Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

До Металургійного районного суду міста Кривого Рогу 16 жовтня 2025 року надійшла позовна заява представника позивача Гузєва, який діє в інтересах [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я (а.с. 1-7). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 16 жовтня 2025 року визначено головуючого - суддю Скотар Р.Є. Ухвалою судді від 17 жовтня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 56). На виконання вимог статей 178, 191, 278 ЦПК України Відповідачем 11 грудня 2025 року подано відзив на позов, та надано докази його направлення стороні Позивача. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Клопотань про виклик у судове засідання сторін не надходило. Підстав для призначення судового засідання з ініціативи суду не вбачається. Враховуючи викладене, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що кореспондується з положеннями частини 5 статті 279 ЦПК України. Стислий виклад позовних вимог та заперечень відповідача. Позивач зазначає, що [PERSON] в період часу з 03.09.2008 по 08.10.2024 року перебував в трудових відносинах з ВАТ «Суха Балка», ПАТ «Євраз Суха Балка», «Євраз Суха Балка», правнаступником яких є Приватне акціонерне товариство «Суха Балка». Під час виконання трудових обовязків на підприємстві [PERSON] , в наслідок недосконалості технологій підземного видобутку руди, порушень в роботі системи вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, [PERSON] підпадав під вплив на його організм шкідливих факторів виробничого середовища таких як підвищенні покизникі локальної вібрації та підвищені концентрації аерозолів переважно фіброгнної дії у повітрі робочої зони. У зв`язку зі шкідливими та важкими умовами праці та недосконалістю технологічних процесів, [PERSON] отримав 3 хронічні професійні захворювання - «радикулопатія попереково-крижова L5-S1 з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта на фоні протрузії дисків L1-L2-L3-L4-L5-S1, часто рецидивуючий перебіг, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу в поєднанні з періартрозом колінних суглобів RI ст. (ПФ другого ступеня)» (надалі - радикулопатія); - «вібраційна хвороба від дії локальної вібрації іншої стадії з синдромом вегетативно сенсорної полінейропатії, частинами акроангіоспазмів, двобічним плечовим пері артрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів R 1 ст.» (ПФ першого ступеня), деформуючим артрозом дрібних суглобів кісток з трофічними порушеннями» (далі - вібраційна хвороба); - «хронічний (пиловий) бронхіт першої стадії. Помірний пневмофіброз. ЛН першого ступеня» (далі - ХОЗЛ). Вищезазначені факти підтверджуються Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 26.06.2025 року (далее медичним висновком ВП «НПМЦ професійного здоров`я НУОЗ України імені П.Л. акт Форми П-4), Щупика» від 28.05.2025 року протокол №21/272, а також відомостями, внесеними до трудової книжки позивача. Відповідно до с. 18 акту Форми П-4 причинами виникнення професійних захворювань, виявлених у Позивача є тривала дія шкідливих умов праці на організм Позивача через недосконалість технологічних процесів та характеризувалися наступним чином: - важкість праці: маса вантажу, що постійно піднімається та переміщується вручну, становила 35 кг при нормативному значенні до 30 кг; робота поза незручною 27% тривалості зміни при допустимих до 25%, згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженого наказом МОЗ України №248 від 08.04.2014 р.; - вібрація локальна: еквівалентний корегований рівень віброшвидкості на 6,9-9 дБ перевищував допустимий рівень згідно ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації» та складав 82,9-85,0 дБ при ГДР - 76 дБ; - аерозоль переважно фіброгенної дії: концентрація кремнію діоксиду кристалічного при вмісті пілу від 10 до 70% у повітрі робочої зони перевищувала допустимий вміст у 1,73 рази відповідно до «Державних медико-санітарних нормативів допустимого вмісту хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом МОЗ України від 09.07.2024 №1192 і склала 3,46 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м. У зв`язку із затриманням зазначеної шкоди здоров`ю, 26.09.2025 року Позивач спочатку пройшов огляд експертною командою з оцінювання пов`язаного функціонування особи (далі - ЕКОПФО). За результатами даного оцінювання [PERSON] встановлено ІІІ групу інвалідності та визначено сукупний ступінь втрат професійної професійної підготовки у розмірі 60%, з яких 25% - наслідки радикулопатії, 25% вібраційна хвороба, 10% наслідки ХОЗЛ, що підтверджується рішенням ЕКОПФО №125/25/1654/В від 26.09.2025 року. Внаслідок отриманих захворювань згідно висновку ЕКОПФО [PERSON] протипоказана важка фізична робота, тривала хода, переохолодження. У зв`язку з вказаними хронічними професійними захворюваннями та частковою втратою професійної працездатності, порушено звичайний спосіб життя [PERSON] , останнім позбавленням можливості реалізовувати свої звички та бажання, [PERSON] відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель з відділенням слизового вологості, головний біль, загальну слабкість, запаморочення, зниження пам`яті, слух також турбує біль у попереково-крижовому відділенні хребта з опроміненням у лівий ногу, слабкість та обмеження в лівому нозі, біль та обмеження руху в плечових, ліктьових та колінних суглобах, судоми в нижніх кінцях, утруднена хода болю та зменшення рук, мерзлякливість кістей, побіління пальців рук на холоді, тому просить суд стягнути на його користь з відповідача 302 800 грн. в якості відшкодування моральної шкоди без утримання податків, зборів та обов`язкових платежів. 11 грудня 2025 року від Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» надійшов відзив на позов, в якому зазначив, що робота на гірничодобувному підприємстві обумовлена наявністю шкідливих виробничих факторів, усунути які не можливо зоб`єктивних причин, порядок та вимоги щодо роботи в шкідливих умовах регламентовані законодавчо та компенсуються пільгами. При укладенні з ПрАТ «Суха Балка» трудового договору позивача було ознайомлено з умовами праці, наявністю на робочому місці небезпечних та шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права та пільги за роботу в таких умовах. Позивач свідомо прийняв такі умови праці і усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров`ю. Відповідач не прихловував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував. Більше того ПрАТ «Суха Балка», відповідно до вимог законодавства, повсякчас застосовуються заходи щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, позитивного досвіду охорни праці. Враховуючи викладене просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] , [INFO] , працював з 03.09.2008 року по 08.10.2024 року підземний машиніст бурої установки ПрАТ «Суха Балка», звільнений за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію 18.08.2024 року (а.с. 43-49). У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, [PERSON] отримані хронічні професійні захворювання. По факту даних професійних захворювань було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 26.06.2025 року (а.с. 16-20). Відповідно до п. 18 акту Форми П-4 причинами виникнення професійних захворювань, виявлених у Позивача є тривала дія шкідливих умов праці на організм Позивача через недосконалість технологічних процесів та характеризувалися наступним чином: - важкість праці: маса вантажу, що постійно піднімається та переміщується вручну, становила 35 кг при нормативному значенні до 30 кг; робота поза незручною 27% тривалості зміни при допустимих до 25%, згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженого наказом МОЗ України №248 від 08.04.2014 р.; - вібрація локальна: еквівалентний корегований рівень віброшвидкості на 6,9-9 дБ перевищував допустимий рівень згідно ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації» та складав 82,9-85,0 дБ при ГДР - 76 дБ; - аерозоль переважно фіброгенної дії: концентрація кремнію діоксиду кристалічного при вмісті пілу від 10 до 70% у повітрі робочої зони перевищувала допустимий вміст у 1,73 рази відповідно до «Державних медико-санітарних нормативів допустимого вмісту хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом МОЗ України від 09.07.2024 №1192 і склала 3,46 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м. (а.с.16-20). Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії закладу охорони здоров`я ВП «НПМЦ професійного здоров`я НУОЗ України імені П.Л. Шупіка» № 21/272 від 28.05.2025 року [PERSON] встановлено діагноз: Радикулопатія попереково-крижова L5-S1 з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта на фоні протрузії дисків L1-L2-L3-I4-L5-S1, часто рецидивуючий перебіг, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів R ст. (ПФ другого ступеня). Вібраційна хвороба від дії локальної вібрації другої стадії з синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатії, частими акроангіоспазмами, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів R І ст. (ПФ першого ступеня), деф.артрозом дрібних суглобів кистей з трофічними порушеннями.3. Хронічний (пиловий) бронхіт першої стадії. Помірний пневмофіброз. ЛН першого ступеня. Супутній діагноз хронічна двобічна нейросенсорна приглухуватість першого ступіня. Захворювання професійне 28.05.2025 (а.с.24-27). Нормативно-правове обґрунтування [PERSON] знаходився в трудових відносинах з Відповідачем, тому правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою ХІ КЗпП України. Частинами 1 та 2 статті 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно з частин 3-4 статті 153 КЗпП України умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до частин 1, 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України). Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України). Оскільки закон покладає обов`язок створення безпечних і нешкідливих умов праці, власник або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерплому внаслідок фізичного чи психічного впливу небезпечних умов праці. Власник звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода заподіяна не з його вини. Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об`єднанням профспілок. Згідно статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно з нормами Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України). Крім того, статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Так, Актом форми П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 26.06.2025 року встановлено та підтверджено, що факт отримання професійного захворювання позивачем відбулося при виконанні ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача. При цьому, чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, наявність фізичного болю, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються чисельними медичними виписками, що містяться в матеріалах справи (а.с. 28-42). Виходячи з норм частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до частини 1 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно з частинами 1 та 5 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, в даному випадку відповідач несе прямий обов`язок по виплаті позивачу відшкодування з приводу спричинення моральної шкоди. Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004 (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову. Між спричиненою моральною шкодою та отриманням професійного захворювання Позивача, яке пов`язане із тяжкою роботою на підприємстві Відповідача, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок. Акт, складений за фактом отримання Позивачем хронічних професійних захворювань підприємством Відповідача не оскаржувався. При цьому суд бере до уваги Медичний висновок лікарсько-експертної комісії закладу охорони здоров`я що має право встановлювати остаточний діагноз хронічних професійних захворювань, про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння), згідно якого умови виробничого середовища [PERSON] підземний машиніст бурої установки по вмісту хімічних речовин в повітрі робочої зони до 3 класу 1 ступеню «Шкідливі», по рівню шуму до 3 класу 3 ступеню «Шкідливі», по показникам локальної вібрації належить до 3 класу 3 ступеню «Шкідливі», по важкості праці до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі», по масі вантажу 35 кг при нормальному значенні до 30 кг, робоча поза незручності 27% при нормальному значенні 25% (а.с. 24-27). У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки завдавача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із завданою шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина в завданні шкоди. Відповідач не скористався обов`язком доведення відсутності своєї вини та не надав до суду доказів, які б доводили відсутність вини підприємства. З письмових матеріалів справи достовірно встановлено, що відповідачем не було достатньо створено безпечні умови праці, а тому він також несе відповідальність, включаючи і компенсації за заподіяну позивачу моральну шкоду. Відповідачем не доводився факт відшкодування ним позивачу моральної шкоди. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] пройшов огляд експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи 26.09.2025 року, з урахування дня встановлення ЕКОПФО стійкої втрати професійної працездатності, в даному випадку належним відповідачем є роботодавець Приватне акціонерне товариство «Суха Балка». З огляду на вищезазначене суд дійшов висновку, що відповідач Приватне акціонерне товариство «Суха Балка» є особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди Позивачу. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до відповідача є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. З письмових матеріалів справи встановлено, що позивач переносить моральні страждання, оскільки вимушений постійно перебувати на стаціонарному лікуванні, що призводить до зниження якості життя та зменшення благ, які Позивач мав до моменту отримання професійного захворювання та втрати професійної працездатності. При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Так, обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, тривалість праці на підприємстві відповідача в умовах шкідливих факторів 16 років 01 місяців, характер та обсяг його душевних та фізичних страждань, тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані втратою професійної працездатності, зокрема 60 % втрати працездатності та третя група інвалідності на 1 рік, тобто невідворотність та сталість наслідків від професійного захворювання протягом тривалого часу, у зв`язку із чим вважає за можливе стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, грошові кошти в сумі 290 000,00 гривень. Щодо судових витрат При зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Позивач подав позов про стягнення про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 761/11472/15-ц. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з відповідача з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial