Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати за [PERSON] [INFO] ІПН [NUMBER] право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою:[ADDRESS] . Позов мотивований тим, що після смерті спадкодавця, залишилось майно у вигляді будинку. Померла проживала разом з позивачем до дня смерті за однією адресою. Позивач фактично прийняла спадщину шляхом проживання зі спадкодавцем на день його смерті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Позивач має бажання стати повноцінним власником нерухомого майна після померлої матері, оскільки вказане питання вирішується виключно в судовому порядку, позивач заявила відповідні вимоги.На судове засідання позивач не з`явився, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити. На судове засідання представник відповідач не з`явився. Дослідивши письмові докази, перевіривши наведені позивачем доводи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді будинку за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 20.10.2001 року. Померла проживала разом з позивачкою все життя до дня її смерті за однією адресою, фактично прийняла спадщину шляхом проживання зі спадкодавцем на день її смерті. Взяла повністю тягар утримання за будинком, здійснювала його систематичне належне утримання, почала ним володіти, користуватися шляхом здійснення в ньому ремонтних робіт, до моменту окупації села. Не зверталася з метою прийняття спадщини до нотаріуса оскільки вважала, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , шляхом спільного проживання з останньою понад 10 років і по день її смерті. [PERSON] , володіє вищезазначеним житловим будинком добросовісно та відкрито, попередній володілець будинку помер, тому вона позбавлена можливості оформити право власності на будинок. Таким чином, має перешкоди для реєстрації за собою права власності на набуте нею нерухоме майно, наслідком чого є обмеження права розпоряджатись своєю власністю на власний розсуд. Факт родинних відносин між [PERSON] , та [PERSON] , в спорідненні матері та дочки підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , крім того відповідно свідоцтва про одруження № [NUMBER] [PERSON] , змінила дошлюбне прізвище на [PERSON] яке при повторному шлюбі змінила на [PERSON] , що відповідає її паспорту на час звернення до суду. Станом на дату звернення до суду жодна особа не заявила про свої права на відповідне нерухоме майно, а позивач фактично прийняла спадщину шляхом проживання зі спадкодавцем на день її смерті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Зміст позовних вимог, підстави позову свідчать про те, що в позивача виникли цивільні правовідносини з приводу спадкових прав на майно, яке залишилось після смерті спадкодавця, що врегульовані нижченаведеними нормами ЦК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Отже, із зазначених положень цивільного законодавства вбачається, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після померлої, якій на момент смерті належало майно у виді нерухомого спірного майна, позивач постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, від спадщини не відмовилась, а отже має право ставити на вирішення суду питання про перехід прав належних спадкодавцю, при тому, що здійснення останнього не обмежено будь-якими строками. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved