Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

у грудні 2025 року до Машівського районного суду Полтавської області з Полтавського районного суду Полтавської області для розгляду за підсудністю надійшла зазначена позовна заява мотивована тим, що 05.07.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №937303783, у формі електронного документа з використанням електронного підпису, зокрема і відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, за умовами якого останній отримав на банківську картку грошові кошти у сумі 6050,00 грн. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, на виконання якого підписали Реєстр прав вимоги №247 від 05.09.2023, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги. У подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди, зокрема і щодо продовження терміну дії цього договору. 27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №27/0524-01, на виконання якого сторони підписали Реєстр прав вимоги №1 від 27.05.2024, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги. У подальшому, 29.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 30 009,21 грн. У зв`язку з наведеним позивач ТОВ «ФК «ЕЙС»» просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 937303783 від 05.07.2023 в сумі 30 009,21 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. (а.с.1-16 т.1). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 14.08.2025 позов передано за підсудністю до Полтавського районного суду Полтавської області, для розгляду (а.с.197 т.1). Ухвалою від 10.11.2025 року Полтавський районний суд Полтавської області матеріали даної позовної заяви передано за підсудністю до Машівського районного суду Полтавської області, для розгляду (а.с.208,209 т.1). 03.12.2025 року Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, за клопотанням позивача витребував необхідні докази з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 217,218 т.1). Ухвалою від 02.01.2026 року суд поновив строк для подання відзиву на позов, прийняв його до розгляду та приєднав до матеріалів справи (а.с.247 т.1). 02.01.2026 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Жигилій І.Ф. надійшов відзив на позов, у якому вона просить позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №937303783 від 05.07.2023 року у загальному розмірі 8554,70 грн, з яких: 6050,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 2504,70 грн - заборгованість за відсотками, які нараховані в межах строку кредитування та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. В іншій частині позовних вимог просить відмовити. Звернула увагу на те, що п.3.1 кредитного договору сторони узгодили «Дисконтний період» користування кредитом, який становить 30 днів (до 04.08.2023 року) від дати отримання кредиту, в межах якого відповідно до п.8.3.1 відсоткова ставка становить 1,38 % на день (503,70 % річних). Також зазначено, що згідно з п.8.4 кредитного договору з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 % річних, що становить 2,98 % на день від суми кредиту за кожен день користування ним. У п.3.2 кредитного договору сторони погодили можливість продовження дисконтного періоду позичальником, натомість в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази для підтвердження факту продовження дисконтного періоду за цим кредитним договором, а саме: здійснення відповідачем протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та активування позичальником продовження строку дисконтного періоду в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця. Представник відповідача вважає що настання вказаних обставин, за якими договором пов`язана пролонгація строку кредитування, позивачем при звернені до суду не доведено, а тому вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача процентів, нарахованих поза межами строку дисконтного періоду, тобто після закінчення строку дії кредитного договору з 05.08.2023 року, як таких, що нараховані поза межами строку кредитування. Крім цього, у позовних вимогах до відповідача про стягнення відсотків за ст.625 ЦК України позивачем не заявлено, а зміст позовних вимог в частині стягнення відсотків у сумі 23 959,21 грн та умови кредитного договору свідчать про правовий характер цих відсотків, як відсотки за користування кредитом, а не за порушення строку виконання грошового зобов`язання в даному випадку. Зазначила, що зважаючи на те, що термін дії кредитного договору закінчився 04.08.2023 року (п.7.3 кредитного договору), а тому наступного дня після його закінчення, нарахування процентів на підставі договору є безпідставними. Щодо витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн відповідач не погоджується та вважає, що такий заявлений розмір не підтверджується складністю справи даної категорії, оскільки при складанні позову беручи до уваги, що предмет спору та наявні обставини не потребують значного обсягу часу для вивчення чинного законодавства у спірних відносинах, а тому вказаний розмір вважає завеликим та пропорційно не спів мірним для витраченого часу щодо підготовки та оформлення позову та судового розгляду в цілому, враховуючи при цьому, що розгляд здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, а тому визнається відповідачем у розмірі - 2000,00 грн. (а.с.239-244 т.1). 08.01.2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він просить врахувати цю відповідь на відзив при розгляді справи, стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 30 009,21 грн, яка складається з: 6050,00 грн - заборгованості по кредиту, 23 959,21 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам та користування кредитом, судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн покласти на відповідача посилаючись на таке. У відповіді на відзив зазначено, що кредитним договором №937303783 від 05.07.2023 року передбачено розмір прострочених відсотків та конкретну процентну ставку, яка буде застосовуватись у період прострочення, всі нарахування відсотків здійснені в межах погоджених умов кредитного договору. Зауважив про те, що саме відповідач ініціював укладення цього кредитного договору, оформивши заяву на сайті первісного кредитора та уклавши цей договір позичальник підтвердив, що він ознайомлений повністю, розуміє і погоджується і зобов`язується дотримуватись умов договору та Правил. Щодо твердження представника відповідача про те, що позивач неправомірно стягнув відсотки після закінчення кредитного договору, то за умовами кредитного договору та обставинами справи існувало два періоди нарахування процентів: за користування кредитними коштами згідно з ст.1048 ЦК України визначеному договором та за користування кредитними коштами відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України і за весь час прострочення. Представник позивача наголосив на тому, що позивач у позові користувався безпосередньо ст.625 ЦК України та зазначив, що згідно п.12.4 договору сторони погодили, що за користування грошовими коштами після закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання позичальник зобов`язаний сплачувати на користь кредитодавця проценти за користування чужими грошовими коштами за ставкою 1087,70 % річних. Також зазначено, що сторони погодились, що проценти нараховані після закінчення строку дії договору є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України. Посилаючись на практику Верховного Суду та норми цивільного законодавства, зважаючи на порушення відповідачем норм матеріального права, що регулюють договірні зобов`язання та умов договору в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами позивач вважає, що наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором як в межах строку дії (відповідно до ст.1048 ЦК України), так і після спливу строку кредитування (відповідно до ст.625 ЦК України). Щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу представник позивача зазначив, що п.3.4 договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025 передбачено, що після належного виконання доручення адвокатське бюро надає клієнту акт прийому-передачі наданих послуг. Представник позивача звернув увагу на те, що позивачем долучено акт прийому-передачі виконаних робіт, що вважає належним виконанням наданих адвокатом послуг (а.с.1-4 т.2). У судове засідання сторони вдруге та повторно не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно, зокрема, позивач шляхом направлення електронного листа до його електронного кабінету та його представника (а.с.222-225,250-252,254 т.1), відповідач рекомендованим листом з повідомленням за зареєстрованим місцем проживання, яке не було вручено та повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.228,229 т.1), також викликався шляхом направлення судової повістки в електронному вигляді на його електронну адресу, яка була доставлена 02.01.2026 (а.с.248 т.1), та шляхом направлення судової повістки про виклик до суду в електронному вигляді до електронного кабінету представника відповідача - адвоката Жигилій І.Ф., яка була доставлена 04.01.2026 (а.с.253 т.1). У позовній заяві позивач просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, у випадку неявки у судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с. 14 т.1). Представник відповідача [PERSON] - адвокат Жигилій І.Ф. 03.02.2026 року подала клопотання про розгляд спарви без її участі та участі відповідача, просила врахувати заперечення сторони відповідача, викладені у відзиві на позов (а.с.8 т.2). Суд, враховуючи клопотання сторін, відповідно до вимог ст.223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності її учасників, та, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 05.07.2023 між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» шляхом заповнення Заявки на отримання коштів та як убачається з дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, укладено договір кредитної лінії №937303783, за умовами якого відповідачу надано на умовах строковості, зворотності та платності кредит у вигляді кредитної ліміту на суму 12 700,00 грн (п.2.1 договору) (а.с.62). Кредитодавець 05.07.2023 року надає позичальнику перший Транш за договором в сумі 6050,00 грн. Другий та решта Траншів за договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених цим договором (пп.2.3,2.4 договору) (а.с.62 т.1). Відповідно до п.3.1 договору передбачено, що позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримувати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. Строк Дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого Траншу. Сторони погодили, що встановлений в п.3.1 договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів (п.3.2 договору) (а.с.63 т.1). Для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором позичальнику необхідно сплатити всі нараховані перші 30 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 2504,70 грн (п.3.3 договору). Кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки [NUMBER], що відбувається не пізніше ніж протягом 3 банківських днів з моменту кладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором (п.5.1 договору) (а.с.65 т.1). Відповідно до п.7.1 договору рекомендована дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 04.08.2023 року, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником. В обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з обставин: закінчення строку дії договору; дострокового припинення дії договору (пп.7.1,7.2 договору) (а.с.66 т.1). За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитом. Інших витрат за належне користування кредитом, договором не передбачено (п.8.1 договору) (а.с.68 т.1). Протягом Дисконтного періоду кредитування зобов`язання позичальника по сплаті процентів за фактичні дні користування кредитом визначаються таким чином: за період від дати видачі кредиту до 04.08.2023 року проценти нараховуються за процентною ставкою 503,70 % річних, що на день укладення договору становить 1,38 % від суми кредиту за кожен день користування ним; у разі якщо позичальник вчинить описані в п.32 договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або кілька разів, за період з наступного дня після 04.08.2023 року проценти нараховуються за ставкою 503,46 % річних, що на день укладення договору становить 1,38 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним (пп.8.3.1,8.3.2 договору) (а.с.68 т.1). Відповідно до п.8.4 договору зазначено, що після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 % річних, що на день укладення договору становить 2,98 % в день від суми залишку кредиту, за кожен день користування ним (а.с.68 т.1). Для суми кредиту за першим траншем, за перші 30 днів Дисконтного періоду орієнтовна загальна вартість кредиту складає 8554,70 грн та буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 2 504,70 грн та суму кредиту у розмірі 6050,00 грн. Орієнтовна реальна процентна ставка складає 6668,12 % річних, при цьому загальна вартість першого траншу за кредитом у процентному виразі за строк Дисконтного періоду складає 141,40 % від суми першого траншу (п.8.8 договору) (а.с.69 т.1). Відповідно до пп.12.4,12.5 договору сторони погодили, що за користування грошовими коштами після закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання позичальник зобов`язаний сплачувати на користь кредитодавця проценти за користування чужими грошовими коштами за ставкою 1087,70 % річних. Також зазначено, що сторони погодились, що проценти нараховані після закінчення строку дії договору є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України. У період дії в Україні зокрема і воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після дня його припинення або скасування відповідальність передбачена пунктами 12.3 та 12.4 цього договору застосовується з обмеженнями, передбаченими чинним законодавством (а.с.72,73 т.1). Як убачається з довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, сума кредиту складає 6050,00 грн, строком на 30 днів, процентною ставкою 2,10 % в день, заявка на кредит подана 05.07.2023 року, цієї ж дати відправлено договір позичальнику, акцепт оферти позичальником (підписання договору одноразовим ідентифікатором «MNV24QU9», 05.07.2023 на номер телефону [NUMBER] , який цієї ж дати був введений позичальником (а.с.23 т.1). На а.с.39-45 є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. Факт перерахування відповідачу кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням від 05.07.2023 та довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 23.05.2025 року про проведення платіжної операції та зарахування коштів в сумі 6050,00 грн на платіжну картку № [NUMBER] отримувача [PERSON] (а.с.18,171 т.1). За інформацією, наданою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 23.12.2025 відомо, що на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] (повний номер [NUMBER]), а також інші платіжні картки. Також повідомлено, що з 05.07.2023 року по 10.07.2023 року на вищевказану платіжну картку було зараховано платіж у сумі 6 050,00 грн. Крім цього повідомлено номер телефону [NUMBER] , який є фінансовим номером телефону за цією платіжною карткою та який знаходиться в анкетних даних [PERSON] . Разом з цим банком надано виписку про рух коштів по вищевказаній картці по клієнту [PERSON] за період 05.07.2023 по 10.07.2023 року, де відображено дата, час, деталі та залишок після операції, зокрема і те що 05.07.2023 року о 21 год. 56 хв. відбулося зарахування коштів у сумі 6050,00 грн (а.с.231,232 т.1). На а.с.56-58 т.1 надано паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору №937303783 від 05.07.2023 року, в якому вказана інформація та контактні дані кредитодавця, умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та додаткова інформація. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість [PERSON] за кредитним договором №937303783 від 05.07.2023 становить 14 143,69 грн (а.с.90,91 т.1). 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило за грошові кошти ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги (а.с.134-144 т.1). В подальшому, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» були укладені додаткові угоди №19,26,27,31,32 щодо продовження строку дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с.145-158 т.1). За Реєстром прав вимоги №247 від 05.09.2023, ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №937303783 у розмірі 14 323,98 грн, в тім числі: 6 050,00 грн -заборгованість по основному боргу, 8 273,98 грн -заборгованість по відсоткам (а.с.131-133 т.1). 31.12.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» підписали акт звірки взаємних розрахунків зі сплати суми фінансування за Реєстром прав вимоги №247 від 05.09.2023 та протокол узгодження факторингової операції та обсягу переданих прав вимог, підтвердивши тим самим, що станом на 31.10.2023 ТОВ «Таліон Плюс» здійснено повну оплату суми фінансування за відступлення прав вимоги (а.с.129,130 т.1). Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість [PERSON] за кредитним договором №937303783 від 05.07.2023 становить 26 403,41грн (а.с. 87-89 т.1). 27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №27/0524-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступає права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату та на умовах, визначених договором (а.с.120-128 т.1). Як убачається з Реєстру прав вимоги №1 від 27.05.2024 до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №937303783 від 05.07.2023 у розмірі 30 009,21 грн (а.с.117-119 т.1). За платіжною інструкцією №6617 від 30.05.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» сплатило ТОВ «Таліон Плюс» за відступлення права вимоги згідно Реєстру права вимоги №1 від 27.05.2024 та договору факторингу №27/0524-01 від 27.05.2024 (а.с.116 т.1). 29.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за грошові кошти відступає ТОВ «ФК «ЕЙС» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-боржників (а.с.106-115 т.1). Як убачається з Реєстру боржників до договору факторингку №29/05/25-Е від 29.05.2025 року до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №937303783 від 05.07.2023 у розмірі 30 009,21 грн (а.с.103-105 т.1). Актом прийому-передачі Реєстру боржників від 29.05.2025 року позивачу переданий Реєстр боржників відповідно до умов договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025, підтверджує факт переходу до позивача прав вимоги заборгованості (а.с.98 т.1). За платіжними інструкціями №243 від 04.06.2025, №245 від 04.06.2025, №246 від 05.06.2025, №247 від 05.06.2025, №248 від 06.06.2025 року ТОВ «ФК «ЕЙС» сплатило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за відступлення прав вимог згідно договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 (а.с.93-97 т.1). На а.с.86 т.1 є виписка з особового рахунку, надана ТОВ «ФК «ЕЙС», за кредитним договором №937303783 від 05.07.2023 за період з 29.05.2025 по 05.06.2025 згідно якої заборгованість [PERSON] станом на 05.06.2025 року складає 30 009,21 грн, в тім числі: 6 050,00 грн - прострочене тіло, 23 959,21 грн - прострочені відсотки. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Судом установлено, що 05.07.2023 між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», укладено договір кредитної лінії № 937303783 у формі електронного документа з електронними підписами сторін. Відповідач ознайомився із запропонованими умовами та погодився з ними шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Отже, відповідач, як позичальник, погодився на укладення договору саме на таких умовах і не відмовився від його укладення, тобто взяв на себе обов`язок сплатити позичальнику саме такий розмір тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами в межах строків кредитування. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р у справі №300/438/18. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Навіть неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань, та не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором №937303783 від 05.07.2023 в установлені договором строки, а позивач набув право вимоги до відповідача згідно трьох договорів факторингу, спочатку від ТОВ ««Манівео швидка фінансова допомога», потім ТОВ «Таліон Плюс», а в подальшому від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Розглядаючи складові заборгованості відповідача за цим кредитним договором, яка заявлена позивачем у розмірі 30 009,21 грн, суд зазначає таке. Так, відповідно до п.п. 2.3, 3.1, 7.3 договору кредитної лінії №937303783 від 05.07.2023, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , було визначено, що позичальнику надається перший транш у сумі 6050,00 грн, з дисконтним періодом кредитування строком на 30 днів від дати отримання першого траншу. Кінцева дата повернення кредиту - 04.08.2023 року (а.с.62,63,66). Тобто, строк кредитування згідно даного кредитного договору закінчився 04 серпня 2023 року включно. Натомість, як убачається з наданих суду розрахунків, заявлена до стягнення заборгованість за процентами була обрахована поза межами визначеного сторонами строку кредитування, що не відповідає наведеним вище нормам цивільного законодавства та висновкам Верховного Суду (а.с. 87-92). Пунктом 3.2 договору кредитної лінії №937303783 від 05.07.2023 було визначено, що сторони погодили, що встановлений в п. 3.1 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів активовано функцію продовження строку дисконтного періоду, а також у п.3.3 договору передбачено, що для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 2 504,70 грн. Тобто, продовження строку кредитування є прерогативою позичальника. Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення позичальником дій, направлених на продовження дисконтного періоду. Так, пунктом 12.4 договору сторони погодили, що за користування грошовими коштами після закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання позичальник зобов`язаний сплачувати на користь кредитодавця проценти за користування чужими грошовими коштами за ставкою 1087,70 % річних. Також зазначено, що сторони погодились, що проценти нараховані після закінчення строку дії договору є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України. Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припинилося 04.08.2023 року, після цієї дати права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд зауважує, що зазначена вимога про сплату відсотків за понадстрокове користування позикою (її частиною) за своєю суттю є відповідальність позичальника за не повернення кредитних коштів у строк передбачений договором, тобто такою що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Разом з тим відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Ураховуючи те, що банком нараховано передбачені договором проценти за користування кредитом вже після закінчення строку дії кредитного договору, які є процентами за прострочення виконання грошового зобов`язання, за яке на підставі п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальник звільняється від відповідальності, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] нарахованих процентів за період з 05.08.2023, а тому суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача потрібно стягнути заборгованість за договором кредитної лінії №№937303783 від 05.07.2023 у розмірі 8554,70 грн, в т.ч. 6050,00 грн - тіло кредиту, 2504,70 грн - проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До позовної заяви ТОВ «ФК «ЕЙС» додано копії: довіреності від 29.05.2025, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4956 від 24.04.2012 видане на ім`я Тараненка А.І., акт прийому-передачі наданих послуг від 05.06.2025 року АБ «Тараненко та Партнери» клієнту ТОВ «ФК «ЕЙС», додаткову угоду №25770731751 до договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025, договір про надання правничої допомоги №29/5/25-01 від 29.05.2025 року укладений між АБ «Тараненко та Партнери» та ТОВ «ФК «ЕЙС», протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги (а.с.78-85 т.1). Згідно з Актом прийому-передачі наданих послуг виконавець АБ «Тараненко та Партнери» надав, а клієнт ТОВ «ФК «Ейс» отримав послуги з надання правничої допомоги в розмірі 7000,00 грн (а.с.80 т.1). Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 690,55 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 1995,45 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial