Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

15 жовтня 2025 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Заводський відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про стягнення пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 18 974,73 грн. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі судового наказу від 10.06.2024 з [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 08.04.2024 і до повноліття дитини. Виконавче провадження перебуває на виконанні в Заводському ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Відповідач аліменти сплатив лише один раз, тому утворилась заборгованість з 08 квітня 2024 року по 30 вересня 2025 року в сумі 46840,58 грн. Враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України, позивач має право на стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Згідно з розрахунком пені, розмір пені за період з 08.04.2024 по 30.09.2025 складає 18 974,73 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою від 20 жовтня 2025 року зазначений позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано копію матеріалів виконавчого провадження. Позивач до судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує і просить задовольнити. Погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, причин неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив до суду не подав. Копія позовної заяви та судові повістки надсилались відповідачу за місцем реєстрації, проте повернулись з довідкою АТ «Укрпошта» - «адресат відсутній», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є врученням судової повістки. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 223, 280-281 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Із матеріалів справи встановлено, що 10.06.2024 Заводським районним судом міста Миколаєва видано судовий наказ № 487/3120/24, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.04.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 302,80 грн. 05 серпня 2024 року Заводським відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 75678188 з виконання судового наказу № 487/3120/24 в частині стягнення аліментів. З копій матеріалів виконавчого провадження встановлено, що вказане судове рішення [PERSON] виконує неналежним чином, а саме сплатив аліменти лише 20.07.2025 у сумі 19931,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості від 25.09.2025, складеного старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (наразі після зміни назви - Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції), відповідач має заборгованість станом на 30.09.2025 у сумі 46 840,58 грн. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Як згадувалось вище, свої зобов`язання за судовим рішенням про стягнення [PERSON] належним чином не виконав, заборгованість станом на 30.09.2025 становить 46 840,58 грн. Враховуючи викладене, наявні підстави для нарахування та стягнення з [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів. Доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів утворилась через незалежні від нього причини, відповідачем не надано. Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Такий правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року. Згідно розрахунку наданого позивачем, розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 08.04.2024 по 30.09.2025 становить 18 974,15 грн. Суд погоджується з наданим розрахунком, оскільки він зроблений відповідно до порядку нарахування неустойки (пені), викладеному у вказаній вище постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25.04.2018 р. Отже, позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, базуються на чинному законодавстві, а тому суд їх задовольняє. Крім того,оскільки при подачі позову позивач звільнена від сплати судового збору, а позов задоволено, тому на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved