Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 10 вересня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського райвиконкому у м. Харкова, актовий запис № 393. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що разом з відповідачем зареєстрували свій шлюб та проживали за адресою: [ADDRESS] . На початку війни населений пункт Ізюмського району с. Левківка був окупований, а тому позивач з відповідачем покинули житло та вирішили розірвати шлюб і стали проживати окремо в квартирах, що винаймали в різних містах держави. На теперішній час будинок сторін в с. Левківка, Ізюмського району не придатний для життя, оскільки там проходять військові дії. Позивач з відповідачем припинили шлюбні стосунки у 2022 році, проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть та не бажають зберегти шлюбні відносини. У сторін є повнолітні діти, які на теперішній час проживають окремо. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у поданій заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, час на примирення не надавати. Інших заяв та клопотань від відповідача не надійшло. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 вересня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського райвиконкому у м. Харкова, актовий запис № 393, що знаходить своє підтвердження свідоцтвом про шлюб серії № [NUMBER] , виданим 10 вересня 1999 року. Під час державної реєстрації позивач прізвище не змінювала. За час спільного проживання між сторонами втрачено взаєморозуміння, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, бажання їх поновити в подружжя відсутнє, спільне господарство вони не ведуть. За змістом ч. 1 ст. 24 СК України та ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимогами ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення. З огляду на обставини, встановлені судом, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд доходить висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, а тому позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд не вирішує, оскільки у позовній заяві позивач просить суд залишити судові витрати за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved