Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

ТОВ «ФК «ЕЙС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовано тим, що 09.07.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАКС КРЕДИТ» (Первісний кредитор, Кредитодавець) та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 00-9847654 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за яким відповідач отримав кредит на суму 6 325,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідач приєднався до умов Кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатора 53308, що відповідно до вимог законодавства визнається належним та допустимим способом підтвердження волевиявлення сторони на укладення правочину. Після вчинення акцепту Позичальником, Кредитодавцем на Кредитний договір накладено кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи із кваліфікованою електронною позначкою часу. Зазначений порядок підтверджується положеннями Кредитного договору та Довідкою про ідентифікацію. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 12 386,00 грн. 20.01.2025 між Первісним кредитором та Позивачем укладено Договір факторингу № 20012025-МК/Ейс (далі Договір Факторингу 1), відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 00-9847654 від 09.07.2024 у розмірі 12 386,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати у виді сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, у якій просив справу розглянути без його присутності та повністю задоволити позовні вимоги. У разі неявки в судове засідання відповідача, прохав провести заочний розгляд справи. Відповідач будучи належним чином, своєчасно повідомленим про день, час та місце розгляду справи в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України з невідомих суду причин в судове засідання не з"явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки. Правом подати відзив на позов відповідач не скористався. У відповідності до порядку, встановленого ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй заяві. Так, в судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що 0609.07.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАКС КРЕДИТ» (Первісний кредитор, Кредитодавець) та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 00-9847654 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за яким відповідач отримав кредит на умовах строковості, зворотності, платності на суму 6 325,00 грн, що включає суму ліміту кредитної лінії (Сума кредиту) 5500, 00 гривень та 825,00 грн, яку Позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.5 цього Договору. Відповідач приєднався до умов Кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатора 53308, що відповідно до вимог законодавства визнається належним та допустимим способом підтвердження волевиявлення сторони на укладення правочину. Після вчинення акцепту Позичальником, Кредитодавцем на Кредитний договір накладено кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи із кваліфікованою електронною позначкою часу. Зазначений порядок підтверджується положеннями Кредитного договору та Довідкою про ідентифікацію. У вказаному Кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. На виконання умов Кредитного договору, 09.07.2024 Первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН" на платіжну картку № 5363-54XX-XXXX-5123, що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію Кредитодавця. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується Повідомленням від Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН" з відміткою та додатком до нього, а також інформацією банка емітента платіжної картки АТ КБ «Приватбанк» від 25.11.2025 № 20.1.0.0.0/7-251120/50470-БТ, відповідно до якої на ім`я відповідача [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] , на яку згідно виписки по рахунку № [NUMBER] було зарахування коштів на суму 5500,00 грн від 09.07.2024. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість за Кредитним договором у розмірі 12 386,00 грн, яка складається з наступного: - 6 325,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; - 6 061,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; - 0,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Дана сума підтверджується випискою з особового рахунку за період 20.01.2025 - 01.10.2025. 20.01.2025 між Первісним кредитором та Позивачем укладено Договір факторингу № 20012025-МК/Ейс (далі Договір Факторингу 1), відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 00-9847654 від 09.07.2024 у розмірі 12 386,00 грн. Відповідно до Реєстру Боржників №Б/Н від 20.01.2025 до Договору Факторингу 1 та Акту приймання-передачі, до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача. Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за Кредитним договором у розмірі 12 386,00 грн. Проте відповідач не виконав своїх зобов`язань після відступлення позивачу права грошової вимоги - заборгованість не погашає. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підставі викладеного слід стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на що, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову до суду. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На виконання вказаних вимог закону представником позивача надано: розрахунок витрат на правову допомогу на суму 7000,00 грн, Договір правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 , Додаткову угоду № 25770857364 від 11.09.2025 до Договору правничої допомоги № 20/08/25- 01 від 20.08.2025 , Акт прийому-передачі наданих послуг до Договору надання правничої допомоги згідно Договору правничої допомоги. Проте суд не може погодитись із наведеним розрахунком витрат на правничу допомогу в повному обсязі, враховуючи співмірність складності справи та виконаних адвокатом робіт та приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги у розмірі 1000,00 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved