Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Представник Моторного (транспортне) страхового бюро України (далі Позивач) звернувся з позовом до [PERSON] (далі Відповідач, [PERSON] ) про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 55081,68 грн. Також просить стягнути з Відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. В якості правових підстав звернення до суду Позивач зазначає норми статей 22, 1166, 1191 Цивільного кодексу України. Ухвалою від 21.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням Сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник Позивача просить провести розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. 04.02.2026 суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд не здійснював. Суд, розглянувши матеріали справи встановив, що 16.08.2024 відбулася дорожньо-транспортна пригода, за якої [PERSON] , керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN», номерний знак « [NUMBER] », порушив вимоги пункту 14.6 підпункту «а» Правил дорожнього руху внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «RENAULT», номерний знак « [NUMBER] », власником якого є [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди. Діяння [PERSON] стали підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). Постановою Козельщинського районного суду Полтавської області від 24.10.2024 по справі №533/789/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено штраф у розмірі 850,00 грн. Згідно з частиною шостою статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина Відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 16.08.2024 є встановленою. 21.08.2024 адвокат Шевченко С.М. в інтересах [PERSON] подав повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду до МТСБУ. Окрім того, 21.08.2024 [PERSON] в інтересах [PERSON] до МТСБУ заяву, в якій просить здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 16.08.2024. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди та заподіяння шкоди цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку із чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи [PERSON] страхове відшкодування на підставі наказу у розмірі 50213,68 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №944150 від 12.12.2024, та додаткові витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 4868,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №942012 від 30.10.2024, отже до Позивача перейшло право зворотної вимоги до винної у відшкодуванні шкоди, тобто до Відповідача. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до підпункту 38.2.1. пункту 38.2 статті 38 вказаного Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13. Статтею 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно зі статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як вбачається з роз`яснень, викладених в пункті 26 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. З матеріалів справи встановлено, що цивільно-правова відповідальність Відповідача застрахована не була. Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення в порядку регресу з Відповідача на користь Позивача страхового відшкодування в розмірі 55081,68 грн. Судовий збір покладається на Відповідача на підставі частини першої статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved