Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 05.07.2021 року у розмірі 38244,88 грн, судовий зір 3028,00 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9200,00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 05.07.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] укладено угоду № 2535500909. Відповідно до угоди ТОВ «ФК «ІДФР» надає позичальнику грошові кошти на наступних умовах: встановлена сума кредитного ліміту 33 108,00 грн.; тип кредиту - кредит; строк користування 24 місяці; цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. В подальшому АГ «Таскомбанк» набуло статусу кредитора за кредитним договором у зв`язку з укладенням Договору, що був укладений між АТ «Таскомбанк» та ГОВ «ФК «ЦФР». Згідно з умовами вищезазначеного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користуванням кредитом та здійснювати повернення кредиту. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором кредитодавець виконав своєчасно в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Наведене підтверджується випискою но рахунку за кредитною карткою відповідача. В той же час відповідач свої зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконує. Станом на 02.12.2024 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 38244,88 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості. 02.12.2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАІІС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором, укладеним між ТОВ «ФК «ЦФР» відповідачем. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява про підтримання позовних вимог, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, крім того зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку статей 128, 130 ЦПК України, рекомендоване повідомлення повернулось до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що судом розцінюється як належне повідомлення. Така позиція суду відповідає судовій практиці з розгляду аналогічних спорів: Постанови Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17). Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду останній не подавав. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини, а також відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 05.07.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] укладено угоду № 2535500909. Відповідно до угоди ТОВ «ФК «ЦФР» надає позичальнику грошові кошти на наступних умовах: встановлена сума кредитного ліміту 33 108,00 грн.; тип кредиту - кредит; строк користування 24 місяці; цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. В подальшому АГ «Таскомбанк» набуло статусу кредитора за кредитним договором у зв`язку з укладенням Договору, що був укладений між АТ «Таскомбанк» та ГОВ «ФК «ЦФР». Згідно з умовами вищезазначеного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користуванням кредитом та здійснювати повернення кредиту. ТОВ «ФК «ЦФР» взяті на себе зобов`язання виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Наведене підтверджується випискою но рахунку за кредитною карткою відповідача. В той же час відповідач свої зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконує, у зв`язку із чим станом на 02.12.2024 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитом становить 38244,88 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості. 02.12.2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАІІС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 2535500909 від 05.07.2021 року, укладеним між ТОВ «ФК «ЦФР» відповідачем. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 02.12.2024р. заборгованість відповідача становив 38244,88 грн, яка складається з: 23173,97 грн тіло кредиту, 2,83 грн заборгованість за відсотками, 15068,00 грн заборгованість за щомісячними відсотками. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із ч. 4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 628ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно із ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, виз-начені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) пози-чальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1077ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факто-рингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин шляхом укладання договору кредиту між ТОВ «ФК ЦФР» та відповідачем. ТОВ «ФК ЦФР» , правонаступником якого у зобов`язанні є ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», належним чином виконало свої обов`язки по наданню кредиту, однак, відповідач, отримавши кредитні кошти, належним чином не виконав своїх обов`язки за договором, та доказів на спростування позовних вимог суду надано не було. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення, позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 38244,88 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. З розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справ в суді, представник позивача також зазначив суму витрат на професійну правничу допомогу, яку він просить стягнути з відповідача на користь позивача, у розмірі 9200,00 грн. В матеріалах справи наявний Договір № 03-07/24 від 03.07.2024 року про надання юридичних послуг, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» адвокатом Литвиненко О.І. Відповідно до Акту № 4 від 02.06.2025 року прийому передач послуг за Договором № 03-07/24 від 03.07.2024 року, вартість послуг склала 9200,00 грн. Окрім того, в матеріалах справи наявна Платіжна інструкція переказу коштів № 2738 від 10.06.2025 року, з якої вбачається що ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» було сплачено юридичні послуги за Договором про надання правової допомоги від 03.07.2024 року згідно Акту № 4 від 02.06.2025 року в розмірі 9200,00 грн. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved