Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ -КАПІТАЛ» (ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») через підсистему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 3590895 від 12.04.2021 у розмірі 22 425,00 грн та судові витрати. Короткий виклад доводів позову Позовна заява ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» обґрунтована тим, що 12.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3590895, відповідно до якого відповідачу надані кредитні кошти в сумі 5000 грн. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши кредитні кошти, проте [PERSON] борг не погасив. 23.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено Договір відступлення прав вимоги №74-МЛ, за яким позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача. Сума боргу відповідача перед ТОВ «ФК «КРЕДИТ -КАПІТАЛ» складає 22445,00 грн, із якої прострочена заборгованість за тілом кредиту становить 5000,00 грн, прострочена заборгованість за комісією - 550,00 грн, прострочена заборгованість по відсотках - 16 875,00 грн. Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача. У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Калінін С. К. позовні вимоги не визнав. Посилаючись на умови кредитного договору № 3590895 від 12.04.2021, зокрема на п. 10 договору та Закон України про «Електронну комерцію» вказує, що договір не підписаний електронним ідентифікатором відповідача. Анкета -заява, яка міститься умови кредитування за кредитним договором № 3590895 також не містить електронного підпису відповідача. Вказує, що позивач не надав доказів укладення договору шляхом обміну електронними повідомленнями та прийняття (акцепту) умов договору, а надані докази є неналежними, недопустимими і недостовірними у розумінні ст. ст. 77, 78, 79, 100 ЦПК України. На підтвердження факту надання кредиту, шляхом перерахування [PERSON] кредитних коштів в сумі 5000,00 грн ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» надало платіжне доручення № 43680921 від 12.4.2021, яке не відповідає критеріям належності та достовірності, яким повинні відповідати засоби доказування у цивільному процесі. Платіжне доручення не містить таких обов`язкових реквізитів первинного документа як: найменування банку, від імені якого складений документ, посаду особи, відповідальної за здійснення операції та правильність її оформлення (у платіжному дорученні відсутній підпис працівника банку, відповідального за здійснення операції, а також штамп (печатка) відповідної банківської установи про проведення банком означеної операції) та особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції (будь яких підписів, в тому числі електронних цифрових, платіжне доручення не містить). Крім того, у платіжному дорученні № 43680921 від 12.04.2022 замість визначених обов`язкових реквізитів для здійснення відповідної банківської операції зазначено відповідно «MASTERCARD» та [NUMBER], а також має містити усі відкриті цифри (номер рахунку), а не їх частину), що є об`єктивною перешкодою для здійснення будь-якою банківською установою такої грошової операції. Окрім того ні кредитний договір, ні графік розрахунків як додаток до нього, не містять реквізитів банківського рахунку, на який ТОВ «МІЛОАН» мало перерахувати кредитні кошти в сумі 5000,00 грн [PERSON] , зокрема, і того, що зазначений у платіжному дорученні № 43680921 від 12.04.2021. Таким чином, додане до позовної заяви платіжне доручення завірене лише підписом уповноваженої особи і печаткою ТОВ «МІЛОАН», із зазначенням неповного номера банківської картки, належність якої не встановлено, не є належним і достовірним доказом надання відповідачу кредитних коштів на виконання умов саме кредитного договору № 3590895 від 12.04.2021. Із розміром нарахованих позивачем розміру процентів, представник відповідача не погоджується, оскільки вони нараховані за межами строку кредитування, що суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. При цьому вказує, що відповідно до п. 2.3.1.1 договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування. Проте доказів того, що відповідач ініціював продовження строку користування кредитом у відповідності до вимог п. 2.3.1 договору, зміни процентної ставки чи оновлення графіку розрахунків позивач не надав. Також представник відповідача не погоджується із вимогами про стягнення комісії та вказує, що в наданому позивачем кредитному договорі № 3548316 від 05.04.2021 в пункті 1.5.1 визначено, що комісія за надання кредиту у сумі 550,00 грн нарахована за ставкою 11,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Тому враховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються відповідачу та за які товариством встановлена комісія за обслуговування кредиту (нарахування комісії за оформлення кредиту), положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за оформлення кредиту (за обслуговування кредиту) відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, яка була чинною на момент укладення договору) є нікчемними. Просить відмовити в задоволенні позову та стягнути 7 000,00 грн витрат на правничу допомогу (а.с. 74-90). У відповіді на відзив представник позивача ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» Усенко М. І. вказав, що 12.04.2021 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №3590895 на суму 5000 грн, зі сплатою комісії та відсотків за користування кредитними коштами загальним строком 30 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку відповідача. ТОВ «Мілоан» надіслало відповідачеві одноразовий ідентифікатор із кодом для підписання договору у вигляді смс на номер телефону відповідача, який той використав для підписання відповіді про прийняття пропозиції товариства щодо укладення кредитного договору №3590895 від 12.04.2021, що зафіксовано в ІТС товариства. Кредитний договір №3590895 від 12.04.2021 року є укладеним електронній формі. При укладенні договору позичальник підтвердив, що інформація щодо порядку видачі, суми кредиту, комісії, річної процентної ставки, строку кредиту, правила надання фінансових послуг йому надані з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. [PERSON] вказав відповідний номер телефону та інші персональні дані свідомо й добровільно з метою отримання кредитних коштів, що унеможливлює заперечення факту укладення кредитного договору ним особисто. Щодо доказів видачі кредитних коштів представник позивача вказує, що на підтвердження надання відповідачу кредиту позивач подав копію платіжного доручення №43680921 від 12.04.2021 року, з якого слідує, що ТОВ «Мілоан» перерахувало на ім`я отримувача [PERSON] на кредит рах. № [NUMBER], кредитні кошти в сумі 5 000 ,00 грн, у дорученні вказано номер транзакції, сума транзакції, дата проведення транзакції та номер картки, на яку перераховані кошти, де зокрема сума транзакції збігається з сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції з датою укладеного договору та зазначено частково номер картки, на яку перераховані кошти, який збігається з реквізитами платіжної банківської картки, вказаної в п. 2.1 Договору. Щодо належності відповідачеві банківської карти № [NUMBER] , то ані кредитний договір, ані графік розрахунків як додаток до нього, не містять реквізитів банківського рахунку, на який ТОВ «МІЛОАН» мало перерахувати кредитні кошти у сумі 5000,00 грн [PERSON] . Також, представник позивача зазначає, що до позовної заяви на підтвердження позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором надано копії відповідного договору та додатків, а також платіжного доручення. Вказує, що з урахуванням вимог Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» з боку позивача порушень не відбулося, та з урахуванням вимог закону здійснено захист інформації щодо клієнта від третіх осіб. Крім того, будь-яких доказів на спростування обставин, що кошти, визначені в електронному договорі у розмірі 5 000,00 грн надійшли в розпорядження відповідача на належну йому банківську картку, отримання та користування кредитними коштами, а також спростування розміру заборгованості по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку, відповідач не надав. Окрім того, факт перерахунку кредитних коштів на картковий рахунок позичальника, підтверджується доданою до позовної заяви копією платіжного доручення 43680921; дата транзакції: 12.04.2021; сума транзакції, грн: 5 000,00 грн; банк отримувача: pb; код банку отримувача: MASTERCARD; Кредит рах. № [NUMBER]; призначення платежу: кошти згідно договору 3590895. Оскільки перерахунок кредитних коштів ТОВ «Мілоан» здійснювалося через платіжні сервіси АТ КБ «Приватбанк» без відкриття рахунків та емітування у цьому банку платіжної картки відповідача, факт перерахунку кредитних коштів на картковий рахунок позичальника, підтверджується доданою до позовної заяви копією платіжного доручення: номер платіжної інструкції 43680921. Звертає увагу, що перші шість цифр на пластиковій картці, є достатньо для визначення приналежності карти тій чи іншій країні і банку, тип карти і категорію карти. Позивачу невідомий повний номер картки, як і первісному кредитору. Повний номер картки вводиться позичальником та автоматично зашифровується і зберігається у самій платіжній системі, через яку здійснюються платежі. Нарахування заборгованості за кредитним договором, зокрема процентів та комісії, здійснювалося на підставі умов кредитного договору № 3590895 від 12.04.2021, яка відображена у розрахунку заборгованості первинного кредитора ТОВ «МІЛОАН». Позивачем після отримання прав вимоги до відповідача жодних нарахувань за кредитом не проводило. Щодо встановлення ТОВ «Мілоан» у кредитному договорі комісії, то вона не суперечить закону. Умова договору щодо обов`язку сплачувати комісію за надання кредиту недійсною визнана не була. За таких обставин позивач має право вимагати стягнення заборгованості з комісійної винагороди. У зв`язку з викладеним просить позовні вимоги задовольнити (а.с. 124-139). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 16.06.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача у позовній заяві просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, надав згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді. Відповідач про час і місце слухання справи повідомлений належним чином шляхом публікації оголошення про виклик на вебпорталі судової влади України, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження Судом встановлено, що 12.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредиту № 3590895 (далі договір), відповідно до якого [PERSON] надані кредитні кошти в сумі 5000 грн строком на 30 днів з 12.04.2021, дата повернення кредиту 12.05.2021, зі сплатою комісії в розмірі 550,00 грн та процентів за користування кредитом у розмірі 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, що складають 1875,00 грн та 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, тип процентної ставки фіксована (а.с. 11-18). Відповідно до довідки про ідентифікацію, підписаною представником ТОВ «Мілоан» від 12.06.2025 [PERSON] ідентифікований ТОВ «Мілоан», як позичальник за укладеним кредитним договором № 3590895 від 12.04.2021. Акцепт підписаний позичальником 12.04.2021 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора U59271, направленого на номер телефону [NUMBER] (а. с. 22). За змістом п. 6.3. договору приймаючи пропозицію Товариства про укладення кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. правилами та графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що він: ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариства, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору; він не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього договору про які він не повідомив Товариство (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо); вся інформація надана Товариству, в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; він відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Укладення товариством кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. договору). Відповідно до пункту 2.1. договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно із пунктом 3.3.2. договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.6. та п. 2.4. цього договору. Відповідно до копії платіжного доручення № 43680921 від 12.04.2021, ТОВ «Мілоан» перерахувало [PERSON] 5000,00 грн кредитних коштів згідно договору 3590895 на карту № [NUMBER] (а.с.25). Відповідно до Договору відступлення прав вимоги № 74-МЛ від 23.07.2021, між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ -КАПІТАЛ», за яким останнє набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб до [PERSON] , за кредитним договором № 3590895 від 12.04.2021, що підтверджується також актом приймання-передачі Реєстру боржників від 23.07.2021 до Договору відступлення прав вимоги № 74-МЛ від 23.07.2021, витягом з реєстру боржників (а.с. 29-45). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 74-МЛ від 23.007.2021 загальна сума боргу [PERSON] за кредитним договором № 3590895 від 12.04.2021, становить 22425,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту становить 5000, 00 грн, проценти 16875,00 грн, комісія 550,00 грн (а.с. 46). Згідно із відомістю про щоденні нарахування та погашення боргу та випискою з особового рахунку за кредитним договором № 3590895 від 12.04.2021, загальна сума боргу [PERSON] становить 22425,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту становить 5000,00 грн, прострочені проценти 16875,00 грн, прострочена комісія 550,00 грн (а.с. 26-27, 28). 13.05.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило на адресу [PERSON] претензію з проханням добровільно сплатити заборгованість за кредитним договором № 3590895 від 12.04.2021 у розмірі 22425,00 грн (а.с. 47). Застосовані норми права, аналіз доводів сторін, позиція суду Дослідивши докази, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, із таких підстав. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України. Правовідносини, що виникли між сторонами у зв`язку з укладенням спірних кредитних договорів регламентуються положеннями Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію» та інших нормативно -правових актів у сфері регулювання ринків фінансових послуг. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 вищевказаного Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 3, 4, 6 ст. 11 вищевказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Частиною 12 ст. 11 Закону визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Аналізуючи викладене, належить зробити висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19. Верховний Суд, під час касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К.» та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Наявними у справі доказами доведено факт укладення договору про споживчий кредит № 3590895 від 12.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію». У договорі сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування грошовими коштами, розмір і тип процентної ставки, у договорі вказані персональні дані відповідача, договір підписаний електронним підписом відповідача. Суд вважає також доведеним той факт, що на виконання кредитного договору № 3590895 від 12.04.2021 [PERSON] первісним кредитором 14.02.2021 надано кредит в розмірі 5000,00 грн на карту [NUMBER]. Надання кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням - № 43680921; дата транзакції: 12.04.2021; сума транзакції, грн: 5 000,00 грн; банк отримувача: pb; код банку отримувача: MASTERCARD; Кредит рах. № [NUMBER]; призначення платежу: кошти згідно договору 3590895. Розмір переказаних грошових коштів - 5000 грн та дата такого переказу узгоджується із умовами договору. Будь-яких доказів на спростування обставин, що кошти, визначені в електронному договорі у розмірі 5 000,00 грн не надійшли в розпорядження відповідача на належну йому карту маска - [NUMBER] суду не надано. Позивач вказав, що йому невідомий повний номер картки, оскільки повний номер картки вводиться позичальником та автоматично зашифровується і зберігається у самій платіжній системі, через яку здійснюються платежі. Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до статті 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Долученим до позову Договором про відступлення прав вимоги № 74-МЛ від 23.07.2021 доведено, що ТОВ «ФК «КРЕДИТ -КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] , за кредитним договором № 3590895 від 12.04.2021. Із виписки з особового рахунку за кредитним договором № 3590895 від 12.04.2021 вбачається, що умови договору [PERSON] не виконує належно та має прострочену заборгованість за наданим кредитом в сумі 5000,00 грн та простроченою комісією в розмірі 550,00 грн. Цю суму боргу суд стягує із відповідача в повному обсязі, оскільки борг за тілом кредиту та комісією узгоджується із умовами договору та доказів на підтвердження сплати боргу відповідач суду не надав. Щодо стягнення боргу за процентами, суд доходить таких висновків. Пунктом 1.3 договору кредиту № 3590895 від 12.04.2021 визначено строк надання кредиту - до 12.05.2021 (30 днів). Із розрахунку боргу вбачається, що проценти первісним кредитором нараховані до 11.07.2021, тобто за межами погодженого між сторонами строку кредитування. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Позивач не надав доказів, що між сторонами був погоджений новий строк кредитування. Отже, право кредитора та позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припинилося після спливу визначеного договором строку надання кредиту, тобто після 12.05.2021. Погоджений сторонами договору № 3590895 від 12.04.2021 розмір процентів складає згідно із договором 1875,00 грн (а.с. 19,20). Тому, у стягненні процентів нарахованих за період із 13.05.2021 до 11.07.2021 в сумі 15000,00 грн суд відмовляє. Таким чином, із відповідача слід стягнути на користь ТОВ «ФК «Кредит-капітал» заборгованість за договором позики № 3590895 від 12.04.2021 у розмірі 7425,00 грн, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 5000,00 грн, прострочена комісія - 550,00 грн та прострочені проценти в розмірі 1875 грн. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд частково задовольнив позов, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам, у розмірі 802,07 грн, із розрахунку 2422,4х7425,00:22425. Вирішуючи питання про компенсацію сторонам витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просить стягнути в розмірі 7000,00 грн та відповідач також в розмірі 7000 грн, суд доходить таких висновків. Згідно з положеннями частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення, за умови, що відповідна заява була зроблена до завершення дебатів. На обґрунтування заявлених вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду договір про надання правової (правничої) допомоги № 0605 від 06.05.2025, акт № 1086 наданих послуг (додаток до договору про надання правової (правничої) допомоги № 0605 від 06.05.2025 відповідно до якого погоджено, що сума наданих послуг (боржник [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за кредитним договором № 3590895 від 12.04.2021) складає 7000,00 грн, детальний опис наданих послуг до акта № 1086 наданих послуг (додаток до договору про надання правової (правничої) допомоги № 0605 від 06.05.2025 від 23.06.2025 відповідно до якого погоджено кількість годин за усну консультацію клієнта , щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором - 30 хв, ознайомлення з матеріалами кредитної справи - 2 год, складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта - 3 год 30 хв, ордер на надання правничої допомоги від 06.05.2025, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Усенка М. І. (а.с. 50, 53, 54, 55, 56). Відповідно до п. 6 акта № 1086 наданих послуг (додаток до договору про надання правової (правничої) допомоги № 0605 від 06.05.2025 клієнт зобов`язаний зробити перерахунок суми наданих послуг на рахунок виконавця протягом одного року з моменту підписання акту (а.с 55). На обґрунтування заявлених вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача адвокат Калінін С. К. надав суду договір № б/н25 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 14.08.2025, додаток № 1 до договору № б/н25 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 14.08.2025 відповідно до якого погоджено, що за надання професійної правничої (правової) допомоги передбаченої в п.п. 1.1 договору клієнт сплачує бюро гонорар винагороду у розмірі 7000,00 грн, у строк до набрання судового рішення законної сили, у справі, що визначена предметом договору, рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару (винагороди), акт виконаних робіт (надання послуг) від 25.08.2025 (додаток № 2 до договору № б/н25 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 14.08.2025) відповідно до якого погоджено, що усна консультація клієнта щодо захисту його прав по справі № 274/5221/25 за позовом ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості; в вивчення та аналіз позовної заяви з додатками щодо заборгованості за кредитним договором № 3590895 від 12.04.2021; складання, оформлення, подання до суду в інтересах Клієнта відзиву на позовну заяву по справі № 274/5221/25 за позовом ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості - 7000,00 грн, ордер на надання правничої допомоги від 25.08.2025, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Калініна С. К. (а.с. 92, 93, 94-97, 98). Оскільки суд частково задовольнив позовні вимоги, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати на правничу допомогу, пропорційно задоволених позовних вимог, в розмірі 2317,70 грн, із розрахунку 7425х 7000 : 22425,00. Всього розмір судових витрат, які слід стягнути із відповідача на користь позивача становить 3119,77 грн ( 2317,70+802,07). Оскільки суд частково відмовив у задоволенні позовних вимог, із позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені відповідачем судові витрати на правничу допомогу, пропорційно відмовлених позовних вимог. Із заявлених 22435 грн суд відмовив у стягненні боргу в розмірі 15 000, що складає 66,89 % від заявленої суми. Таким чином відповідачеві слід компенсувати за рахунок позивача 4682,3 грн його судових витрат (7000х66,89%:1000%) Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Оскільки судові витрати, які підлягають компенсації відповідачу перевищують судові витрати позивача, із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь [PERSON] слід стягнути різницю судових витрат, що складає 1562,53 грн (4682,3-3119,77).

Outcome: partial