Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Представник ТОВ«ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 13990,50 грн., з яких: 4500 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 9490,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. В обґрунтування позову зазначив, що 15.01.2020 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію» укладено кредитний договір №3392110314/208531, за яким відповідач отримав кредит в сумі 4500 грн. на строк 30 днів з відсотковою ставкою 1,85% на добу. 31.05.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» (далі Первісний кредитор) та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-31/05/21 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором №3392110314/208531від 15.01.2020 укладеним з [PERSON] 03.06.2021 ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 1-03/06/2021, відступив право вимоги за кредитним договором №3392110314/208531 від 15.01.2020 до ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до Відповідача. Оскільки Відповідач не погашає заборгованість у добровільному порядку, відбулося звернення до суду з даним позовом. Матеріали справи місять заяву представника позивача про розгляд справи у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився. Подав відзив, у якому позовні вимоги визнав частково. Підтвердив факт укладання кредитного договору з первісним кредитором та отримання коштів у сумі 4500 грн, визнав заборгованість за процентами у сумі 2497,50 грн. Проти стягнення заборгованості за процентами в розмірі 9490,50 грн. заперечував, посилаючись на необгрунтованість такої вимоги. Судом установлено, що 15.01.2020 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію» укладено кредитний договір №3392110314/208531, за яким відповідач отримав кредит в сумі 4500 грн. Згідно п. 1.2 Індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №3392110314/208531 від 15.01.2020 визначено, що кредит надається строком на 30 днів. Пунктом 1.3 встановлено фіксовану процентну ставку 1,85% на добу. 31.05.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено Договір факторингу № 1-31/05/21, за яким ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3392110314/208531 від 15.01.2020. 03.06.2021 між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» і ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладено договір відступлення права вимоги № 1-03/06/2021, за яким ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 625 ЦК України). У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 513 ЦК України). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Первісний кредитор свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, надавши кредит, а відповідач, у свою чергу, не повернув своєчасно кредитні кошти, не сплатив відсотки за їх використання. Оскільки відповідачем визнано позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, вимога про стягнення такої заборгованості в сумі 4500 грн. підлягає задоволенню. Вимога позивача про стягнення заборгованості за відсотками в сумі 9490,50 грн. є необґрунтованою, оскільки згідно п. 1.2 кредитного договору №3392110314/208531 від 15.01.2020 визначено, що кредит надається строком на 30 днів. Нарахування процентів за межами строку, визначеного договором, є безпідставним. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Застосовуючи визначену п. 1.3 кредитного договору процентну ставку 1,85% на добу, до суми позики 4500 грн., суд дійшов висновку, що заборгованість за відсотками складає суму 2497,50 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У задоволенні позову в частині стягнення решти нарахованих процентів за користування кредитом суд відмовляє. Загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню - 6997,50 грн. Позивачем заявлено до відшкодування витрати сплату судового збору в сумі 2422,40 грн та на правничу допомогу в сумі 10500 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 08.10.2025, розрахунком та Актом про отримання правової допомоги адвоката Пархомчука С.В. Відповідач у відзові на позовну заяву заперечував проти заявленого позивачем розміру судових витрат. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Предметом спору в дані справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката. Враховуючи фактично надані послуги та часткове задоволення позовних вимог, суд визнає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. Крім того, згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача відшкодування витрат зі сплати судового збору пропорційно частині задоволених позовних вимог - в сумі 1211,59 грн. Таким чином, загальна сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 3211 грн. 59 коп.

Outcome: partial