422,40 грн. (а.с. 7). Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із повним задоволенням позову, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню документально підтверджених витрат, понесених у зв`язку зі сплатою судового збору, у розмірі 2422,40 грн. Вирішуючи, питання щодо розподілу витрат на правову допомогу, суд керується положеннями ст. 137 ЦПК України, якою визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження вказаних витрат у розмірі 3000 грн. позивачем суду надано договір про надання правової допомоги від 25 серпня 2025 року № 43453613/1, укладений між ТОВ «Цикл Фінанс» в особі директора Жабченко Тетяни Миколаївни та адвокатом Гулієвою Сабіною Агавердіївною, що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 12018/10 від 21 серпня 2025 року; додаткову угоду від 14 листопада 2025 року № 2017224257 до договору про надання правової допомоги від 25 серпня 2025 року № 43453613/1; акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 14 листопада 2025 року № 2017224257; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Гулієвою С.А., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Цикл Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості від 14 листопада 2025 року. Вищенаведені документи суд оцінює, як належні та достатні у розумінні положень ст.ст. 77-80 ЦПК України, оскільки вони підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ «Цикл Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем не заявлялося клопотань про зменшення витрат на правову допомогу. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача у розмірі 3000 грн.

Outcome: approved