Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

02 вересня 2025 року засобами електронного зв`язку (система - «Електронний суд) в суд надійшла позовна заява ТзОВ «Юніт Капітал», за підписом директора Хлопкової М.С., до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 31665,92 грн., судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування позову зазначають, що 16 грудня 2021 року між [PERSON] та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено Кредитний договір №726840726 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора. За умовами Кредитного договору 16.12.2023р. ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] через банк провайдер грошові кошти в розмірі 6000,00 грн. на банківську карту останнього № [NUMBER] , вказану у Заявці на укладення Кредитного договору. На підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018р. та додаткових угод до нього право грошової вимоги від ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до [PERSON] за Кредитним договором №726840726 від 16.12.2023р. перейшло до ТзОВ «Таліон Плюс». Надалі, 10 жовтня 2024 року на підставі договору факторингу №10/1024-01 від 10.10.2024р. право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №726840726 від 16.12.2023р. перейшло до ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а 04 червня 2025 року - до ТзОВ «Юніт Капітал» за договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025р. Оскільки [PERSON] свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав та не повернув наданий йому Кредит в строки, передбачені кредитним договором, то на момент подання позовної заяви загальна сума заборгованості за Кредитним договором №726840726 від 16.12.2023р. становить 31665,92 грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту 5999,40 грн. та заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом 25666,52 грн. З огляду на зазначене, просить стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Юніт Капітал» заборгованість за Кредитним договором №726840726 від 16.12.2023р. в загальній сумі 31665,92 грн., а також судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. 14 жовтня 2025 року було винесено заочне рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області у справі №719/754/25, позовні вимоги ТзОВ «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованостібуло задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь ТзОВ «Юніт Капітал» заборгованість у розмірі 25660,05 грн., а також 7635,30 грн. процесуальних витрат. 22 грудня 2025 року в суд надійшла заява від представника відповідача адвоката Калініна С.К. про перегляд заочного рішення. 29 грудня 2025 року ухвалою Новодністровського міського суду Чернівецької області було скасовано заочне рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 14.10.2025р. по справі №719/754/25 і призначено справу до судового розгляду на 13 січня 2026 року о 14 год. 00 хв. 02 січня 2026 року від представника відповідача Калініна С.К. надійшов відзив, в якому останній зазначив, що сторона відповідача заперечує проти задоволення позовної заяви у повному обсязі та вважає, що позовні вимоги є безпідставними та не обґрунтованими. Так, адвокат Калінін С.К. зазначив, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 726840726 від 16.12.2023р. у зв`язку з чим у позивача відсутнє право на стягнення заборгованості за кредитним договором укладеним між відповідачем та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». З матеріалів справи вбачається, що відповідно до п. 9.1.1.5 Договору кредитної лінії № 726840726 від 16.12.2023 кредитодавець має право в будь-який час, в тому числі після закінчення Дисконтного періоду, без згоди Позичальника відступити права грошової вимоги за Договором будь-якій фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факорингу, шляхом укладення будь-якого не забороненого законом правочину, зокрема договору факторингу. Згідно з п. 14.19. Договору у разі відступлення права вимоги за Договором третій особі, в тому числі внаслідок укладення договору факторингу або у разі залучення колекторської компанії Кредитодавець, Кредитодавець, протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за Договором новому кредитору або залучення колекторської компанії, повідомляє про це Позичальника шляхом надсилання звичайного поштового відправлення із позначкою «Вручити особисто» за місцем проживання чи перебування або за місцем роботи Позичальника та/або шляхом надсилання текстових, голосових повідомлень чи електронних листів на електронну пошту Позичальника, вказану в Заявці та шляхом відображення відповідного повідомлення в Особистому кабінеті. При цьому, повідомлення вважається отриманим Позичальником з часу відправки відповідного листа на поштову та/або електронну адресу Позичальника та відображення в Особистому кабінеті. Сторони погодили, що при повідомленні про відступлення права вимоги чи про залучення колекторської компанії, шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну адресу Позичальника, таке повідомлення підписується Кредитодавцем шляхом накладення на текст електронного листа аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів комп`ютерної техніки) директора Кредитодавця чи уповноваженої ним особи та печатки відповідної юридичної особи. Зазначений порядок повідомлення про відступлення права вимоги чи залучення колекторської компанії може зберігається для кожної особи яка в подальшому набуде прав грошової вимоги до Позичальника за цим договором, або може бути змінено, але у будь-якому разі в рамках діючого законодавства України. Зауважує, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо існування повідомлення про відступлення права грошової вимоги за Договором кредитної лінії № 726840726 від 16.12.2023 року та будь-яке підтвердження про направлення позичальнику такого повідомлення за подальшими Договорами факторингу, на виконання пункту 14.19 Договору. Такоє вказує, що проведений позивачем розрахунок заборгованості не відповідає вимогам закону та долученому позивачем договору, оскільки розмір заборгованості за відсотками нараховано за межами строку дії кредитного договору. [PERSON] визнає, що уклав з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» договір кредитної лінії № 726840726 від 16.12.2023 та отримав кредит в розмірі 6 000,00 грн. Проте, відвідач не може погодиться з позовними вимогами про стягнення заборгованості за договором № 726840726 від 16.12.2023 в розмірі 31 665,92 грн., з них: 5 999,40 грн. - сума заборгованості за кредитом; 25 666,52 грн. - сума заборгованості за процентами, оскільки вважає, що відсотки не могли нараховуватись за межами строку дії договору, а лише на підставі ст.. 625 ЦК України. Окрім того, вказує, що сторони погодили надання кредиту строком на 24 днів, що відповідає пункту 3.1. договору та заявці на отримання грошових коштів в кредит від 16.12.2023р. Водночас умови договору також передбачають, що протягом Дисконтного періоду кредитування Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня Дисконтного періоду кредитування. У разі продовження Позичальником Дисконтного періоду кредитування, Позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення Дисконтного періоду кредитування вирахуваної відповідно до правил цього Договору (пункт 7.4.1 договору). При цьому можливість пролонгації (продовження) договору обмежена граничним строком кредитування в 5 років (пункт 11.1 договору). Саме у такий спосіб сторони погодили 24-денний строк протягом якого у позичальника існувала можливість правомірно не сплачувати кредитодавцю кредит. Як вбачається з розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» щодо позичальника [PERSON] за договором № 726840726 від 16.12.2023, останнім було сплачено всього 879,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором. Однак, з огляду на те, що представником позивача не надано доказів, що в особистому кабінеті відповідача чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду, сторона відповідача вважає, що пролонгація строку кредиту на підставі п. 3.2 Кредитного договору не відбулась. Також просив зменшити нараховані відсотки через їх надмірний розмір. На підставі вищевикладеного, просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі та стягнути з ТзОВ «Юніт Капітал» на користь [PERSON] судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. 06 січня 2026 року від представника позивача Хлопкової М.С. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій остання зазначила, що договори факторингу, за якими до позивача перейшло право вимоги є правомірними, з огляду на презумпцію правомірності правочинів, а зобов`язання за таким договором переходить на підставі самого правочину, а не документів, що засвідчують права, яка передаються. Щодо вимог про стягнення із боржника відсотків за користування кредитними коштами, то зазначила, що відповідачем у відзиві на позовну заяву не оспорюється факт укладання кредитного договору № 726840726 від 16.12.2023р. Уклавши Договір, Позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Договору та Правил, які є невід`ємною частиною до нього. Відповідач отримав екземпляр Договору на власну електронну пошту, а також має вільний доступ до умов Договору на Сайті Первісного кредитора. Інформація надана ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з дотриманням всіх вимог законодавства, виклавши її в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Згідно п.12.4 Кредитного договору Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку надання Кредиту, визначеного в п. 1.2. цього Договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Вказує, що за умовами кредитного договору та обставинами справи існувало два періоди нарахування процентів: 1. За користування кредитними коштами згідно з ст. 1048 ЦК України визначеному договором. 2. За користуванням кредитними коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України і, за весь час прострочення. Наголосила на тому, що позивач у свої позовній заяві користувався безпосередньо статтею 625 ЦК України. Щодо правової вимоги, витрати на яку просив стягнути із позивача представник Калінін С.К. то представник позивача вказувала на їх не співмірність, з огляду на малозначність справи та складність написання відзиву, та безпідставність і необгрунтованість. Відтак, просить позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. Представник позивача Хлопкова М.В. в судове засідання не з`явилась, 27.01.2026р. подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник Калінін С.К. в судове засідання також не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання через підсистему «Електронний суд», у відзиві на позовну просив здійснювати розгляд справи без участі сторони відповідача. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги положення ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності сторін по справі. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що 16 грудня 2023 року між [PERSON] та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено Договір кредитної лінії №726840726 (надалі - Кредитний договір), який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) AWZD (а.с. 14-23, том 1), а також [PERSON] отримав паспорт споживчого кредиту до Договору №726840726 від 16.12.2023р. (а.с. 12-13, том 1). Вказане також підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога», сформованій 14 жовтня 2024 року (а.с. 36, том 1), та відповідає порядку дій ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно укладення кредитних договорів (а.с. 37-46, том 1). Згідно з п. 14.1., 14.2. розділу 14 Кредитного договору невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua. Сторни дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Під час виконання цього Договору, для цілей ініціювання отримання нових Траншів чи Пролонгацій, сторони використовують Логін та Пароль від Особистого кабінету, в якості простого електронного підпису Позичальника в розумінні Закону України «Про електронні довірчі послуги». Відповідно до п. 2.1. розділу 2 Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит на суму 13400,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі Правила). Пунктом 2.3. розділу 2 Кредитного договору передбачено, що Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 6000,00 грн. 16.12.2023р. (що є датою надання Кредиту). Згідно з п. 7.1. - 7.3. розділу 7 Кредитного договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування - 09.01.2024р., а саме протягом 24 днів від дати отримання першого Траншу Позичальником. У разі Пролонгації чи Поновлення Дисконтного періоду Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту зміщується на відповідну дату закінчення Дисконтного періоду, визначену за правилами цього Договору. В обов`язковому порядку сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п.11.1 Договору; ініціювання Кредитодавцем дострокового розірвання/припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. Договору. Кінцева дата повернення (виплати) Кредиту - 15.01.2029. Відповідно до п. 5.1. розділу 5 Кредитного договору Кожен окремий Транш за цим Договором надається Позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку Кредитодавця, на рахунок Позичальника, використовуючи реквізити Платіжної картки [NUMBER], що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового Траншу за Договором. Як вбачається із платіжного доручення №7fffadca-152b-407d-a22f-f4198eba57c8 від 16.12.2023р., письмових пояснень та довідки №726840726/23052025/э від 23.05.2025р., за підписом директора ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» С.Сінченка, відповідачу [PERSON] здійснено переказ грошових коштів у розмірі 6000,00 грн. із призначенням платежу «Переказ коштів згідно договору №726840726 від 16.12.2023, [PERSON] , код [NUMBER] , для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer (а.с.47-49, том 1). Зарахування коштів на банківський рахунок [PERSON] підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-250910/50348-БТ від 15.09.2025р., за підписом супервайзера з обробки звернень клієнтів й держорганів ГО М.В.Теличко , згідно з якою на ім`я [PERSON] , фінансовий номер телефону [NUMBER] , в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 16 грудня 2023 року здійснено зарахування коштів у сумі 6000,00 грн. (а.с. 129-130, том 1). При цьому, номер карти у платіжному дорученні та довідці АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.47-49, 129, том 1), відповідає номеру карти, вказаному [PERSON] при укладенні кредитного договору №726840726 від 16.12.2023р. Відповідно до п. 8.1., 8.2. розділу 8 Кредитного договору за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом та Комісію за надання кредиту у розмірі та порядку, що встановлені цим Договором. Інших витрат Позичальника Договором не передбачено. Процентні ставки з Договором є фіксованими і не підлягають зміні Кредитодавцемв односторонньому порядку в сторону погіршення для Позичальника. Загальні витрати за Договором та загальна вартість Кредиту за Договором залежить від обраної моделі поведінки Позичальника і прораховується в порядку описаному нижче. Так, нарахування процентів за користування Кредитом, на підставі п. 8.3. розділу 8 Кредитного договору, здійснюється в розмірі 222,65 відсотків річних, що становить 0,63 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним (далі - «Дисконтна процентна ставка»); у разі якщо Позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 09.01.2024р. проценти нараховуються за ставкою 889,69 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,44 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі - «Індивідуальна процентна ставка»); після закінчення Дисконтного періоду користування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відссотків річних, що на день укладення Договору становить 2,98 відсотків від суми залишку кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний ден користування ним. Відповідно до п. 7.7. розділу 7 Кредитного договору у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі сплачена Позичальником сума погашає вимоги у такій черговості: у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума Кредиту та прострочені проценти за користування Кредитом; у другу чергу сплачуються сума Кредиту та нараховані проценти за користування Кредитом; у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до Договору. Згідно з підпунктами 9.1.1.1., 9.1.1.5. пункту 9.1. розділу 9 Кредитного договору Кредитодавець має право, зокрема, вимагати від Позичальника повернення суми Кредиту, процентів за користування Кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим Договором. В будь-який час, в тому числі після закінчення Дисконтного періоду, без згоди Позичальника відступити права грошової вимоги за Договором будь-якій фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти та банківські метали у кредит, та/або послуги з факторингу, шляхом укладення будь-якого не забороненого законом правочину, зокрема договору факторингу. У свою чергу згідно з підпунктом 9.2.2.1., 92.2.2., п. 9.2. розділу 9 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів та комісій на поточний рахунок Кредитодавця, що вказаний в реквізитах Договору, у строки передбачені Договором. У випадку неповної та/або невчасної сплати Кредиту та процентів за користування ним, сплатити також неустойку та інші нарахування (за наявності), передбачені умовами цього Договору. У п. 12.1. розділу 12 Кредитного договору встановлено, що сторони несуть відповідальність за порушення умов цього Договору згідно з чинним законодавством України. Як вбачається із розрахунку заборгованості по кредитному договору №726840726 від 16.12.2023р., складеному ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за період з 16 грудня 2023 року по 11 березня 2024 року (а.с. 93, том 1), [PERSON] графіку платежів не дотримався; частково вніс оплату на погашення прострочених процентів за користування Кредитом 09 січня 2024 року на загальну суму 879,00 грн. Відтак, станом на 12 березня 2024 року в [PERSON] перед ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога», з врахуванням сплачених 879,00 грн. на погашення прострочених процентів, наявна заборгованість за тілом кредиту 5999,40 грн. та за відсотками 10291,44 грн. 28 листопада 2018 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 (а.с.56-59, том 1), до якого в подальшому було укладено додаткові угоди, зокрема, №19 від 28.11.2019р., №26 від 31.12.2020р., №27 від 31.12.2021р., № 31 від 31.12.2022р. та № 32 від 31.12.2023р. (а.с. 61-68, том 1). За умовами п. 2.1., 4.1. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018р. зі змінами та доповненнями Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному Додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. Строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018р. неодноразово продовжувався, зокрема, згідно п. 8.2. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018р. зі змінами згідно додаткової угоди №32 від 31.12.2023р. до 31 грудня 2024 року. Відповідно до Реєстру прав вимоги №275 від 12.03.2024р. ТзОВ «Таліон плюс» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 16290,84 грн., з яких сума основного боргу за кредитом 5999,40 грн., сума заборгованості за відсотками 10291,44 грн. (а.с.69, том 1). Згідно з п. 5.3.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018р. зі змінами та доповненнями Фактор має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. Так, 10 жовтня 2024 року між ТзОВ «Таліон плюс» та ТзОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу №10/1024-01 (а.с. 71-74, том 1). За умовами п. 2.1., 4.1. договору факторингу №10/1024-01 від 10.10.2024р. Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. Строк дії договору факторингу №10/1024-01 від 10.10.2024р., згідно п. 8.2. до 31 грудня 2024 року. Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 10.10.2024р. ТзОВ «ФК «Онлайн фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму заборгованості 31665,92 грн., з яких сума основного боргу за кредитом 5999,40 грн., сума заборгованості за відсотками 25666,52 грн. (а.с. 76, том 1). Згідно з п. 5.3.3. договору факторингу №10/1024-01 від 10.10.2024р. Фактор має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. 04 червня 2025 року між ТзОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТзОВ «Юніт Капітал», основним видом економічної діяльності якого відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.06.2025р. є, зокрема, 64.19 інші види грошового посередництва (основний), 64.99 надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н.в.і.у., укладено договір факторингу №04/06/25-Ю (а.с. 79-82, том 1), за умовами п. 1.1, 1.2. якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком №1 є невід`ємною частиною Договору. Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. В цей же день між ТзОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТзОВ «Юніт Капітал» підписано акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025р. та Реєстр Боржників до Договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025р., згідно з яким ТзОВ «Юніт Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №726840726 від 16.12.2023р. на загальну суму заборгованості 31665,92 грн., з яких сума основного боргу за кредитом 5999,40 грн., сума заборгованості за відсотками 25666,52 грн. (а.с.83-85, том 1). Враховуючи відсутність будь-яких погашень по Кредиту зі сторони Позичальника після відступлення права вимоги, згідно з випискою з особового рахунку за Кредитним договором №726840726 від 16.12.2023р. заборгованість [PERSON] перед ТзОВ «Юніт Капітал» станом на 25 червня 2025 року становить 31665,92 грн., з яких сума основного боргу за кредитом 5999,40 грн., сума заборгованості за відсотками 25666,52 грн. (а.с. 94, том 1). Відповідач [PERSON] визнав факт укладення кредитного договору, однак надав заперечення щодо відступлення прав вимоги за кредитним договором №726840726 від 16.12.2023р. та здійснених ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» розрахунків заборгованості. Надаючи оцінку доводам представника відповідача щодо неналежності позивача, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З урахуванням викладеного, суд повинен реалізовувати своє основне завдання, а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів та заяв на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод. Формальний підхід суду до здійснення своїх повноважень на будь-якій стадії судового процесу може призвести до порушення права особи на справедливий судовий розгляд. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Належними сторонами в цивільному процесі є суб`єкти переданих на розгляд суду спірних матеріально-правових відносин. Обґрунтування належності у осіб процесуальної правосуб`єктності позивача і відповідача покладається на позивача та осіб, які порушують процес на захист прав та інтересів позивача. Разом із тим, суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення. При цьому слід ураховувати, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Отже, під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Тобто, якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги (особа, права якої не порушені та не оспорені), суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 10 листопада 2021 року у справі № 346/5428/17 (провадження № 61-8102св21), від 25 жовтня 2022 року у справі № 607/14378/21. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України). За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Отже, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору вчинення відповідного правочину у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2)зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. За змістом частини першої статті 4 Закону України від 12 липня 2001 року №2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», який був чинним но момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 2664-III), факторинг вважається фінансовою послугою. У пункті 5 частини першої статті 1 Закону № 2664-III зазначено, що фінансова послуга це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Вимоги до договору про надання фінансових послуг передбачені в статті 6 Закону № 2664-III. Так, за змістом частини першої статті 6 Закону № 2664-III, договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання для фізичної особи, найменування та місцезнаходження для юридичної особи; 5)найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. Крім того, відповідно до пункту 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 106) зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г)за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляд різниці між номінальної вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону № 2664-III. Крім того, у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 48) Велика Палата Верховного Суду додатково навела ознаки договору факторингу: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом про фінансові послуги умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги. Як вже зазначалося, відповідно до абзацу першого частини першої статті 1077 ЦК України договір факторингу передбачає, зокрема, те, що фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові свою грошову вимогу до третьої особи (боржника). Звідси за договором факторингу фактор має надавати фінансову послугу, яка полягає в наданні коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (пункт 6 частини першої статті 4 Закону № 2664-III), тобто грошові кошти мають передаватися клієнту в розпорядження, і клієнт має сплатити фактору за відповідну послугу з фінансування (надання позики або кредиту). При цьому така плата за надану фактором послугу може бути, як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 61), встановлена у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається, у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеною в договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатися як плата за надану фактором фінансову послугу. Водночас грошова вимога, що передається клієнтом фактору, може відступатися клієнтом фактору у зв`язку з її продажем (частина перша статті 1084 ЦК України) або з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, оскільки за змістом частини другої статті 1084 ЦК України фактор має право в разі невиконання клієнтом зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленої грошової вимоги до боржника. Отже, договір факторингу є змішаним договором, який обов`язково поєднує у собі елементи договору позики або кредитного договору та елементи договору купівлі-продажу грошової вимоги або договору застави грошової вимоги. Верховний суд у постанові від 24 квітня 2018 року у справі № 914/868/17 дійшов висновку, що передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. При цьому, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20). Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах. Згідно з матеріалами справи право вимоги до [PERSON] перейшло від первісного кредитора ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТзОВ «Таліон плюс» на підставі договір факторингу №28/1118-01, до якого в подальшому було укладено додаткові угоди, зокрема, №19 від 28.11.2019р., №26 від 31.12.2020р., №27 від 31.12.2021р., № 31 від 31.12.2022р. та № 32 від 31.12.2023р. Надалі, 10 жовтня 2024 року право вимоги до [PERSON] перейшло від ТзОВ «Таліон плюс» до ТзОВ «ФК «Онлайн фінанс» на підставі договір факторингу №10/1024-01. 04 червня 2025 року право вимоги до [PERSON] перейшло від ТзОВ «ФК «Онлайн фінанс» до ТзОВ «Юніт Капітал», на підставі договір факторингу №04/06/25-Ю. В цей же день між ТзОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТзОВ «Юніт Капітал» підписано акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025р. та Реєстр Боржників до Договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025р., згідно з яким ТзОВ «Юніт Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №726840726 від 16.12.2023р. на загальну суму заборгованості 31665,92 грн., з яких сума основного боргу за кредитом 5999,40 грн., сума заборгованості за відсотками 25666,52 грн. Відповідно до змісту договору факторингу сторони передбачили умову, яка полягає у тому, що передача права вимоги здійснюється на підставі акту приймання-передачі відповідного реєстру боржників, які є невід`ємним додатком до договору факторингу, у якому зазначено перелік кредитних договорів та боржників за ними, в межах чинного договору факторингу. Окрім цього, невід`ємними додатками договору є додаткові угоди, якими продовжувався строк дії договору факторингу. Як вбачається з матеріалів справи відступлення права вимоги не відбувалось лише на підставі договорів факторингу, тобто в момент укладення відповідних договорів, а в тому числі на підставі погодження усіх істотних умов договору факторингу у відповідних реєстрах прав вимоги, тобто мав місце фактичний склад (певна сукупність дій). Так, суд звертає увагу на те, що положення статті 1078 ЦК України, які наголошують на тому, що предметом договору факторингу може виступати право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. З урахуванням наведеного та встановлених обставин справи, суд вважає доведеним факт набуття позивачем права грошової вимоги за зобов`язаннями [PERSON] за кредитним договором №726840726 від 16.12.2023р. Також суд звертає увагу на те, що договором факторингу визначено умову, яка полягає в тому, що клієнт передає фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Так, в матеріалах справи міститься витяги з реєстрів прав вимоги, в яких зазначена необхідна інформація щодо права вимоги, яке відступається, а також у яких сторонами погоджена ціна відступлення прав вимоги, що узгоджується із пунктом 1.2 договору факторингу. Враховуючи викладене, помилковими є доводи представника відповідача про недоведеність позивачем факту відступлення права грошової вимоги за кредитним договором від первісного кредитора до позивача. Щодо позовної вимоги щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором №726840726 від 16.12.2023р. в розмірі 25666,52 грн., суд дійшов наступних висновків. У своєму відзиві від 02.01.2026р. представник відповідача Калінін С.К. зазначив, що відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 31 665,92 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5 999,40 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 25 666,52 грн. За таких встановлених у справі обставин, вважає, що визначений ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» у вказаному вище договорі розмір процентів, який застосований при розрахунку заборгованості (2,44 % за кожен день, тобто 889,69 % річних та 2,98 % за кожен день, тобто 1 087,70 % річних) є непропорційно високим та призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника (споживача), відтак пункти 8.3.2., 8.4 кредитного договору є несправедливими і суперечать принципам розумності та добросовісності, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання/неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором. Фактично позивач порушує питання про стягнення з позичальника простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі, що більш ніж в 4,2 рази перевищує розмір простроченої заборгованості за кредитом (25 666,52 грн. / 6000 грн.). У відповіді на відзив представник позивача Хлопкова М.С. зауважила, щоза умовами кредитного договору та обставинами справи існувало два періоди нарахування процентів: 1. За користування кредитними коштами згідно з ст. 1048 ЦК України визначеному договором. 2. За користуванням кредитними коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України і, за весь час прострочення. Позивач у свої позовній заяві користувався безпосередньо статтею 625 ЦК України. Згідно п. 12.4 Кредитного договору Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку надання Кредиту, визначеного в п.1.2. цього Договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що,

Outcome: approved