Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Представник ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ КАПІТАЛ» звернувся з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 17110-09/2024 від 14 вересня 2024 року у розмірі 11 095 грн., судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 14 вересня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 17110-09/2024, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу фінансовий кредит в розмірі 3 500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору, однак, відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідача перед позивачем становить 11 095 грн., з яких: 3 500 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3 535 грн. - заборгованість за відсотками, 4 060 заборгованість за неустойкою. 23 грудня 2024 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №23122024, згідно якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 17110-09/2024 від 14 вересня 2024 року. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 10 червня 2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Витребувано з АТ «Універсал Банк» інформацію щодо належності банківської карти та транзакцій, що стосуються предмету позову. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 22 вересня 2025 року підготовче засідання по даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Представник ТОВ «ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений. Відзиву на позов не надав, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ч. ч. 1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач повідомлений про час і місце судового розгляду справи, жодного разу не повідомив про причини неявки в судове засідання, відзиву на позов не надав, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14 вересня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 17110-09/2024, шляхом обміну електронними повідомленнями, у порядку, визначеному ст.12 Законом України «Про електронну комерцію». [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора W3601 підписав кредитний договір, заяву-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту та паспорт споживчого кредиту, що підтверджується довідкою про ідентифікацію, наданою ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП». Згідно з умовами пунктів 1.1-1.4.1 кредитного договору: сума кредиту складає 3 500 грн.; строк кредиту - 120 днів з 14 вересня 2024 року по 11 січня 2025 року; денна процентна ставка 0, 92 % за кожен день користування кредитом. Згідно з пунктом 1.6 договору кредит перераховувався у безготівковій формі на картку відповідача № 45375-41ХХ-ХХХХ-9875. На виконання ухвали суду про витребування доказів, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» було надано інформацію № БТ/Е-6063 від 24 червня 2025 року, згідно змісту якої, банком було ініційовано детальну перевірку, в ході якої встановлено, що на ім`я [PERSON] , було емітовано платіжну карту № [NUMBER] , 14 вересня 2024 року о 10.00 год. на платіжну карту № [NUMBER] було успішно зараховано платіж в сумі 3 500 грн. Верифікація власника банківської картки № [NUMBER] була проведена згідно з регламентом банку. Отже, [PERSON] 14 вересня 2024 року було отримано грошовий переказ від ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» на картку № [NUMBER] , яка відкрита на його ім`я в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», в сумі 3 500 грн. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань в повному обсязі перед кредитором, 23 грудня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 23122024, згідно з умовами якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло в тому числі право грошової вимоги за кредитним договором № 17110-09/2024 від 14 вересня 2024 року щодо відповідача [PERSON] . Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Кредит Капітал» відповідачу надіслало досудову вимогу № 17110-09/2024-001 від 23 грудня 2024 року. Згідно з наданим позивачем витягом з реєстру боржників до факторингу № 23122024 від 23 грудня 2024 року , вбачається, що [PERSON] має перед ТОВ ФК «Кредит Капітал» заборгованість за кредитним договором № 17110-09/2024 від 14 вересня 2024 року в сумі 11 095 грн., з яких: 3 500 грн. сума основного боргу за кредитом; 3 535 грн. - сума заборгованості по відсоткам, 4060 грн. сума заборгованості по пеням/штрафам. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. У відповідності до ст. ст.525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України). Згідно до змісту ст. 536 ЦК України за користування грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти та розмір процентів встановлюється договором. Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1ст.1047 ЦК України). Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Що стосується стягнення неустойки у розмірі 4 060 грн. суд зазначає наступне. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Загальновизнаним є факт, що Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово був продовжений та продовжує діяти на час розгляду справи. Таким чином, оскільки кредитний договір № 17110-09/2024 був укладений сторонами 14 вересня 2024 року , тобто в період дії в Україні воєнного стану, то нарахована позивачем неустойка у розмірі 4 060 грн. не може бути стягнута з [PERSON] , оскільки, відповідач нормою закону звільнений від обов`язку такої сплати. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3 500 грн. та відсотків в сумі 3 535 грн. Одночасно з цим, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (невеликий обсяг досліджуваних доказів), та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 3 000 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у сумі 3000 грн., тим самим частково задовольняє дану вимогу. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» задоволено на 63,39 % , відповідно судовий збір підлягає стягненню у розмірі 63,39 % від сплаченої суми, тобто 1 534 грн. 45 коп. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів. На підставі викладеного,

Outcome: partial