Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 59634,52 гривень та судові витрати, посилаючись на те, що 27.11.2020 року [PERSON] приєднався до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг і відкриття банківського рахунку. На підставі анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банк відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, однак зобов`язання за кредитним договором не виконує належним чином, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з нього заборгованість, яка станом на 08.10.2025 року становить 59634,52 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 39978,53 грн., заборгованість за відсотками 19655,99 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, будучи повідомленим судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надав. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] підписав анкету-заявку про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку (а.с.8). Згідно з договором від 27.11.2020 року, укладеним між Акціонерним товариством «Акцент-Банк» і [PERSON] , банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 44,40 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8-9). Як вбачається з наявних у справі письмових доказів, відповідач взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту у встановлені кредитним договором від 27.11.2020 року строки не виконала. Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 08.10.2025 року розмір заборгованості за кредитним договором від 27.11.2020 року становить 59634,52 гривень, яка складається з: заборгованість за кредитом 39978,53 грн., заборгованість за відсотками 19655,99 грн (а.с.6-7). Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Таким чином, суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору від 27.11.2020 року позивач надав відповідачу кредит. Однак, відповідач порушує вимоги зазначеного кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобов`язання щодо сплати кредиту, відсотків по ньому. Тому, є підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту і відсотків відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним, достовірним та допустимим доказом по справі. З урахуванням викладеного, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved