Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

04 вересня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про доцільність відібрання неповнолітніх дітей без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей [PERSON] та [PERSON] , не усвідомлює реальних потреб дітей, ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо забезпечення здобуття повної середньої освіти. Родина перебуває на обліку Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (далі - ССД по Шевченківському району ДССД ХМР) з підстав проживання у сім?ї, у якій мати ухиляється від виконання своїх обов?язків з виховання дітей. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2025 року розгляд справи призначено в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03 листопада 2025 року прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області до [PERSON] про доцільність відібрання неповнолітніх дітей без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та призначино цивільну справу за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області до [PERSON] про доцільність відібрання неповнолітніх дітей без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач не заперечувала проти задоволення позову, з посиланням на те, що враховуючи її хворобу / наркозалежність / вона не має можливості належно і в достатній мірі піклуватися про дітей, належно виконувати батьківські обов`язки. Вона неспроможня забезпечити дітей достатнім харчуванням, доглядом, вихованням та лікуванням. Вона розуміє, що відібрання дітей без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом і вона відповідно до частини третьої статті 170 СК України не позбавлений можливості повернути дітей. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що малолітні діти [PERSON] - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Мати дітей, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована і мешкає за адресою: [ADDRESS] . Відомості про батька внесено до актового запису про народження дітей відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. З матеріалів справи вбачається, що з 13.05.2025 року родина [PERSON] перебуває на обліку Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (далі - ССД по Шевченківському району ДССД ХМР) з підстав проживання у сім?ї, у якій мати ухиляється від виконання своїх обов?язків з виховання дітей. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] потрапила у поле зору ССД по Шевченківському району ДССД ХМР восені 2024 року з приводу ухиляння від виконання батьківських обов?язків щодо виховання малолітньої [PERSON] та забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Мати не контролювала відвідування її донькою [PERSON] школи та виконання нею домашніх завдань. Малолітня [PERSON] є ученицею 1-го класу Комунального закладу «Харківський ліцей N? 149 Харківської міської ради», відвідує метрошколу на станції метро «Перемога». Протягом 2024-2025 навчального року ССД по Шевченківському району ДССД ХМР неодноразово отримувала повідомлення від КЗ «Харківський ліцей N? 149 Харківської міської ради» про невідвідування малолітньою [PERSON] школи: дівчинка перестала відвідувати навчальний заклад з кінця вересня 2024 року. На попередження щодо необхідності дитині відвідувати школу мати дівчинки обіцяла, що донька буде відвідувати уроки, але [PERSON] так і не з?являлася на уроках в метрошколі та в онлайн форматі. Як слідує з повідомлень школи, з матір?ю під час виходів, у тих випадках, коли вдавалося її зустріти випадково біля дома проводилися бесіди щодо необхідності навчання дитини, мати попереджалася про відповідальність батьків за ухилення від виконання батьківських прав. В інших випадках, двері квартири ніхто не відкривав. На запрошення до ССД по Шевченківському району ДССД ХМР Буряк Євгенія Володимирівна не реагувала. За відповідями відділу превенції Харківського районного управління поліції N? 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області, громадянка [PERSON] на телефонні дзвінки не відповідає, під час здійснених виїздів за адресою проживання родини двері квартири ніхто не відчиняє, за повідомленнями сусідів, з?являється вкрай рідко, можливо не мешкає в Шевченківському районі м. Харкова. Знайти [PERSON] не виявилося можливим. Згідно листа від КЗ «Харківський ліцей N? 149 Харківської міської ради» від 30.05.2025 вих. N? 04-12/82-25 на підставі рішення засідання педагогічної ради (протокол від 30.05.2025 N? 11), наказу КЗ «Харківський ліцей N? 149 Харківської міської ради» від 30.05.2025 N? 29 «Про відрахування зі складу учнів I-М2 класу [PERSON] » [PERSON] , [INFO] , визнана такою, що вибула зі складу учнів 1-М2 класу, як учениця, яка не має результатів річного оцінювання у зв?язку з невідвідуванням без поважних причин метрошколи понад шість місяців та про яку немає будь яких відомостей у школі щодо місця перебування учениці, а мати не підтримує жодних зв?язків зі школою. З матеріалів справи вбачається, що 23.04.2025 до ССД по Шевченківському району ДССД XMP надійшло повідомлення від адміністрації Комунального некомерційного підприємства «Міський перинатальний центр» Харківської міської ради в якому лікарня повідомила, що з 07.04.2025 у відділенні постнатального догляду та реабілітації новонароджених на лікуванні перебуває новонароджена дитини [PERSON] , [INFO] . Разом з дитиною перебуває та здійснює догляд за нею мати новонародженого - [PERSON] . Адміністрація лікувального закладу скаржилася, що мати дитини порушує режим та умови перебування у лікарні, палить у палаті, неналежним чином здійснює догляд за дитиною, внаслідок чого на даний час дитина має ознаки гострого кон?юнктивіту, мати постійно просипає та пропускає годування дитини, що шкодить здоров?ю дитини. Також мати повідомила, що в зареєстрованому шлюбі вона не перебуває, батько дитини за її словами спільного проживання з нею не планує. З матеріалів справи вбачається, що для з?ясування обставин життя родини та вирішення питання про можливість перебування дитини з матір?ю, можливість виконання нею батьківських обов?язків належним чином, забезпечення необхідних умов життя за адресою проживання [PERSON] здійснено вихід спеціалістів служби та сектору ювенальної превенції відділу превенції Харківського районного управління поліції N? 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області. В квартирі було брудно, спальні місця без постільної білизни, речі розкидані, в квартирі таргани. Кухня брудна, в холодильнику відсутня їжа. Санвузол роздільний брудний. Для дітей не створено умов для проживання. Проведено бесіди щодо спроможності матері належним чином виконувати свої батьківські обов?язки, в тому числі щодо необхідності залучення малолітньої [PERSON] до навчання у школі. Мати попереджена про відповідальність яку вона несе згідно чинного законодавства України, зокрема про неприпустимість вчинення домашнього насильства, про неприпустимість ухилення від виконання батьками (або особами, які їх замінюють) обов?язків щодо виховання дітей. Під час повторного відвідування родини спеціалістами ССД по Шевченківському району ДСД ХМР, лікарем-педіатром комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка N? 14» ХМР, інспекторами сектору ювенальної превенції відділу превенції Харківського районного управління поліції N? 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області, фахівцем із соціальної роботи відділу соціальної роботи по Шевченківському району ХМЦСС «Довіра» обстежено умови проживання, проведено оцінку потреб сім?ї у соціальних послугах. На час візиту спеціалістів [PERSON] за адресою її реєстрації і проживання були створені умови для новонародженої дитини: наявні дитяче ліжко, візок, одяг, дитяче харчування та засоби гігієни. Мати також письмово зобов?язалася повернути дитину [PERSON] на навчання, забезпечити проходження [PERSON] медичного огляду, щоб її донька, як вона вказала в поясненні, з 29.04.2025 року приступила до навчання. Як вже відомо з наведеного вище листа Комунального закладу «Харківський ліцей N? 149 Харківської міської ради» від 30.05.2025 вих. N? 04-12/82-25 до навчання дитина так і не приступила та була відрахована зі школи в кінці навчального року. 09.05.2025 дитина [PERSON] була виписана з КНП «МП» ХМЦ для подальшого спільного проживання з матір?ю. 25.06.2025 дитина- [PERSON] був доставлена до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради у відділення дитячої нейрохірургії з попереднім діагнозом: забій м?яких тканин області чола та носу, носова кровотеча, стан середній. 27.06.2025 хвору дитину було перевезено до КНП «МПЦ» ХМР з діагнозом: «Забій м?яких тканин голови, ГРЗ, гострий назофарингіт, гострий бронхіт» мати написала заяву про неможливість спільного перебування разом з сином у лікувальному закладі за сімейними обставинами. Відносно [PERSON] було складено 2 протоколи про адміністративні правопорушення за ч.2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. ССД по Шевченківському району ДССД ХМР направила листа до КНП «МІ» ХМР, про проведення службою перевірки обставин випадку та можливості повернення дитини на виховання матері, її спроможності в подальшому виконувати батьківські обов?язки з проханням не повертати дитину матері без погодження служби. Матері надано перелік документів, необхідних для прийняття рішення щодо подальшої долі дитини. 29.07.2025 [PERSON] звернулася до служби з заявою про повернення на виховання малолітньої дитини [PERSON] , надала необхідні документи, поновила доньку [PERSON] на навчанні в школі. Письмово зобов`язалася посилити контроль за вихованням та доглядом за дітьми, вчасно відвідувати лікарів, дотримуватись наданих рекомендацій, підготувати доньку до навчання, відвідувати психолога та відвідувати розвиваючи заняття з дітьми. Була попереджена про відповідальність за неналежне виконання нею батьківських обов?язків. 27.08.2025 до ССД по Шевченківському району ДССД ХМР телефоном надійшло повідомлення від лікаря-педіатра КНП «Міська дитяча поліклініка N? 14» Харківської міської ради, [PERSON] , що до неї на прийом на щомісячний плановий огляд прийшла [PERSON] зі своїм малолітнім сином [PERSON] у якого на голові лікарем виявлено гематому та чисельні синці на обличчі. Всупереч словам матері, що вона сама зараз поїде до лікарні на таксі, [PERSON] викликала бригаду швидкої медичної допомоги для госпіталізації дитини. Групою оперативного реагування у складі працівників ССД по Шевченківському району ДССД ХМР, фахівців відділу соціальної роботи по Шевченківському району ХМЦСС «Довіра" та сектору ювенальної превенції Харківського районного управління поліції N? 3 Головного управління національної поліції в Харківській області, негайно було здійснено виїзд до КНП "МКЛІНД ім. проф. О.І. Мещанінова" ХМР. За результатами виїзду було встановлено, що хлопчик має гематоми на голові та синці на обличчі. Згідно Протоколу тимчасового вилучення дитини з небезпечного середовища від 27.08.2025 дитина влаштована до лікарні з діагнозом: ЗЧМТ, забій головного мозку, перелом кісток склепіння черена (правої тім?яної кістки), підокістна гематома правої тім?яної ділянки, садна обличчя. Щодо обставин отримання травми мати ніякої інформації не надала, заперечувала, що взагалі бачила травми на обличчі дитини, від пояснень відмовилася. Представниками ССД по Шевченківському району ДССД ХМР було проведено оцінку рівня безпеки дитини. Лікар-педіатр зауважила на зниження ваги дитини протягом останнього місяця. Серед інших кричущих фактів, що свідчать про небезпеку перебування дитини в родині є ненадання дитині своєчасної медичної допомогою - мати не звернулася до лікарів відразу після травми, яка за результатами обстеження, по словам лікарів, сталася тиждень-два тому, синці з обличчя дитини почали сходити, в головному мозку накопичувалася рідина через що кості черепа не зросталися. Також, за результатами досліджень, лікарі повідомили, що наявний старий перелом черепа, який наразі майже зрісся. Однак за результатами КТ від26.06.2025 зазначеного перелому ще не було, а за результатами КТ 27.08.2025перелом майже зрісся, тобто в цей проміжок часу дитина також падала або її роняли. На підставі визначення оцінки рівня безпеки як «дуже небезпечно» прийнято рішення про вилучення [PERSON] , віком 4 місяці 20 днів від народження, із небезпечного оточення. Малолітнього влаштовано до КНП "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова" Харківської міської ради. Наступного ранку після майже доби нагляду за станом дитини чотирьох місячному Марку проведена операція лікарями-нейрохірургами, якої він потребував. У зв?язку із загрозою життю та здоров?ю дитини, на підставі Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 27.08.2025, протоколу тимчасового вилучення дитини з небезпечного середовища від 27.08.2025, ураховуючи клопотання Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, рекомендації Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради відповідно до пп. 3.2.4.2., 4.1.1. Положення про Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, затвердженого рішенням 25 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 30.04.2024 N? 571/24 «Про внесення змін до Положень виконавчих органів Харківської міської ради 8 скликання», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради було прийнято рішення від 28.08.2025 року N? 253 про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] . Малолітня дитина [PERSON] влаштований до КНІІ «Міський перинатальний центр» Харківської міської ради, куди він був переведений після госпіталізації до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О.І Мещанінова» Харківської міської ради. 03.09.2025 мати [PERSON] прийшла до ССД по Шевченківському району ДССД ХМР, де надала письмові пояснення з приводу обставин травмування її малолітнього сина. За її словами, 21.08.2025 вона відвезла дітей до свого батька, а сама пішла з подругою пити спиртні напої в кафе. Наступного дня вона забрала [PERSON] і [PERSON] , травм у [PERSON] не бачила. Самостійно не зверталася до лікарів з приводу травм так як не бачила їх. Як стало відомо з листа сектору ювенальної превенції Харківського районного управління поліції N? 3 Головного управління національної поліції, з початку 2025 року відносно [PERSON] , [INFO] було складено 3 адміністративні протоколи за ч. 1, ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Надано характеристику [PERSON] веде аморальний спосіб життя, ніяк не зимається вихованням своїх дей, зловживає спиртними напожми, ніде не працевлаштована, має звичку залишати своїх дітей на свого батька, або як траплялись випадки в лікарні для задоволення своїх потреб. У провадженні слідчого відділу Харківського районного управління поліції N? 3 Головного управління поліції у Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування за N? 12025221200001633 від 29.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 166 Кримінального Кодексу України «Злісне невиконання обов?язків по догляду за дитиною або за особою, щодо якої встановлена оліка чи піклування». Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що мати ухиляється від виконання батьківських обов?язків щодо виховання дитини [PERSON] , [INFO] , неналежно виконує батьківські обов?язки по відношенню до дитини, в результаті чого у віці чотирьох місяців з цим сталися два випадки завдання шкоди здоров?ю, один з яких потребував нейрохірургічної операції, з перших днів життя дитини зафіксовано факти недбалого ставлення з боку матері до здоров?я та благополуччя [PERSON] , мати покидала дитину у лікарні, не створювала належні умови для його проживання. Крім того, відповідач ухиляється від виконання своїх обов?язків щодо виховання дитини [PERSON] [INFO] , неналежно виконує батьківські обов?язки по відношенню до дитини, в результаті чого дитина майже рік не відвідувала школу. При цьому мати не реагувала на зауваження та попередження ССД по Шевченківському району ДССД ХМР, адміністрації школи, інспекторів ювенальної превенції. [PERSON] не виконує батьківські обов?язки по відношенню до своїх літей [PERSON] та [PERSON] , не усвідомлює реальних потреб дітей, не працевлаштована, на обґрунтований контакт зі службами та організаціями, що опікуються захистом прав дітей не йде. Усі вищенаведені факти свідчать про наявність підстав для відібрання малолітніх [PERSON] та [PERSON] від [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, згідно п. 1 ст. 170 Сімейного Кодексу України у зв?язку з ухилянням від виконання своїх обов?язків щодо виховання дитини та забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За правилами ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» - батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно з ч.1 ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNTv. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHURv. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Зокрема, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. При цьому під забороною розлучення дитини з батьком в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання батька та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку батька та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й батька, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989. В судовому засіданні відповідач наголосила про те, що вона не має можливості належно і в достатній мірі піклується про дітей, належно виконувати батьківські обов`язки. Вона неспроможня забезпечити дітей достатнім харчуванням, доглядом, вихованням та лікуванням. Отже, відсутність реальної турботи про дітей, про їх життя, здоров`я, лікування, виховання, про підготовку до самостійного життя негативно впливає на їх розвиток та долю. Враховуючи наведені обставини і норми закону, думку відповідача, яка не заперечувала проти задоволення позову, суд вважає, що такий тимчасовий захід є необхідним для забезпечення найкращих інтересів малолітніх дітей і перебування вбезпечному, спокійному та стійкому середовищі. Під час розгляду судом та/або органом опіки та піклування спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька дитини, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на законних підставах або не на основі рішення суду, обов`язково беруться до уваги факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності (частина четвертастатті 22 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Отже, згідно із законом на суд обов`язок при вирішенні спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька дитини, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на законних підставах або не на основі рішення суду, враховувати факти вчинення домашнього насильства як стосовно дитини, так і у присутності дитини. Тобто в разі посилання учасників сімейного спору на факти вчинення одним із учасників домашнього насильства обов`язково слід перевіряти, чи відбувалося домашнє насильство щодо дитини або у її присутності. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 753/23626/17 (провадження № 61-15474св21). У позовній заяві зазначено та наголошено представником позивача у судовому засіданні, що [PERSON] притягувалась Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.1,2 ст. 184 КУпАП. За правилами ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про доступ до судових рішень» - судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Як вбачається з сайту Судова влада України за № 638/7865/25 зареєстровано адміністративний матеріал стосовно [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП. З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що за вказаним номер справи № 638/7865/25 стосовно [PERSON] прийнято постанову, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Крім того, як вбачається з сайту Судова влада України за № 638/12688/25 зареєстровано адміністративний матеріал стосовно [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП. З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що за вказаним номер справи № 638/12688/25 стосовно [PERSON] прийнято постанову, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Вказана постанова суду враховуються судом при вирішення питання про відібрання малолітніх дітей. Отже, суд приходить до висновку про те, що відібрання малолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] 07.04.2025 року від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав відповідача є єдиним способом захисту прав і як найкращого забезпечення їх інтересів та максимально можливою мірою виживання і здорового розвитку дітей. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12 червня 2023 року у справі №461/2084/20 Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Відповідно до положеньст. 12 ч. І Конвенції ООН від 20 листопада 1989 р. «Про права дитини»(ратифікована Україною 27 лютого 1991 року ), держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. В судовому засіданні не було опитано дітей у зв`язку із віком і зрілістю останніх. Згідно з вимогами ч. 4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2статті 182 СК України, до якої внесено зміниЗаконом України № 2475-VІІІ від 03.07.2018 рокувизначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини справи, вимоги ст. 182 СК України, стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, можливості відповідача і потреби його малолітніх дітей, що обов`язок утримувати дітей є обов`язком батька, що відповідач працездатна особа, інших утриманців не має, тоді як утримання дитини потребує значних матеріальних витрат, тому приходить до висновку про стягнення щомісяця з [PERSON] на утримання [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу (заробітку), але неменше 50%прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 04.09.2025 до досягнення найстаршою дитиною повноліття, шляхом перерахування коштів на особовий рахунок дітей, відкритий у банківській установі. Після досягнення повноліття найстаршою дитиною якщо ніхто не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6056 грн (за позовну вимогу про відібрання дітей та за позовну вимогу про стягнення аліментів). На підставі викладеного,

Outcome: approved