Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Вишгородського районного суду Київської області з позовом, у якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 69 697,94грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20.10.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладено договір позики № 76894553. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого відступлено право вимоги до відповідача. Відповідно до реєстру боржників № 22 від 11.04.2024 року до договору факторингу, у відповідача наявна заборгованість у розмірі 21 300,00грн., яка складається: 6 000,00грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 15 300,00грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Крім того, 25.06.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3770693. 27.06.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27062024, відповідно до якого відступлено право вимоги до відповідача. Відповідно до реєстру боржників від 27.06.2024 року до договору факторингу, у відповідача наявна заборгованість у розмірі 29 897,94грн., яка складається: 4 999,95грн. сума заборгованості за основною сумою борг; 24 897,99грн. заборгованість за процентами. Крім того, 04.10.2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 04933-10/2023. 21.03.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 21032024, відповідно до якого відступлено право вимоги до відповідача. Відповідно до реєстру боржників від 21.03.2024 року до договору факторингу, у відповідача наявна заборгованість у розмірі 18 500,00грн., яка складається: 4 000,00грн. сума заборгованості за основною суми боргу; 14 500,00грн. заборгованість за процентами. 31.07.2025 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач скористався своїм правом надавши до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначає про те, що з доводами позивача у позовні заяві погодитись неможливо, про стягнення заборгованості по даним кредитними договорами у розмірі 21 300 грн., 29 897,94 грн., 18 500,00 грн., виходячи з наступного. Аналізу приписів ст.ст. 251, 530, 631, 1054 ЦК України свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Як вбачається зі змісту кредитних договорів сторони встановили, що строк кредитування за казанами договорами був погоджений сторонами та становив 30 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту по договорам матеріали справи не містять. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов кредитних договорів відсутні. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, надані позивачем розрахунки заборгованості на думку відповідача не можуть вважатися належними доказом на підтвердження наявності заборгованості по відсоткам за договорами кредиту в сумах 21 300грн., 29 897,94грн., 18 500,00грн. Нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам ЦК України. Натомість відповідач погодилася зі своєї сторони на такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Кредитні договори № 76894553 від 20.10.2023 року, № 3770693 від 25.06.2023 року, № 04933-10/2023 від 04.10.2023 року, або їх окремі положення недійсними не визнано, отже умови договорів, є обов`язковими для виконання позичальником. Тому, з цих підстав, відповідач позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за кредитним договором визнає частково, а саме, суму заборгованості за договором позики № 76894553 у розмірі 6 000,00грн. за кредитним договором № 3770693 у розмірі 4 999,95грн. за кредитним договором № 04933-10/2023 у розмірі 4 000,00грн. Всього стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вищевказаними договорами у розмірі 14 999,95грн. Позивач скористався своїм правом та надав до суду відповідь на відзив, у якому вказує, що оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави не задоволення позовних вимог - є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а отже є такими що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги. За таких обставин позивач просить позовні вимоги задовольнити повністю. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в просильній частині позовної заяви просить проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явився, від представника надійшла заява про розгляд справи за відсутності його та відповідача. Зокрема зазначив, що позовні вимоги визнають частково, які просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами у розмірі 14 999,95грн. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 20.10.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики (на мовах повернення позики в кінці строку позики) № 76894553. Відповідно до умов договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 6 000,00грн., на погоджений умовами договору строк позики, а саме 30 днів, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, а саме 18.11.2023 року(останній день), або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) (2,5%) від суми позики (п. 1 договору). 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого відступлено право вимоги до відповідача за договором позики № 76894553 від 20.10.2023 року. Відповідно до реєстру боржників № 22 від 11.04.2024 року до договору факторингу № 14/06/21, у відповідача наявна заборгованість у розмірі 21 300,00, яка складається: 6 000,00грн. заборгованість за основною суми боргу; 15 300,00грн. заборгованість за відсотками. 25.06.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3770693. Відповідно до умов договору, Товариство зобов`язалося надати Клієнту грошові кошти у розмірі 5 000,00грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит (строком 360 днів), сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п.п. 1.2, 1.3 договору). 27.06.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27062024, відповідно до якого відступлено право вимоги до відповідача за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3770693 від 25.06.2023 року. Відповідно до реєстру боржників від 27.06.2024 року до договору факторингу № 27062024 від 27.06.2024 року, у відповідача наявна заборгованість у розмірі 29 897,94грн., яка складається: 4 999,95грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 24 897,99грн. заборгованість за процентами. 04.10.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 04933-10/2023. Відповідно до умов договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит у розмірі 4000,00грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається строком на 360 днів. Дата надання кредиту 04.10.2024 року , наданий кредит Клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 27.09.2024 року (п.п. 1., 1.2 договору). 21.03.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 21032024, відповідно до якого відступлено право вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту № 04933-10/2023 від 04.10.2023 року. Відповідно до реєстру боржників від 21.03.2024 року до договору факторингу № 21032024 від 21.03.2024 року, у відповідача наявна заборгованість у розмірі 18 500,00грн., яка складається: 4 000,00грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 14 500,00грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року № 127/33824/19. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Договори були вчинені в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. Крім того, сторони не заперечують укладання кредитних договорів. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За приписами ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Отже, вказані кредитні договори, підписані відповідачем, що підтверджує те, що вона погодилась на умови надання кредиту та ознайомлена з ними. Дані обстави сторона відповідача не заперечує. Як видно із наданих позивачем розрахунків, заборгованість за кредитним договором № 76894553 від 20.10.2023 року становить 21 300,00грн., яка складається: 6 000,00грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням, 15 300,00грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом за період 20.10.2023 року-16.02.2024 року; за кредитним договором № 3770693 від 25.06.2023 року 29 897,94грн., яка складається: 4 999,95грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 24 897,99грн. заборгованість за процентами за період 25.06.2023 року 19.06.2024 року; за кредитним договором № 04933-10/2023 від 04.10.2023 року 18 500,00грн., яка складається: 4 000,00грн. сума заборгованості за основною суми боргу, 14 500,00грн. заборгованість за процентами за період 10.04.2023 року 21.03.2024 року. Помилковими є твердження сторони відповідача щодо зі змісту кредитних договорів сторони встановили, що строк кредитування за казанами договорами був погоджений сторонами та становить 30 днів. Як було встановлено вище, а саме строк кредитування, сторони погодили за договором № 76894553 від 20.10.2023 року - 30 днів; договором № 3770693 від 25.06.2023 року 360 днів; договором № 04933-10/2023 від 04.10.2024 року - 360 днів. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у якій припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно п. 54 постанови Верховний Суд вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Тобто, згідно з логікою Верховного Суду, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року справа № 910/4518/16 не знайшла підстав для відступу від вказаного правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, як вбачається зі змісту договору № 76894553 від 20.10.2023 року та розрахунку за договором наданого позивачем, заборгованість відповідача за процентами нарахована по за межами дії строку договору. Доказів того, що сторони вказаного договору ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту по договору № 76894553 позивачем не надано. Відтак, позов про стягнення заборгованості за кредитними договорами підлягає частковому задоволенню, а саме за договором № 76894553 від 20.10.2023 року у розмірі становить 7 800,00грн., яка складається: 6 000,00грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням, 1 800,00грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; за кредитним договором № 3770693 від 25.06.2023 року 29 897,94грн., яка складається: 4 999,95грн. сума заборгованості за основною сумою борг, 24 897,99грн. заборгованість за процентами; за кредитним договором № 04933-10/2023 від 04.10.2023 року 18 500,00грн., яка складається: 4 000,00грн. сума заборгованості за основною суми боргу, 14 500,00грн. заборгованість за процентами, а всього 56 197,94грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial