Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» звернулось до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаною позовною заявою, відповідно до змісту якої просить: - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором №1/4180862 від 07.09.2021 у розмірі 43 850 грн (сорок три тисячі вісімсот п`ятдесят грн 35 коп.); - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» судові витрати в розмірі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.). В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07 вересня 2021 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1/4180862, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит в сумі 25 000,00 грн строком на 72 місяці і зобов`язалась повернути його, а також сплатити проценти за його користування. Також вказує, що 29 серпня 2023 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал Спліт" було укладено договір №4-2023 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №1/4180862 від 0075.09.2021 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ СПЛІТ". Оскільки відповідачка в повному обсязі не повернула грошові кошти для погашення заборгованості за зобов`язаннями, у неї виникла заборгованість, яка станом на 20.06.2025 становить 43 850,35 грн та складається з наступного: 23 848,34 грн прострочена заборгованість за основним боргом; 5 752,01 грн прострочена заборгованість за відсотками; 14 250,00 грн прострочена заборгованість за комісією. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачка [PERSON] відзиву на позовну заяву не подавала. Ухвала про відкриття провадження у справі двічі направлялись на адресу відповідачки за зареєстрованим місцем її проживання, у відповідності до приписів ЦПК України, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученими з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Також відповідачка повідомлялась про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2022 року в справі № 910/1730/22 визначено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 07 вересня 2021 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» (далі - Банк) та [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір №1/4180862. Відповідно до п.1.1 розділу 1 Кредитного договору, банк надає позичальнику кредит у сумі 25 000, 00 гривень (двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок) строком на 72 місяці - з 07.09.2021 до 06.09.2027 (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за договором щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту (додаток №1 до договору, що є його невід`ємною частиною), як день повернення кредиту. Згідно п.1.2 розділу 1 Кредитного договору, кредит надається позичальнику на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів за рахунок позичальника № [NUMBER] . Відповідно до підпунктів 1.4.1-1.4.3 пункту 1.4 розділу 1 Кредитного договору, позичальник зобов`язаний сплачувати банку: процентну винагороду (проценти) щомісячно в розмірі 15,00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором. Комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно в розмірі 2,85% від суми кредиту, зазначеної п. 1.1 Договору. Підписанням договору позичальник замовляє у банку споріднені послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, 24/7 та через Довідковий центр банку, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасної сплати платежів тощо. Протягом строку дії договору розмір процентів та комісії залишається незмінним, крім випадків внесення змін до договору за згодою сторін в порядку, визначеному п. 5.8 договору. Відповідно до п. 2.2 розділу 2 Кредитного договору, позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісією у валюті кредиту, відповідно до розрахунків графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості. Згідно п.3.2 розділу 3 Кредитного договору, у разі порушення позичальником без поважних причин, вимог п.п. 2.2.3.-2.2.9. правил, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 1% від суми кредиту, визначеної в п.1.1 договору, за кожний випадок порушення. Пунктом 4.7 розділу 4 Кредитного договору визначено, що сторони домовились збільшити строк позовної давності за вимогами, що впливають з договору, та встановити його тривалістю десять років. Відповідно до графіку платежів (додаток № 1 до кредитного договору) позичальник в строк до 06.09.2027 має сплатити кредит у загальному розмірі 89 440,81 грн, що складається з суми кредиту 25 000,00 грн, процентів за користування кредитом 13 060,81 грн, комісії за обслуговування кредитної заборгованості 51 300,00 грн. 07 вересня 2021 року [PERSON] була підписана анкета - заява №0700007-07092021-046 на отримання готівкового кредиту «Cвобода». У вищевказаній анкеті - заяві зазначена наступна інформація про кредит: сума і валюта кредиту - 25 000,00 грн; строк кредиту - 72 місяців; форма отримання кредиту - безготівкова; графік погашення - ануїтет; ставка річних - 15,00%; комісійна винагорода - 2,85%. 07 вересня 2021 року, [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк». З платіжного інструкції №38728920-1 від 07.09.2021 вбачається, що АТ «Креді Агріколь Банк» на виконання умов договору №1/4180862 перерахувало на рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я [PERSON] кошти у розмірі 25 000 грн. У відповідності до виписок з рахунків за період 07.09.2021-15.09.2023, [PERSON] користувалась кредитними коштами. 29 серпня 2023 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» (далі первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (далі новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №4-2023. Пунктом 2.1 розділу 2 договору передбачено, що у відповідності до умов договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. Згідно з п. 3.1 розділу 3 Договору відступлення права вимоги, право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з дати підписання ними відповідного реєстру прав вимоги за зразком, наведеним в Додатку №1 до договору, що становить його невід`ємну частину та складається з обов`язковим зазначенням інформації (реквізитів) за переліком, що міститься в Додатку №4 до цього Договору та зарахування коштів у розмірі Ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитним договором. Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до п.4.1 розділу 4 Договору вбачається, що вартість прав вимоги, належно до сплати первісному кредитору, встановлюється в реєстрі прав вимог, та складає: 6,7% від суми заборгованості (тіло, проценти, комісія нараховані первісним кредитором на дату підписання реєстру прав вимог) за Свобода, картки та споживчі кредити (без застави) 180+. 15.09.2023 Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» було підписано акт приймання - передачі розширеного реєстру прав вимог щодо кредитних договорів станом на 15 вересня 2023 року до реєстру прав вимог №1 від 15 вересня 2023 року до договору про відступлення прав вимоги №4-2023 від 29 серпня 2023 року. Відповідно до реєстру прав вимог №1 до договору про відступлення права вимоги №4-2023 від 29 серпня 2023 року (додаток №1) позивач набув права грошової вимоги до відповідачки в сумі 43 850,35 грн. За відступлення прав вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» було сплачено грошові кошти в сумі 12 944 500,00 грн згідно платіжної інструкції №150 від 18.09.2023, в сумі 125 610,10 грн згідно платіжної інструкції №4884 від 18.09.2023. 15.09.2023 [PERSON] АТ «Креді Агріколь Банк» було направлено повідомлення про те, що відбулося відступлення прав вимоги за договором №4-2023 від 29.08.2023 до ТОВ «Глобал Спліт», яке в свою чергу стало новим кредитором та має право вимагати від [PERSON] погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору №1/4180862 від 07.09.2021. ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» 30.04.2025 на адресу проживання відповідачки [PERSON] направив повідомлення, в якому поінформував останню про відступлення права вимоги АТ «Креді Агріколь Банк» ТОВ «Глобал Спліт», необхідність виконання зобов`язань за кредитним договором у розмірі 43 850,35 грн на користь нового кредитора ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» із зазначенням реквізитів для погашення заборгованості та інформації для зв`язку з новим кредитором. Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору №1/4180862 від 07.09.2021, складеному ТОВ «Глобал Спліт», cтаном на 20.06.2025 заборгованість [PERSON] становить 43 850,35 грн та складається з наступного: 23 848,34 грн прострочена заборгованість за основним боргом; 5 752,01 грн прострочена заборгованість за відсотками; 14 250,00 прострочена заборгованість за комісією. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Положеннями частин 1, 3 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч.1 ст.633 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України). З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що кредитний договір №1/4180862 від 07 вересня 2021 року був укладений між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] з дотриманням вимог законодавства, підписаний відповідачкою, та при його укладенні погоджено всі істотні умови кредитування. При цьому, факт отримання [PERSON] кредитних коштів та користування ними підтверджується платіжною інструкцією №38728920-1 від 07.09.202, випискою по рахунку. Відомості щодо повного погашення [PERSON] заборгованості в матеріалах справи відсутні. Враховуючи вищевикладене, оскільки отримані за кредитним договором №1/4180862 від 07 вересня 2021 року кошти в добровільному порядку відповідачкою [PERSON] в повному обсязі не повернуті, а також беручи до уваги те, що заборгованість по тілу кредиту та процентам за користування кредитними коштами нараховані в межах строку дії договору, тому, суд погоджується, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в сумі 23 848,34 грн, процентів в сумі 5 752,01 грн, що разом становить 29 600,35 грн, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в цій частині. Щодо стягнення комісії в сумі 14 250,00 грн суд зазначає наступне. У відповідності до умов укладеного кредитного договору, комісія за обслуговування кредиту за період з 07.10.2021 по 03.10.2025 склала в загальній сумі 51 300 грн за ставкою 2,85% від суми кредиту та підлягала сплаті відповідачкою згідно графіку щомісяця по 712,50 грн. Згідно розрахунку, залишок непогашеної суми комісії 14 250 грн - станом на 20.06.2025. Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Частиною третьою вищезазначеної статті передбачено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Згідно із частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16 послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Вказана позиція послідовно підтримана у постанові Верховного Суду від 6 листопада 2023 року по справі № 204/224/21. Згідно змісту зазначеної постанови якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому, суд звертає увагу, що Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20). Зважаючи на зазначене вище, умови кредитного договору №1/4180862 від 07 вересня 2021 року в частині стягнення комісійних платежів за обслуговування кредиту є несправедливими по відношенню до позичальника та спрямовані на погіршення його становища, відтак у стягненні комісії в сумі 14 250 грн слід відмовити. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 635,19 грн (29 600,35 грн / 43 850,35 грн * 2 422,40 грн) підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: partial