Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

11.11.2025 адвокат Кравченко О. О. в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку; стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу по справі. На обґрунтування позову зазначено, що з 15.09.2007 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від вказаного шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 23.05.2024 по справі № 621/448/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. За домовленість сторін спільні діти проживають з матір`ю - позивачем у справі [PERSON] . Водночас, позивачу самостійно складно забезпечувати спільних дітей, а від відповідача матеріальна допомога на утримання дітей надходить не систематично, що стало підставою для звернення до суду з відповідною позовною заявою. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.11.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 19.12.2025. 19.12.2025 у зв`язку з першою неявкою відповідача судовий розгляд відкладено на 16.01.2026. 16.01.2026 представник відповідача [PERSON]. надіслав заяву про надання можливості ознайомлення з матеріалами справи, а також просив відмовити у задоволенні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, оскільки вважав такі не співмірними складності та категорії справи, з огляду на той факт, що справа є малозначною та шаблонною, такою яка не потребує значного часу на підготовку процесуальних документів та з урахуванням принципу розумності, достатності вважав, що розмір витрат на правничу допомогу у вказаній категорії справи не може перевищувати 500 грн 00 коп.. Крім того, зазначив, що відповідач є військовослужбовцем та несе значні витрати у зв`язку з виконанням військових обов`язків та несенням військової служби, а тому стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі більше ніж 500 грн 00 коп. буде завищеним і необґрунтованим та не враховуватиме дійсного становища відповідача (а. с. 55-59) 16.01.2026 продовжено строк розгляду справи та за заявою представника відповідача [PERSON] судовий розгляд відкладено на 02.02.2026. 02.02.2026 належним чином повідомлені сторони на судовий розгляд не прибули. Представник позивача Кравченко О. О. надіслала заяву в якій просила проводити розгляд справи за відсутності позивача та її представника, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] , який повторно не з`явився в судове засідання, при цьому повідомлялася повістками, які повернулися не врученими з відміткою "адресат відсутній" (а. с.44-47, 51-52), а також в електронному вигляді на номер телефону [NUMBER] (а. с. 53, 62), відомостями оголошення про виклик особи та списку справ, призначених до розгляду в Зміївському районному суді Харківської області, що розміщені на загально доступному офіційному веб-порталі Судової влади України (а. с. 50, 54), не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, заяв про відкладення судового розгляду не подавав. Представник відповідача [PERSON] , який не з`явився в судове засідання, при цьому повідомлялася повістками направленими судом в електронному вигляді на номер телефону [NUMBER] (а. с. 53), на електронну пошту [INFO] (а. с. 63 зворот), а також в особистий електронний кабінет в підсистемі "Електронний суд" (а. с. 64), не повідомив про причини неявки в судове засідання, заяв про відкладення судового розгляду не подавав. Виходячи з того, що під час судового провадження сторона відповідача не скористалася своїми цивільними процесуальними правами на подачу відзиву на позов та письмових пояснень щодо суті спору, проте представником відповідача 16.01.2026 було подано заяву, в якій висловлено позицію відповідача щодо вимог в частині стягнення витрат на правничу допомогу; про необхідність подачі або витребування додаткових доказів, які мали б значення для вирішення цієї справи, будь-яких інших клопотань, які б впливали на вирішення справи не подавала, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та його представника. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі №361/8331/18). У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними копії паспорта громадянина України [NUMBER] , довідки про місце проживання від 06.11.2025, підтверджується, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає в [ADDRESS] , з 07.06.2022 (а. с. 5-6, 7 зворот, 9). Даними довідки відділу надання адміністративних послуг Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 2234 від 14.11.2025 підтверджується, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 37). Даними копій свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , Серія [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] (а. с. 10 зворот, 11). Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідністю зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Позивачем надано докази того, що відповідач є батьком їх спільної дитини, тому зобов`язаний її утримувати до досягнення повноліття, однак між ними не досягнуто згоди щодо порядку участі батька в утриманні дитини. За таких обставин, а також з урахуванням того, що вимагаються до стягнення аліменти в розмірі, що відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України можуть бути стягнуті у порядку наказного провадження, позовна заява про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. При цьому, розмір аліментів, що мають стягуватися на дитину, не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України належить допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави. Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. При подані позову до суду представником позивача було зазначено, що позивачем [PERSON] понесені витрати на надання правничої допомоги. Докази, що підтверджують надання адвокатом правничої допомоги будуть надані додатково, не пізніше п`яти днів з дня ухвалення рішення у справі. Частиною 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Скориставшись положенням даної статті, представник позивача в позові зазначила, що докази в підтвердження витрат позивача на правничу допомогу будуть надані суду додатково, не пізніш 5 днів з дня ухвалення рішення.

Outcome: approved