Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

13 листопада 2025 року позивач в особі свого представника адвоката Мажари Н.І. звернулася з позовом, в якому зазначає, що відповідач, [PERSON] ,є її батьком. Після розірванням шлюбу між батьками вона проживає з матір`ю. На цей час вона досягла повноліття та продовжує навчання в Комунальному закладі «Костянтинівський медичний фаховий коледж» денної бюджетної форми здобуття освіти (наказ про переведення на І курс N61-0 від 01.07.2025р.) спеціальності 223 Медсестринство освітньо-професійна програма «Сестринська справа» (наказ про зарахування N67-0 від 29.07.2023). Освітній процес під час дії воєнного стану відбувається дистанційно. Закінчення закладу освіти заплановано на 30.06.2027, що підтверджується довідкою навчального закладу. У зв`язку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги для забезпечення базових потреб: харчування, зв`язку, інтернету, навчальних матеріалів, придбання одягу, медикаментів тощо. Позивач звертає увагу, що вона знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря, дитячого нефролога, ендокринолога, гастроентеролога, ЛОРа з діагнозом: дисметаболічна нефропатія, гіперпролактинемія, дисліпідемія, змішана гіперхолестеринемія, дефіцит вітаміну ДЗ, проміжна гіперглікемія з ознаками інсулінової резистентності, функціональне порушення жовчовивідних шляхів, змішана гіпербілірубінемія, хронічний тонзиліт, стадія нестійкої ремісії, що підтвержується довідкою, виданою сімейним лікарем. Через низку хронічних захворювань вона потребує регулярного медичного спостереження, спеціального харчування та придбання ліків, що спричиняє додаткові витрати. Крім того, вона перебуває на обліку у лікаря-ортодонта та потребує тривалого лікування, яке передбачає регулярні візити до спеціаліста та додаткові витрати на ортодонтичні послуги, медичні вироби та доглядові засоби. Отже, стан її здоров`я зумовлює додаткове фінансове навантаження, що свідчить про необхідність отримання матеріальної допомоги з боку відповідача. Позивачем також зазначено, що за умови досягнення високих навчальних результатів вона отримує стипендію в розмірі 1510 грн, але її не вистачає на забезпечення гідного рівня життя, нормального і достатнього харчування, сплати комунальних послуг, придбання необхідних речей, оплати мобільного зв`язку, інтернету, навчальних матеріалів, придбання одягу, медикаментів тощо. Звертає увагу, що відповідач є працездатним, має можливість працювати та отримувати дохід, здійснює підприємницьку діяльність. Основний вид діяльності: 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет; додаткова: 47.65 Роздрібна торгівля іграми та іграшками в спеціалізованих магазинах, що свідчить про наявність у нього реальної можливості надавати матеріальну допомогу. У добровільному порядку відповідач відмовляється надавати їй будь-яку матеріальну допомогу. За цих підстав позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з дати подання позову і до завершення навчання, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 17 листопада 2025 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. У встановлений строк відповідачем був поданий відзив на позов, в якому він позов не визнав, посилаючись на те, що позивач навчається на бюджетної формі здобуття освіти, освітній процес відбувається дистанційно, отримує стипендію, тому, на його думку, грошові кошти на навчання та проїзд до навчального закладу позивачу не потрібні. Крім того, позивач проживає разом із матір`ю та не має необхідності сплачувати грошові кошти за житло та комунальні послуги. Мати позивача неодноразово зверталася до нього з позовними заявами про надання дозволу про виїзд дитини за кордон, тому вважає, що фінансові можливості матері позивачки дозволяють їй подорожувати за кордоном, що, в свою чергу, на його думку, свідчить про можливість матері позивачки оплатити їй послуги інтернету та придбати необхідні речі. Звертає увагу, що мати позивачки також є працездатною, має можливість працювати, отримувати дохід для задоволення потреб дочки. Щодо витрат позивача на медичні вироби та лікування, то зазначає, що такі витрати є додатковими, а тому вони не підлягають стягненню як аліменти на дитину, яка продовжує навчання. Відповідачем також зазначено, що він дійсно має статус фізичної особи-підприємця, водночас відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу останнім роком його трудового стажу був 2024 рік, середньомісячна заробітна плата за який склала 8 117, 00 грн, якої недостатньо для сплати аліментів. Його батьки є непрацездатними особами - пенсіонерами за віком, мають ряд захворювань, перебувають на обліку лікарів, потребують лікування та підтримуючої терапії, постійного прийняття ліків. Придбання медичних препаратів для батьків підтверджується фіскальними чеками. Крім того, 08 серпня 2009 року він уклав шлюб, у якому [INFO] народилася дочка [PERSON] . Дружина та неповнолітня дочка також мають ряд захворювань, потребують проходження медичних досліджень, лікування та прийняття медичних препаратів. На підставі вищевикладеного, враховуючи наявність у нього непрацездатних батьків, хворої дружини та неповнолітньої молодшої дитини, яких він також зобов`язаний утримувати, відповідач просив відмовити в задоволенні позову. На відзив представником позивача був поданий відзив, в якому вона просить відхилили аргументи відповідача та задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на те, що навчання за бюджетною формою та дистанційно не виключає витрат на харчування, одяг, взуття, засоби гігієни, навчальні матеріали, оплату зв`язку, інтернету, медичних послуг, інших щоденних витрат, необхідних для нормального існування та навчання. Наголошує, що проживання позивача з матір`ю, яка несе основний тягар її забезпечення, не звільняє батька від обов`язку брати участь в утриманні дитини. Крім того, витрати на підтримання здоров`я, лікування та профілактику захворювань є складовою базових життєвих потреб особи, а не виключно додатковими витратами у розумінні статті 185 СК України. Навіть у разі віднесення таких витрат до додаткових відповідно до закону обов`язок участі в них покладається на обох батьків, а не виключно на матір. Наявність у відповідача значної кількості утриманців свідчить про наявність у нього стабільних або прихованих доходів, які не відображені у поданих до суду відомостях. Крім того, закон не передбачає звільнення батька від обов`язку утримання повнолітньої дитини, яка навчається, з підстав наявності інших утриманців. Таким чином, вважає, що доводи відповідача не спростовують наявності у позивача потреби у матеріальній допомозі та не звільняють відповідача від передбаченого законом обов`язку утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання. До початку розгляду справи судом було задоволено клопотання представника позивача та витребувані стосовно відповідача відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи. В судовому засіданні представник позивача адвокат Мажара Н.І. позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив у задоволенні позову відмовити. Суд, з`ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що відповідач є батьком позивача. На підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2011 року про зменшення розміру аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] стягувалися аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) до повноліття. [INFO] позивач досягла повноліття. Разом із тим, з 01.09.2023 позивач навчається в Комунальному закладі «Костянтинівський медичний фаховий коледж» денної бюджетної форми здобуття освіти за спеціальністю 223 Медсестринство освітньо-професійна програма «Сестринська справа». Освітній процес під час дії воєнного стану відбувається дистанційно. Термін закінчення закладу освіти 30.06.2027, що підтверджується довідкою начального закладу за № 365 від 28.10.2025. Звернувшись до суду з позовом про стягнення аліментів, позивач посилається на те, що у зв`язку з продовженням навчанням вона потребує матеріальної допомоги, яку відповідач як батько має можливість їй надавати. При вирішенні спору суд керується тим, що відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України (далі СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцятитрьохрічного віку при умові, що вони мають можливість надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Отже, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При цьому право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 346/103/17 (провадження №61-20178св18) за змістом статті 199 СК України законодавець визначив обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, тобто на весь період навчання, який охоплює час від вступу до закінчення навчання чи відрахування з навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина в твердій грошовій сумі або в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 дійсного Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд приймає до уваги можливість надання утримання другим із батьків, дружиною, чоловіком і повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає доведеним, що у зв`язку з навчанням позивача у Комунальному закладі «Костянтинівський медичний фаховий коледж» вона потребує матеріальної допомоги, яку відповідач як батько має можливість їй надавати, оскільки він знаходиться у працездатному віці, є фізичною особою-підприємцем, отримує дохід. Згідно з отриманими на запит суду відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, відповідно до податкової декларації платника єдиного податку-фізичної особи (першої та другої груп) [PERSON] задекларована сума доходу за 2024 рік у розмірі 807 392,77 грн. Крім того, суд звертає увагу, що згідно з довідкою-розрахунком, складеним державним виконавцем, до досягнення позивачкою повноліття відповідачем сплачували аліменти на її утримання, зокрема з жовтня 2023 року в розмірі 2808 грн, заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Зазначені обставини свідчать про наявність у відповідача фінансової можливості надавати позивачу матеріальну допомогу у зв`язку з продовженням навчання. Суд вважає, що наявність у відповідача неповнолітньої дитини, а також дружини та батьків, які потребують лікування та іншого утримання з його боку, сама по собі не є підставою для звільнення від сплати аліментів на утримання дитини, яка продовжу навчання. Поряд із цим наявність на утриманні відповідача осіб, яких він за законом має обов`язок утримувати, підлягає врахуванню судом під час визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача. Так, визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд ураховує матеріальний стан обох сторін, а саме те, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, отримує дохід під підприємницької діяльності. В свою чергу, позивач отримує стипендію, мешкає з матерію, яка теж зобов`язана її утримувати. Суд також приймає до уваги, що на утриманні відповідача знаходиться неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] . Отже, з урахуванням усіх обставин справи, суд доходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 3900 (три тисячі дев`ятсот) грн щомісячно, починаючи з для пред`явлення цього позову - 13 листопада 2025 року, до закінчення навчання, але не більш як до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку. Визначаючи розмір аліментів у такому розмірі суд звертає увагу, що відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Натомість обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливим обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) встановлений статтею 185 СК України. За змістом цієї статті правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину поширюються на правовідносини щодо обов`язку батьків по утриманню неповнолітніх дітей. Тобто главою 16 СК України не передбачено можливість стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, і так само не передбачено застосування ст. 185 цього Кодексу до цих правовідносин. У даному випадку позов із підстав, передбачених статтею 198 СК України, не заявлявся. Тож незадовільний стан здоров`я позивача та потреба в отриманні нею лікування чи інших медичних послуг не є підставою для стягнення з відповідача аліментів у збільшеному розмірі. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Присуджуючи аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. При розподілі судових витрат суд керується положеннями статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та інші витрати. Відповідно до статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 141 ЦПК України). Згідно з матеріалами справи позивачем були понесені витрати на правничу допомогу, яка надана адвокатом Мажарою Н.І., в розмірі 5000 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання професійної правничої допомоги від 08.11.2025, укладеного з адвокатським бюро «Мажари Наталії», в якому визначено перелік послуг, що надаються адвокатом, а саме складання та подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів з [PERSON] з подальшим супроводом судової справи у суді першої інстанції, а також визначено фіксовану вартість професійної правничої допомоги (гонорар) в розмірі 5000 грн. Також на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано копію квитанції № 269174140 на суму 5000 грн, де одержувачем зазначено адвокатське бюро «Мажари Наталії». При цьому згідно з матеріалами справи адвокат Маража Н.І., крім подання заяв по суті справи, приймала участь у судових засіданнях 17.12.2025 та 29.01.2026. У своєму позові позивач просила стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Суд вважає, що витрати в заявленому розмірі повною мірою відповідають критеріям, визначеним статтею 137 ЦПК України, є розумними, співмірними зі складністю справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 3900 грн. Крім того, оскільки позивач в силу положень статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання цього позову, задовольняючи частково позовні вимоги, суд присуджує стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 944 грн 74 коп.

Outcome: partial