Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі за текстом - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») через директора Ткаченко М.М. звернулося до суду із зазначеним вище позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав, що 06 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інкасо Фінанс» (далі за текстом ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс») та [PERSON] укладено Договір позики №3148309971-105103 «Проста позика», шляхом підписання відповідачем електронним підписом з використанням наданого кредитодавцем одноразового ідентифікатора U694GDZ8. Відповідно до умов Договору кредит надається в загальному розмірі (Сума кредиту) : 4000 гривень. Строк період користування кредитними коштами складає 20 (днів), починається з 06 серпня 2021 року та закінчується 26 серпня 2021 року (включно). Цільове призначення Кредиту (мета використання): споживчі потреби, у т.ч. придбання позичальником будь-яких товарів, робіт, послуг для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до цього Договору). Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків, не виконував, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 26 674 гривні 90 копійок, що складається із заборгованості за тілом кредиту 3939 гривень, заборгованості за відсотками 22 735 гривень 90 копійок. 18 січня 2022 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір №18-01/22 про відступлення купівлю продаж прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором позики №3148309971-105103 «Проста позика». 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КПАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено Договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за Договором позики №3148309971-105103 «Проста позика». Таким чином до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до укладених договорів факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість, яка на момент подання позову становить 26 674 гривні 90 копійок. З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі, а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422 гривень 40 копійок та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000 гривень. Позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» - в судове засідання представника не направив, в позові просив розгляд справи проводити за відсутності представника, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду повідомлений, в поданій 29 січня 2026 року заяві просив розглянути справу та прийняти рішення, позов не визнав, вказав, що сума заборгованості для нього непідйомна. Ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (арк.спр.94). Ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання (арк.спр.105). 29 грудня 2025 року та 14 січня 2026 року розгляд справи відкладено за клопотанням відповідача. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач покликається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, зважаючи на таке. Суд установив, що 06 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та [PERSON] укладено Договір позики №3148309971-105103 «Проста позика», шляхом підписання відповідачем електронним підписом з використанням наданого кредитодавцем одноразового ідентифікатора U694GDZ8 (арк.спр.7-12). Відповідно до умов Договору Кредит надається в загальному розмірі (Сума кредиту) : 4000 гривень. Строк період користування кредитними коштами складає 20 (днів), починається з 06 серпня 2021 року та закінчується 26 серпня 2021 року (включно). Цільове призначення Кредиту (мета використання): споживчі потреби, у т.ч. придбання позичальником будь-яких товарів, робіт, послуг для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до цього Договору). Розмір фіксованої процентної ставки, встановлений цим Договором, не може бути збільшений без письмової згоди позичальника. Плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів користування кредитом, визначену у п.п. 2.3. цього Договору та починається у дату списання Кредитних коштів з рахунка товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства (п.2.2 2.7 Договору). Кредит надається одноразово шляхом перерахування коштів виключно на рахунок позичальника, зазначений ним при подачі Заяви про надання кредиту та зазначений у розділі 10 (Реквізити сторін) цього Договору (п.3.2 Договору). Закінчення строку дії цього договору не звільняє від відповідальності за невиконання та/чи неналежне виконання умов цього договору (п.6.2 Договору). Сторони домовились, що після закінчення строку дії цього договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані товариством, згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, на усю суму боргу та встановлюються у розмірі 1404% річних та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника (п.9.6 Договору). Згідно з пунктом 3.19 договору, у випадку настання визначених підпунктом 4.1.2. цього договору обставин, строк користування кредитом може бути продовжено на обумовлений сторонами строк, згідно з Тарифами товариства, за умови задоволення (акцептування) товариством відповідного звернення позичальника про врегулювання заборгованості та при відсутності у позичальника непогашеної заборгованості передбаченої підпунктами 3.10.1 та 3.10.3 цього договору, шляхом внесення позичальником плати, згідно з тарифами товариства, шляхом прийняття товариством від позичальника вказаної оплати. За користування, наданими за цим договором, грошовими коштами у строк передбачений підпунктом 2.3. цього договору встановлюється процентна ставка у розмірі 702% річних (або 1,95 % за 1 (один) день користування грошовими коштами) (п.9.13 Договору). Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом міститься у Паспорті кредиту (арк.спр.13-15). Графіком розрахунків за договором доведено до відома [PERSON] інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом (арк.спр.12 (зворот)). ТОВ «Платежі Онлайн» перерахувало відповідачу [PERSON] кредитні кошти у розмірі 4000 гривеньна платіжну картку № [NUMBER] , номер транзакції: 32831-59653-49523, дата та час проведення 07 серпня 2021 року о 08:59:26, про що свідчить інформаційна довідка №159/10 від 07 жовтня 2025 року (арк.спр.16-17). Згідно з наданими ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» розрахунком заборгованості фізичної особи [PERSON] за кредитним договором №3148309971-105103 станом на 18 січня 2022 року (включно) встановлено, що заборговансть становить 3939 гривень, 30 серпня 2021 року відповідач здійснив платіж 29 серпня 2021 року в розмірі 1925 гривень (53 гривні - тіло кредиту, 1560 гривень акційні проценти, 312 гривень базові проценти) (арк.спр.18-22). Згідно з наданим ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» розрахунком заборгованості встановлено, що станом на 10 січня 2023 року заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 3939 гривень, нараховані відсотки згідно кредитного договору 22 735 гривень 90 копійок, загальна сума заборгованості 26 674 гривні 90 копійок (арк.спр.23). З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» вбачається, що станом на 18 листопада 2025 року загальна заборгованість за договором складає 26 674 гривні 90 копійок, з яких: заборгованість за основною сумою боргу становить 3939 гривень, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 22 735 гривень 90 копійок (арк.спр.24). 18 січня 2022 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір №18-01/22 про відступлення купівлю продаж прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників (арк.спр.25-31), про що також складено Акт прийому передачі Реєстру Боржників (арк.спр.38). Відповідно до Платіжних інструкцій №367250003 від 05 квітня 2023 року, №368370001 від 10 травня 2023 року, №370710001 від 11 травня 2023 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» сплатило ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» кошти згідно Договору №18-01/22 про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги від 18 січня 2022 року (арк.спр.32-37). Відповідно до Реєстру Боржників до Договору №18-01/22 про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги від 18 січня 2022 року від ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 3939 гривень (арк.спр.39-40). 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КПАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено Договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників (арк.спр.100-104), про що також був складений Акт прийому передачі Реєстру Боржників за Договором №10-01/2023 про відступлення (купівлі продажу) прав вимоги від 10 січня 2023 року (арк.спр.48-49). Також було складено та підписано Акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 28 лютого 2023 року (арк.спр.45-47). Відповідно до Реєстру Боржників до Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги від 10 березня 2023 року від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 26 674 гривні 90 копійок (арк.спр.50-55). Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, відбулася заміна кредитодавця на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», перейшло право вимоги за Договором позики №3148309971-105103 «Проста позика» від 06 серпня 2021 року, укладеного між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та[PERSON] . Позивач, вказуючи на порушення його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом про стягнення заборгованості. Таким чином, предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за укладеним кредитним договором. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати такі норми права. Стосовно правонаступництва за борговими зобов`язаннями. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Досліджені судом докази підтверджують, що ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за своїм правовим статусом відносяться до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договори відступлення права вимоги на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання. Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та впорядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення частини першої статті 5Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до частин першої та другої статті 6Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд установив, що 06 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та [PERSON] було укладено Договір позики №3148309971-105103 «Проста позика» за умовами якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс»надало відповідачу кредит у розмірі 4000 гривень, а останній зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними. Вказаний кредитний договір укладений в електронній формі, та підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), наявний в матеріалах справи та досліджений судом. Умовами договору чітко визначено обов`язок позичальника сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, розмір відсотків, строки повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов договорів, такі правочини, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договори, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. 07 серпня 2021 року кредитні кошти перераховані відповідачу. Отже, факт отримання відповідачем коштів у ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» суд вважає доведеним. У поданій до суду 29 січня 2025 року письмовій заяві позивач заперечив укладення договору з ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та отримання кредитних коштів, проте жодних доказів на підтвердження таких заперечень не надав, клопотань не заявляв, не спростував правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором та неналежне виконання ним умов договору щодо сплати заборгованості. Таким чином, оскільки на день звернення позивача до суду зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, тому позивач на законних підставах має право вимагати сплати заборгованості. Стосовно розміру заборгованості за кредитним договором. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Первісний кредитор та [PERSON] погодили строк кредитування за кредитним договором 20 днів (до 26 серпня 2021 року). Відповідач в погашення заборгованості перед первісним кредитором здійснив лише один платіж: 29 серпня 2021 року в розмірі 1925 гривень (53 гривні - тіло кредиту, 1560 гривень акційні проценти, 312 гривень базові проценти), після чого його заборгованість становить 3939 гривень та підтверджена розрахунком ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс». Вказана заборгованість нарахована в межах строку кредитування. Новий кредитор просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами в сумі 22 735 гривень 90 копійок, які нараховані після закінчення строку кредитування. Доказів щодо продовження строку кредитування за взаємною згодою сторін матеріали справи не містять. Зважаючи на погоджений строк кредитування за кредитним договором 20 днів за пунктом п.2.3. кредитного договору та відсутності доказів його пролонгації, із відповідача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 3939 гривень. Розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 гривень та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 2422 гривні 40 копійок, а всього - 15 422 гривні 40 копійок. Щодо судового збору. Матеріалами справи встановлено що при звернення до суду з позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок. Оскільки на користь позивача підлягає стягненню 3939 гривень кредитної заборгованості, що становить 14,7% від суми пред`явленого позову (26 674,90 гривень), то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 356 гривень (2422,40х14,7:100), сплачений за подання позовної заяви. Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке. Позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в особі директора Ткаченко М.М. 01 липня 2024 року укладеного Договір №01-07/2024 про надання правової допомоги з Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АСІСТАНС» (арк.спр.65-72). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, пов`язаних з цією справою, позивач надав також Заявку про надання юридичної допомоги №972 від 01 жовтня 2025 року (арк.спр.73), Витяг з Акту №15 про надання юридичної допомоги від 31 жовтня 2025 року (арк.спр.74), відповідно до яких Актвокатське об`єднання «ЛІГАЛ АСІСТАНС» надало клієнтові ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» такі послуги пов`язані з пердставництвом нтересів за позовом клієнта до [PERSON] про стягнення заборгованості: - надання усної консультації з вивченням документів; - складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, на що витрачено 5 години. Вартість послуг 13 000 гривень. Тобто, позивач надав докази понесених витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України відшкодуванню підлягає не будь-яка допомога, а та, що пов`язана зі справою (представництво в суді, підготовка до її розгляду, збір доказів тощо). Відповідно до частини четвертої цієї ж статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Таким чином, вивчивши матеріали справи та подану заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновків про її задоволення. Враховуючи часткове задоволення позову, а також вимоги пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, суд вважає, що сума судових витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги адвоката підлягає до відшкодування відповідачем пропорційно до задоволеної частини вимог. Оскільки на користь позивача підлягає стягненню 3939 гривень кредитної заборгованості, що становить 14,7% від суми пред`явленого позову, то з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у сумі 1911 гривень (13 000х14,7:100).

Outcome: partial