Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 29.01.2024 у розмірі 31030,70 та судових витрат. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 29.01.2024 [PERSON] встановив мобільний додаток «monobank», який є сервісом банку, що дозволяє надавати клієнту банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку. Пройшовши реєстрацію й надавши пакет документів, відповідач шляхом застосування цифрового власноручного підпису підписав анкету-заяву та запевнення клієнта до Договору про надання банківських послуг «Monobank», які разом з Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» пр наданні банківських послуг щодо продуктів «monobank», Тарифами, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту і Паспортом споживчого кредиту, що розміщені на офіційному сайті банку складають договір про надання банківських послуг. Банком на підставі вказаного Договору в рамках проекту «Monobank» відповідачу надано кредит у розмірі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно Тарифів, цим самим виконавши в повному обсязі свої зобов`язання за договором. Однак відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного погашення кредиту, відсотків та інших платежів належним чином не виконує, станом на 27.01.2025 р. допустив прострочення зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором понад 90 днів, у зв`язку з чим відбулося істотне порушення ним зобов`язань і вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та необхідність погасити суму заборгованості, але відповідач на контакт не виходив і не вчинив жодної дії, направленої на погашення кредитної заборгованості, в зв`язку з чим 26.02.2025 р. кредит став у формі «на вимогу» і на залишок простроченої заборгованості нараховувалась передбачена Тарифами неустойка. Вищевказану суму заборгованості разом з судовими витратами банк просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Ухвалою від 01 жовтня 2025 року було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та прийнято рішення про розгляд справи з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи вважається повідомленим своєчасно та належним чином, відповідно до положень п. 2 ч.7, п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України (за зареєстрованим у встановленому Законом порядку місцем проживання), що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України. У встановлений судом строк відзив на позов не подавав. Будь-яких заяв не надсилав. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що 29.01.2024 року [PERSON] за допомогою електронного підпису підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк» та запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «Monobank» (а.с.16,20). Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг, Таблицею обчислення вартості кредит, Тарифами, Паспортом споживчого кредиту, складають між клієнтом та Банком Договір про надання банківських послуг, умови якого зобов`язався виконувати. Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що ознайомився з Умовами та правилами надання послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники в мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового роз`яснення. Згідно п. 2 Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг «Monobank», відповідач просив встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку. У разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка на 3,1 % місяць з першого дня користування кредитом. У пункті 4 Анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем. Довідкою про розмір встановленого ліміту підтверджується, що за договором про надання банківських послуг від 29.01.2024 [PERSON] було встановлено кредитний ліміт в сумі 8000 гривень (а.с.24). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача [PERSON] за договором від 29 січня 2024 року станом на 04 червня 2025 року становить 31030,70 гривень та складається із заборгованості за наданим кредитом у сумі 20149,36 гривень, заборгованості за пенею 4323,80 гривень та заборгованості за порушення зобов`язання 6557,54 гривень (а.с.9-11). Також, на підтвердження позовних вимог позивачем надано виписку про рух коштів по картці від 04 червня 2025, з якої вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами і заборгованість становить 31030,70 грн. (а.с.13-15). Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За загальними правилами доказування, визначеними статями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд, дослідивши надані позивачем докази, доходить висновку, що позовні вимоги АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» щодо нарахування суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 20149,36 грн. та заборгованості за порушення грошового зобов`язання в розмірі 6557,54 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується нарахування позивачем пені в розмірі 4323,80 гривень, то суд виходить з такого. Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IXта набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану. Неустойка, нарахована включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно з розрахунком позивача, останнім визначено пеню за порушення відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором від 29.01.2024 у розмірі 4323,80 гривень. З огляду на зазначене, суд, враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, вважає, що позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають, оскільки пеня за прострочення виконання зобов`язання нарахована позивачем під час дії воєнного стану. Таким чином, зважаючи на викладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, а саме, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 29.01.2024 року, яка складається із заборгованості по тілу кредиту 20149,36 грн., заборгованості за порушення грошового зобов`язання в розмірі 6557,54 грн. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. Таким чином, оскільки, позовні вимоги задоволено частково на суму 26706,90 грн. (86,07 % позовних вимог), то з [PERSON] на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2606 грн. 20 коп. (3028 грн. х 86,07 %/100).

Outcome: partial