Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

18.11.2025 року [PERSON] по підсистемі «Електронний суд» звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.10.2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Бахмутському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області, актовий запис № 567. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні стосунки у них з відповідачем не склалися в зв`язку з несумісністю характерів та різними поглядами на сімейне життя, цінності, ведення спільного господарства, внаслідок чого постійно виникали сварки та непорозуміння. Подружні відносини між ними припинені в липні 2025 року. Збереження сім`ї на думку позивача є неможливим. На примирення вона не згідна. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Кравченко Т.М. від 27.11.2025 року позовну заяву залишено без руху. 08.12.2025 року позивач подала заяву, в якій вчасно та в повному обсязі усунула недоліки, вказані в ухвалі від 27.11.2025 року. Ухвалою суду від 09.12.2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до частини першої статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», у разі якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають електронного кабінету, про дату, час і місце першого судового засідання у справі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути опубліковане не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Відповідач [PERSON] має останню відому адресу місця реєстрації: [ADDRESS] , що належить до тимчасово окупованої території. У зв`язку з цим суд викликає або повідомляє такого учасника справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути опубліковане не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З моменту опублікування такого оголошення відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе здійснювати виклик відповідача у справі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Позивач [PERSON] надіслала до суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі, у разі неявки відповідача в судове засідання, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі. Позов просить задовольнити. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08.10.2016 року у Бахмутському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області, актовий запис № 567, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 08.10.2016 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінилося на « [PERSON] » (а.с. 4). Від шлюбу подружжя має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно зі ст. 51 Конституції України, та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч.ч.2,3 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК (2947-14). При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК України; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до п.3. ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Розірвання шлюбу відбувається за позовом одного з подружжя відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У відповідності до норм ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів сторін, різні погляди на шлюбно-сімейні відносини. Фактично сторони припинили шлюбні стосунки, на примирення позивач не згідна. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами існує лише формально, збереження сім`ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Оскільки позивач не просила відновити її дошлюбне прізвище, то після розірвання шлюбу слід залишити позивачу її шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, в позовній заяві позивач просить не стягувати судові витрати з відповідача. Відтак судові витрати залишаються за позивачем. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 104, 110, 112 СК України,

Outcome: approved