Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, в якому просить стягнути із відповідача на його користь заборгованість за Договором №8355512 від 05.10.2024 у розмірі 48930 грн. та судові витрати в розмірі 2422.40 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 05.10.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №8355512 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання споживчого кредиту на сайті первісного кредитора в мережі Інтернет, що перебував за адресою https://creditplus.ua/, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір про надання споживчого кредиту №8355512 у вигляді розміщення в особистому кабінеті позичальника на сайті повного тексту кредитного договору. В процесі заповнення заявки і реєстрації особистого кабінету позичальником первісний кредитор здійснив ідентифікацію і верифікацію особи в порядку, передбаченому пунктом 2 розділу 31 «Порядку ідентифікації, верифікації клієнта (представника клієнта)» (додатку 2 до «Положення про здійснення установами фінансового моніторингу», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2020 №107). Тобто, отримання ідентифікаційних даних і їх верифікація із використанням системи BanrID НБУ. Таким чином особу, що вчиняла дії в Інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора (особистому кабінеті на сайті https://creditplus.ua/), було однозначно встановлено як [PERSON] 05.10.2024 позичальник, після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (оферту) у формі Договору, який містить усі істотні умови, і маючи технічну можливість відмовитися від підписання договору, виразив однозначну згоду із умовами договору шляхом натискання відповідної кнопки. Зі своєї сторони ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» направило [PERSON] через телекомунікаційну систему на номер телефону [NUMBER] (що був зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті) одноразовий ідентифікатор [NUMBER] , котрий в свою чергу відповідачем було 05.10.2024 11:27:08 введено/відправлено первісному кредитору у відповідному розділі сайту, чим він прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору №8355512, на умовах визначених офертою. Отже, 05.10.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до Розділу 1 Кредитного договору, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зобов`язується надати позичальнику кредит в гривні у сумі 17500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кошти кредиту та сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 345 днів, стандартна процентна ставка становить 1.00 % в день та застосовується у межах строку кредиту. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. Згодом позичальник звернувся до ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» шляхом вчинення дій в відповідному розділі ІТС товариства і ініціював укладення додаткової угоди про внесення змін до Договору про надання споживчого кредиту №8355512 в частині збільшення суми кредиту на 2000 грн. ТОВ задовольнило даний запит і направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Додаткову угоду до Договору про надання споживчого кредиту №8355512 у вигляді розміщення в особистому кабінеті позичальника на сайті повного тексту даної додаткової угоди, яку позичальник також акцептував у той самий спосіб, що і основний договір. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за Додатковою угодою до Договору про надання споживчого кредиту №8355512 також виконало, та надало позичальнику додаткові грошові кошти у розмірі 2000 грн. шляхом їх перерахування 05.10.2024 14:23:00 на картку позичальника № [NUMBER] .Таким чином, [PERSON] було отримано кредит в загальній сумі 19500 грн. двома переказами. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, не здійснивши передбачені договором платежі вчасно, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед первісним кредитором відповідач здійснив часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №8355512 від 05.10.2024 в сумі 6840 грн. Сплачуючи кредит відповідач додатково до зазначеного вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки. Також позивач звертає увагу суду на той факт, що згідно із отриманою від первісного кредитора інформацією, відповідач в загальній кількості два рази оформлював кредитні відносини з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність відповідача з процедурою оформлення та виконання Кредитного договору. 26.06.2025 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем було укладено Договір факторингу №01.02-15/25, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває Права вимоги первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти. Відповідно до Додатку 1 реєстру боржників до Договір факторингу №01.02-15/25 від 26.06.2025 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №8355512 складає: 48930 грн. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором №8355512 від 05.10.2024 становить: 19500 грн. - заборгованість по тілу; 21255 грн. - заборгованість по відсотках; 8175 грн. - неустойка; загальна заборгованість складає 48930 грн. Оскільки відповідач не погашає заборгованість за договором, а тому вказані обставини змушують позивача звернутися до суду з цим позовом. Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися, лише повідомлялися про проведення судового засідання належним чином. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, на підтвердження чого у матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення вих..№R067072451411, в якому стоїть відмітка «одержав 06.01.2026» (а.с.84). Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: заява представника позивача про розгляд справив спрощеному позовному проваджені та у відсутності представника позивача (а.с.4 позовної заяви,74). Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.78-80), про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із копій договору про надання споживчого кредиту №8355512 від 05.10.2024, додатку №1 до договору №8355512 від 05.10.2024, паспорта споживчого кредиту, додаткової угоди до договору та правил надання коштів та банківських металів у кредит судом встановлено, що 05.10.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідач електронним підписом підписав вказаний договір та додатки до нього одноразовим паролем А2514, згідно умов договору відповідачу надано кредит у загальній сумі 19500 грн. строк кредитування 345 днів. Із копії розрахунку заборгованості за договором №8355512 від 05.10.2024 судом встановлено, що станом на 25.06.2025 заборгованість [PERSON] по договору складає 48930 грн., а саме - заборгованість по тілу кредиту 19500 грн., заборгованість за відсотками по кредиту 21255 грн., заборгованість за штрафними санкціями 8175 грн. Із копій повідомлень вих.№7/12410 від 27.06.2025 судом встановлено, що 05.10.2024 о 11:28:00 та о 14:23:00 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» перерахувало кошти у сумі 17500 грн. та 2000 грн. на платіжну карту [NUMBER] . Із копії договору факторингу №01.02-15/25 від 26.06.2025, Акту приймання-передачі, платіжної інструкції та реєстру боржників №1 судом встановлено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» уклали договір факторингу відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступлено право грошової вимоги до відповідача відповідно до реєстру боржників. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими відповідачу надано грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, відповідач зобов`язався повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак свої зобов`язання не виконав. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що договір укладався між сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 №675-УІІІ визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» №851-ІУ від 22.05.2003, електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Порядок укладення електронного договору визначений ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», згідно якої пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст.12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що після підписання Договору №8355512 за допомогою одноразового пароля, відповідач взяв на себе зобов`язання оплачувати послуги, що виникають в результаті використання кредитних коштів, згідно тарифів, а також сплатити нараховані відсотки та тіло кредиту. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами в установленому законом порядку був укладений Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки, то суд приходить до наступного: Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки [PERSON] уклав Договір про надання споживчого кредиту з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 05.10.2024, тобто у період дії в Україні воєнного стану, дія якого продовжена, то відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України неустойка у сумі 8175.00 грн. не підлягає стягненню з відповідача. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме - стягненню з відповідача на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованості у сумі 40755 грн., яка складається із заборгованості по тілу у сумі 19500 грн., по відсоткам у сумі 21255 грн. Відповідно ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проте, так як позов задоволено частково, тому суд приходить до висновку про розподіл судових витрат відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору, виходячи з принципу пропорційності до задоволених позовних вимог у сумі 2018.66 грн.

Outcome: partial