Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . В підтвердження своїх вимог посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] .Померлим було складено заповіти: на імена синів [PERSON] (відповідач) та [PERSON] яким він заповів все своє майно порівну; на ім`я [PERSON] , яким заповів земельну частку (пай) як Члену колективного сільськогосподарського підприємства «Хотинівське», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЖТ №0103705 за №163, зареєстрованого 20.06.1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №204. Він прийняв спадшину та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку(пай). До складу спадщини входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, за адресою [ADDRESS] , який належав спадкодавцю, однак державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними спорудами відмовлено оскільки право власності на нерухоме майно зареєстровано після смерті спадкодавця. В судове засідання представник позивача адвокат Потопальський М.В. подав заяву в якій просить справу розглянути у відсутність позивача, позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання на неодноразові виклики не явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, відзиву, будь-яких заперечень на позов не надав. А тому суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд прийшов до наступного. Згідно з ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Частинами ч.1 ст.1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. [INFO] в с. Хотинівка Коростенського району Житомирської області помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим виконкомом Хотинівської сільської ради Коростенського району Житомирської області. Померлим було складено заповіти: - на імена синів [PERSON] та [PERSON] , посвідчений [PERSON] , головою Хотинівської сільської ради народних депутатів Коростенського району Житомирської області 17 березня 2001 року, зареєстрований в реєстрі за № 16, дублікат якого виданий [PERSON] головою Хотинівської сільської ради Коростенського району Житомирської області 21.11.2012 року, зареєстрований в реєстрі за № 51, яким [PERSON] заповів майно своїм синам порівно; - на ім`я внука [PERSON] , заповів мотоцикл МТ-10-36, 1983 року випуску, номер двигуна [NUMBER] , кольору; - на ім`я [PERSON] , заповів земельну частку (пай) як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Хотинівське» згідно сертифікату на право на: частку (пай) серії ЖТ № 0103705 за №163, зареєстрованого 20.06.1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №204. На підставі заяви [PERSON] довірителя [PERSON] в Другій Коростенській державній нотаріальній конторі після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №115/2019, та на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку(пай). До складу спадщини, також входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, за адресою [ADDRESS] . Вищевказаний житловий будинок належав [PERSON] , згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Хотинівською сільською радою Коростенського району Житомирської області 13 березня 2009 року та право власності згідно якого зареєстровано в КП «Коростенстьке міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради», що підтверджується Витягом про реестрацію власності на нерухоме майно № 22148242 від 13 березня 2009 року. [PERSON] з заявою при прийняття спадщини після смерті спадкодавця за заповітом, не звертався. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК України). Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування. Таким чином, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкодавця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Виписане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , як спадкоємець за заповітом не звертався до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна, таким чином, не вчинив дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини. [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, за адресою [ADDRESS] , однак у видачі свідцтва нотаріусом другої Коростенської нотаріальної контори йому відмовлено, оскільки вищевказані Свідоцтво та Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно видані 13 серпня 2009 року, тобто після смерті [PERSON] . Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На час набуття права власності спадкодавцем на спірний будинок державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, а підстави набуття права власності на таке майно визначались ст.ст.100,101 ЦК УРСР. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України віж 04.01.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Закону України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщтну в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі викладеного,

Outcome: approved