Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що 17.09.2019 року між АТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір, який за правовою природою є змішаним договором кредитного договору та Договору про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток за №2026105705. За умовами даного договору банк надав відповідачу кредит, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 15 000,00 грн. Відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 5,00% в місяць, а впродовж пільгового періоду розмір процентної ставки становить 0,01% річних. Підписанням відповідного кредитного договору відповідач приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. На виконання умов вищевказаного договору АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Таким чином, відповідач здійснив поповнення рахунку на загальну суму 42 885,71 грн., останній платіж надійшов 25.05.2023 року на суму 675,50 грн. 20.09.2024 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу №01.02-24/24, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «ОТП Банк», визначеними в реєстрі боржників. В тому числі за даним договором факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед АТ «ОТП Банк» за договором №2026105705 від 17.09.2019 року. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору заборгованість відповідача перед позивачем становить: заборгованість по тілу кредиту 15 000,00грн.; заборгованість за відсотками і комісії 11 671,23 грн., в загальному заборгованість 26 671,23 грн. Тому позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також 2422,40 грн. судового збору. Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду від 04.08.2025 року позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА Фінанс» заборгованість за кредитним договором №2026105705 від 17.09.2019 року у загальному розмірі 26 671,23 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 грн. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.11.2025 року заочне рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.08.2025 року по даній справі скасувано та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. На адресу суду через систему електронний суд 05.01.2026 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Сметанікова А.В. надійшлов відзив на позовну заяву у відповідності до якого просить у задоволенні позову до [PERSON] відмовити в повному обсязі. Своє заперечення обґрунтовує тим, що із поданих позивачем документів неможливо встановити дійсну суму нарахувань відсотків за кредитною лінією, тому вважає, що позовна заява є необґрунтованою, скільки встановити походження нарахованих за використання кредитної лінії відсотків не вбачається можливим. Позивач правом подання відповіді на відзив не скористався. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази та з`ясувавши обставини справа, суд встановив таке. Судом встановлено, що 17.09.2019 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено угоду №2026105705 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, у відповідності до якого передбачено, що банк надає клієнту кредит, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 15000,00 грн.; відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 5,00% в місяць, а впродовж пільгового періоду розмір процентної ставки становить 0,01% річних. Підписанням вказаного договору відповідач погодилася з усіма його умовами. Матеріалами справи встановлено, що 17.09.2019 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу №01.02-24/24, за умовами якого АТ «ОТП Банк» передає (відступає) фактору (ТОВ «Свеа Фінанс») свої права вимоги, а фактор набуває права вимоги клієнта за первинними договорами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відсапує фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом та визначені в Реєстрі боржників, що підписуються сторонами. З витягу з Реєстру боржників №1 додоговору факторингу №01.02-24/24 від 20.09.2024 року вбачається, що АТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «Свеа Фінанс» прийняло право вимоги за договором №2026105705 від 17.09.2019 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексуУкраїни кредитор у зобов`язанні може бути заміненийіншоюособою внаслідок переданнянимсвоїхправіншійособі заправочином (відступлення права вимоги) Згідно ч.1 ст.513 Цивільного кодексуУкраїни правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частина 1 статті 514 ЦКУ зазначає, що до нового кредитора переходять права первісногокредитора узобов`язаннівобсязіінаумовах,щоіснували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст. 517 ЦКУ первіснийкредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи,які засвідчують права,що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло правовимоги задоговором за договором №2026105705 від 17.09.2019 року. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За частиною 1статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно достатті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей525-526,530,1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. З розрахунку заборгованості по позичальнику [PERSON] вбачається, що сума заборгованості за кредитним договором №2026105705 від 17.09.2019 року становить 26671,23 грн., з яких 15 000,00грн. заборгованість по тілу кредиту, 11 671,23 заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісіями. Вказаний розрахунок відповідає умовам кредитного договору. Розмір процентів за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст.627 ЦК України. Відповідач здійснив поповнення рахунку на загальну суму 42 885,71 грн., останній платіж надійшов 25.05.2023 року на суму 675,50 грн. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд дійшов до таких висновків. З матеріалів справи суд встановив, що спірні правовідносини стосуються наявності у позивача права вимоги до відповідача у справі щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. За твердженням позивача таке право вимоги ним набуте на підставі договору факторингу, укладеного з первісним кредитором АТ «ОТП Банк». Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. На підтвердження наявності права вимоги до відповідача позивач додав до позовної заяви докази, якими підтверджено перехід до нього такого права від первісного кредитора на підставі договору факторингу. Отже, позивач довів факт відступлення йому первісним кредитором права грошової вимоги до відповідача у справі за кредитним договором, про стягнення заборгованості за яким позивач подав цей позов. Водночас щодо суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд зазначає таке. Вирішуючи спір у ці справі, суду належить встановити чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. З матеріалів справи суд встановив, що відповідач уклав кредитний договір шляхом приєднання, який складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднався до кредитного договору в цілому. На підтвердження існування у відповідача заборгованостіза кредитним договором до позовної заяви надано виписку по рахунку фізичної особи та фінансові трансакції за рахунком. Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 виклав правовий висновок, за яким банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Згідно з відомостями виписки з карткового рахунку відповідача, останній активно користувався картковим рахунком, здійснював платежі у різних закладах, отримував різноманітні послуги за кошти з цього рахунку, переказував грошові кошти іншим особам, знімав готівку. Окрім того, суд встановив, що відповідач здійснював часткове погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором на загальну суму 42 885,71 грн, останній платіж надійшов 25.05.2023 року на суму 675,50 грн. Суд вважає, що рух коштів по картковому рахунку відповідача свідчить про те, що він був обізнаний про списання відсотків, оскільки зазначені відомості є у її вільному доступі. Отже, надана позивачем виписка про рух коштів по картці підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також розмір заборгованості за кредитом. Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного договору, який оформлений угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, яка містить власноручний підпис відповідача. Ця угода про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки не визнана недійсною. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що факт укладення означеного кредитного договору і його невиконання боржником підтверджений належним чином. За таких обставин у спірних правовідносинах підтверджено, що кредитор свої зобов`язання за договором виконав та надав позичальнику кредит в обумовленому договором розмірі, а позичальник свої обов`язки за вказаним договором не виконав та не повернув отримані кошти і проценти за користування кредитом. На підтвердження розміру заборгованості позивач надав до позовної заяви виписку по рахунку та довідку-розрахунок заборгованості. Відповідач не спростував зазначений позивачем розмір наявної у нього заборгованості та не надав суду свої контррозрахунки. На підставі наявних у справі доказів суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати неправильним наданий позивачем розрахунок заборгованості. Водночас, цей розрахунок заборгованості не спростований відповідачем. При цьому суд критично сприймає доводи представника відповідача щодо неможливості встановити дійсну суму нарахувань відсотків за кредитною лінією, оскільки таке твердження спростоване наявними у матеріалах справи доказами. З огляду на встановлені судом обставини справи та приписи чинного законодавства, враховуючи наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про те, що цей позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 26671,23 грн. заборгованості за договором №2026105705 від 17.09.2019 року є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути також 2422,40 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved