Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовної заяви В обґрунтування позову представник позивачів адвокат Кузнецов А.І. зазначив, що з 22.02.1986 по 01.10.2014 [PERSON] та позивачка [PERSON] перебували в шлюбі. Позивач [PERSON] є їх сином. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яку син спадкодавця - [PERSON] , прийняв шляхом подання заяви у встановлений законом шестимісячний строк приватному нотаріусу Маріупольського районного нотаріального округу Ніколаєнко Т.І. Нотаріусом 23.02.2022 заведено спадкову справу № 7/2022, номер у спадковому реєстрі 69196671. Згідно заяви, після смерті [PERSON] залишилась спадщина, яка складалась з: 5/6 частки будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; 5/6 частки земельної ділянки, кадастровий номер 2310400000:09:015:0228, розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею - 0,0738 га; автомобіля - марки HONDA, модель ACCORD, д.н.з. [NUMBER] , сірого кольору, vin: [NUMBER] ; 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; гаража, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; грошових вкладів. Після окупації міста Маріуполя приватний нотаріус Ніколаєнко Т.І. не виїхала з міста, спадкова справа залишилась на окупованій території, цю справу продовжував інший приватний нотаріус Чекіда О.А. З відповіді Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за вих. №21622/С-2142/15.1 від 03.07.2025 вбачається, що діяльність приватного нотаріусу [PERSON] по Маріупольському нотаріальному округу зупинена, наразі нотаріальна діяльність не поновлена та не припинена. Документи нотаріального діловодства та архіву, у тому числі спадкові справи, до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались, встановити їх місцезнаходження та стан збереження неможливо. В межах спадкової справи, яку продовжив приватний нотаріус Чекіда О.А., [PERSON] складено заяву від 17.04.2025, в якій остання повідомила, що виділяти частку в спільному майні подружжя та звертатися із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя не буде, адже спадкове майно, що залишилось після смерті колишнього чоловіка - [PERSON] , є його особистою приватною власністю та набувалося ним за особисті кошти. Претензій щодо спадщини, яка залишилась після смерті колишнього чоловіка до його спадкоємців не має. 02.07.2025 приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чекіді О.А. спадкоємцем [PERSON] подані документи про завершення спадкової справи заведеної 23.02.2022 приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Ніколаєнко Т.І. за № 7/2022. Того ж дня для закінчення спадкової справи приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чекідою О.А. відновлена спадкова справа до майна [PERSON] , померлого [INFO] , за номером № 14/2025. Довідкою приватного нотаріусу Чекіди О.А. за вих. № 77/02-14 від 23.07.2025 підтверджено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті свого батька. 02.07.2025 єдиному спадкоємцю [PERSON] на частину майна видані свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нотаріусу були надані оригінали правоустановчих документів, серед яких будинок, земельна ділянка і транспортний засіб. Однак, для видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусу не було надано оригіналів документів, підтверджуючих право власності на гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] ; а також на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , оскільки вони були втрачені під час воєнних дій у місті Маріуполі. Також зазначені документи відсутні у матері [PERSON] , яка не може вільно розпорядитись своєю власністю (здійснити будь-яке відчуження), у зв`язку з відсутністю оригіналів. Отже, позивачі не мають можливості вільно розпорядитись вищенаведеною квартирою і гаражем, оскільки оригінали правоустановчих документів втрачені під час окупації міста, і якщо б вони зберіглись, приватний нотаріус під час заведеної спадкової справи мав би можливість видати спадкоємцю [PERSON] в повному обсязі свідоцтва про право на спадщину за законом, а [PERSON] зареєструвати свою частку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в подальшому подарувати цю частину квартири синові. Під час перевірки підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину приватним нотаріусом Чекодою О.А. встановлено, що місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] є територія тимчасової окупації з 21.05.2022. Відповідно до пп. 4.18 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5 зареєстроване в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Також, згідно п.п. 4.21 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України - якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Внаслідок цих обставин приватним нотаріусом Чекідою О.А. 02.07.2025 відновлена спадкова справа до майна [PERSON] за номером №14/2025 та частково видані свідоцтва про право на спадщину за законом на наступне майно: 5/6 частки будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; 5/6 частки земельної ділянки, кадастровий номер 2310400000:09:015:0228, розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею - 0,0738 га; автомобіля - марки HONDA, модель ACCORD, д.н.з. [NUMBER] , сірого кольору, vin: [NUMBER] . Щодо решти майна, спадкоємцю видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.07.2025 № 72/02-31, оскільки не було надано оригіналів документів на спірне майно, у зв`язку з їх втратою під час воєнних дій у місті Маріуполі. Щодо спірного майна, на які втрачені документи, то з відповіді ККП «Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість» № 1547 від 28.07.2025 вбачається, що станом на 31.12.2012 в даній установі є інформація щодо права власності на двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , а саме: - 1/3 частка зареєстрована за [PERSON] , [INFO] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням міського майна м. Маріуполя від 07.07.1999 року № 13549, про що зроблено реєстраційний напис від 14.07.1999 року та внесено до реєстраційної книги за реєстраційним №35429; - 1/3 частка зареєстрована за [PERSON] , [INFO] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням міського майна м. Маріуполя від 07.07.1999 року № 13549, про що зроблено реєстраційний напис від 14.07.1999 року та внесено до реєстраційної книги за реєстраційним №35429; - 1/6 частка зареєстрована за [PERSON] , [INFO] на підставі договору дарування частини квартири від 20.04.2012 року № 109, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Брикулею В.Л., про що видано витяг про державну реєстрацію прав від 23.04.2012 року за № 33915352; - 1/6 частка зареєстрована за [PERSON] , [INFO] на підставі договору дарування частини квартири від 20.04.2012 року № 109, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Брикулею В.Л., про що видано витяг про державну реєстрацію прав від 23.04.2012 року за № 33915352. Загальна площа квартири складає 46,9 кв.м., з яких житлова 24,1 кв.м. Таким чином, з цієї відповіді та копій документів (свідоцтва і договору дарування, які наявні у позивачів лише в копіях) вбачається, що [PERSON] і [PERSON] належить спірна квартира по 1/2 частці (тобто 1/3 + 1/6 = 1/2 частка на кожного співвласника). З відповіді Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за діяльність приватного нотаріуса Брикулі В.Л. по Маріупольському районному нотаріального округу припинена, тому отримати засвідчений примірник договору виявилося не можливим. На підставі викладеного, просили: визнати за [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , право власності на: 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Заяви учасників процесу по суті справи. Правом на подачу відзиву в порядку ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався. 08.09.2025 від третьої особи - приватного нотаріуса Чекіди О.А. надійшли пояснення (а.с. 184 - 188), у яких нотаріус повністю підтвердив обставини, вказані позивачами та вказав, що дійсно 02.07.2025 до нього звернувся із письмовою заявою [PERSON] про завершення спадкової справи № 7/2022, заведеної 23.02.2022 року приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Ніколаєнко Н.І., після смерті його батька - [PERSON] , [INFO] та видачі свідоцтва про право на спадщину. За заявою спадкоємця [PERSON] , для закінчення спадкової справи та подальшої видачі свідоцтва про право на спадщину, 02.07.2025 ним (нотаріусом) відновлена спадкова справа за номером № 14/2025. 02.07.2025 єдиному спадкоємцю [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль марки «HONDA», модель «ACCORD», номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , рік випуску 2006, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] (свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстровано в реєстрі за №273 від 02.07.2025, а також видано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №81726645 від 02.07.2025р.); - 5/6 частки земельної ділянки, кадастровий номер: 2310400000:09:015:0228, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0738 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстровано в реєстрі за № 274 від 02.07.2025, а також видано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 81726776 від 02.07.2025 та Витяг з Державного реєстру речових прав № 433809364 від 02.07.2025р.); - 5/6 частки житлового будинку, загальною площею 82,8 кв.м., житловою площею 45,2 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] (свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстровано в реєстрі за № 275 від 02.07.2025, а також видано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 81726895 від 02.07.2025 та Витяг з Державного реєстру речових прав № 433819512 від 02.07.2025р.); Щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж, за адресою: [ADDRESS] ; а також на 1/2 частку квартири, за адресою: [ADDRESS] , спадкоємцем не надано оригіналів документів підтверджуючих право власності, тому в частині цього майна спадкоємцю видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.07.2025 за вих. № 72/02-31. В подальшому за заявою спадкоємця видано довідку за вих. № 77/02-14 від 23.07.2025 яка підтверджує, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті свого батька, оскільки інші спадкоємці з відповідною заявою у встановлені законом строки не звертались. Інші заяви учасників справи 14.09.2025 представник позивачів надав заяву про долучення доказів (а.с. 204 206), якою долучив відповідь приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Брикулі В.Л. від 08.08.2025 про те, що йому як приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу не передавалися документи нотаріального діловодства Донецького обласного державного нотаріального архіву (а.с. 213). Рух справи. Ухвалою судді від 12.08.2025 позовну заяву залишено без руху (а.с. 170). Ухвалою судді від 18.08.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження (а.с. 176). Підготовче засідання у справі закрите 16.09.2025 та справа призначена до судового розгляду по суті (а.с. 216). 15.09.2025 від представника позивачів адвоката Кузнецова А.І. надійшла заява, в якій просила суд розглядати справу без участі позивачів та їх представника, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с. 198). 15.09.2025 від представника відповідача Маріупольської міської ради - Бастриги С.М. надійшла заява, в якій представник відповідача просив розглядати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 192-193). 05.11.2024 від відповідачки [PERSON] надійшла зава про визнання позовних вимог, у якій вона просила справу розглядати без її участі (а.с. 64). Третя особа - приватний нотаріус Чекіда О.А. у поясненнях просив розглядати справу без його участі, при ухваленні рішення поклався на розсуд суду. Враховуючи положення ч. 1 ст. 279, ч. 2 ст. 191 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 22.02.1986 по 01.10.2014 [PERSON] та позивачка [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 17-19). Позивач [PERSON] є їх сином (а.с. 20). [INFO] помер [PERSON] (а.с. 21). Після його смерті відкрилася спадщина, яку син спадкодавця [PERSON] прийняв шляхом подання заяви у встановлений законом шестимісячний строк приватному нотаріусу Маріупольського районного нотаріального округу Ніколаєнко Т.І. Нотаріусом 23.02.2022 заведено спадкову справу № 7/2022, номер у спадковому реєстрі 69196671 (а.с. 22). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, яка складалась з: 5/6 частки будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; 5/6 частки земельної ділянки, кадастровий номер 2310400000:09:015:0228, розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею - 0,0738 га; автомобіля - марки HONDA, модель ACCORD, д.н.з. [NUMBER] , сірого кольору, vin: [NUMBER] ; 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; гаража, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; грошових вкладів. Згідно із відповіддю Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за вих. №21622/С-2142/15.1 від 03.07.2025 діяльність приватного нотаріусу Ніколаєнко Т.І. по Маріупольському нотаріальному округу зупинена, наразі нотаріальна діяльність не поновлена та не припинена. Документи нотаріального діловодства та архіву, у тому числі спадкові справи, до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались, встановити їх місцезнаходження та стан збереження неможливо (а.с. 96-97). В межах спадкової справи, яку продовжив приватний нотаріус Чекіда О.А., [PERSON] складено заяву від 17.04.2025, в якій вона повідомила, що виділяти частку в спільному майні подружжя та звертатися із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя не буде, адже спадкове майно, що залишилось після смерті колишнього чоловіка - [PERSON] , є його особистою приватною власністю та набувалося ним за особисті кошти. Претензій щодо спадщини, яка залишилась після смерті колишнього чоловіка до його спадкоємців не має (а.с. 65). За заявою [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чекідою О.А. відновлена спадкова справа до майна [PERSON] , померлого [INFO] , за номером № 14/2025. Довідкою приватного нотаріусу Чекіди О.А. № 77/02-14 від 23.07.2025 підтверджено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті свого батька (а.с. 38-39). 02.07.2025 [PERSON] на частину майна видані свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі наданих оригіналів правоустановлюючих документів, а саме, на 5/6 частки будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; 5/6 частки земельної ділянки, кадастровий номер 2310400000:09:015:0228, розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею - 0,0738 га; автомобіля - марки HONDA, модель ACCORD, д.н.з. [NUMBER] , сірого кольору, vin: [NUMBER] (а.с. 23, 26, 30). Позивачі вказують, що ними не надані оригінали документів, підтверджуючих право власності на гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] ; а також на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , оскільки вони були втрачені під час воєнних дій у місті Маріуполі. Тому стосовно решти майна спадкоємцю видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.07.2025 № 72/02-31, оскільки не було надано оригіналів документів на спірне майно, у зв`язку з їх втратою під час воєнних дій у місті Маріуполі (а.с. 34 37). З відповіді приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Брикулі В.Л. від 08.08.2025 видно, що йому як приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу не передавалися документи нотаріального діловодства Донецького обласного державного нотаріального архіву (а.с. 213). Згідно із відповіддю ККП «Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість» № 1547 від 28.07.2025 станом на 31.12.2012 в даній установі є інформація щодо права власності на двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , а саме: - 1/3 частка зареєстрована за [PERSON] , [INFO] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням міського майна м. Маріуполя від 07.07.1999 року № 13549, про що зроблено реєстраційний напис від 14.07.1999 року та внесено до реєстраційної книги за реєстраційним №35429; - 1/3 частка зареєстрована за [PERSON] , [INFO] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням міського майна м. Маріуполя від 07.07.1999 року № 13549, про що зроблено реєстраційний напис від 14.07.1999 року та внесено до реєстраційної книги за реєстраційним №35429; - 1/6 частка зареєстрована за [PERSON] , [INFO] на підставі договору дарування частини квартири від 20.04.2012 року № 109, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Брикулею В.Л., про що видано витяг про державну реєстрацію прав від 23.04.2012 року за № 33915352; - 1/6 частка зареєстрована за [PERSON] , [INFO] на підставі договору дарування частини квартири від 20.04.2012 року № 109, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Брикулею В.Л., про що видано витяг про державну реєстрацію прав від 23.04.2012 року за № 33915352. Загальна площа квартири складає 46,9 кв.м., з яких житлова 24,1 кв.м (а.с. 99-100). У постанові зазначено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №433789853 від 02.07.2025, яка міститься в матеріалах спадкової справи (зазначено в постанові нотаріуса від 08.07.2025 про відмову у вчиненні нотаріальної дії; абзац 2 сторінки 3), за [PERSON] зареєстровано право власності на: 1/6 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності -договір дарування від 20.04.2012, посвідчений приватним нотаріусом Брикулею В.Л. за реєстровим № 109. Право власності на 1/3 частку квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно за [PERSON] не зареєстроване. З відповіді та копій документів та копій свідоцтва і договору дарування, встановлено, що [PERSON] і [PERSON] належить спірна квартира по 1/2 частці (тобто 1/3 + 1/6 = 1/2 частка кожному співвласнику). Як видно із копій документів, квартира приватизована батьком [PERSON] на підставі ордеру на житло № [NUMBER] від 12.08.1998. На підставі ордеру видано Свідоцтво про право власності на житло від 07.07.1999, яке зареєстровано Маріупольським БТІ за № 35429 від 14.07.1999, згідно з яким родина [PERSON] набула право власності по 1/3 частки, а саме: - чоловік [PERSON] , [INFO] ; - дружина [PERSON] , [INFO] ; - син [PERSON] , [INFO] (а.с. 76 86). Потім [PERSON] подаровано свою 1/3 частку батькам за договором дарування частини квартири від 20.04.2012, посвідченим приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Брикулею В.Л., зареєстровано в реєстрі за № 109 (а.с. 87-88). Таким чином, батьки [PERSON] і [PERSON] стали власниками квартири по 1/2 частці кожен. Відповідно до відповіді Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за вих. №25250/30244-26-25/15.1 від 06.08.2025 діяльність приватного нотаріуса Брикулі В.Л. по Маріупольському районному нотаріального округу припинена, документи його нотаріального діловодства та архіву до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались та не були вивезені з адреси розташування його робочого місця, встановити їх місцезнаходження та стан збереження неможливо. У відповіді ККП «Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість» № 1548 від 28.07.2025 вказано, що станом на 31.12.2012 в даній установі є інформація щодо права власності на гараж (б/н) розташований за адресою: [ADDRESS] , який зареєстровано за [PERSON] , [INFO] на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.09.2008 року по справі № 2-6065/08, зареєстрованому в реєстрі права власності на нерухоме майно 08.10.2008 року за реєстраційним № 24979436. Загальна площа гаражу 22,0 кв.м. Також зазначена інформація підтверджується інформаційною довідкою № 437098060 від 28.07.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с. 103). На запит позивача [PERSON] щодо надання копії судового рішення, на підставі якого за батьком було зареєстроване право власності - рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.09.2008 по справі №2-6065/08, листом Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська № 5/606/2025 від 27.02.2025 відмовлено у його видачі, оскільки матеріали судових справ, що перебували в провадженні Жовтневого районного суду міста Маріуполя, в тому числі справи, які зберігались в архіві суду до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська, не передавались (а.с. 95). Також з матеріалі справи встановлено, що за батьком позивача [PERSON] зареєстровано право оренди на земельну ділянку під гаражем за кадастровим номером № 1412300000:04:005:0204, площею 0,0028 га, зі строком дії оренди до 02.07.2030, що підтверджуються інформаційною довідкою № 437098060 від 28.07.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також технічною документацією із землеустрою (а.с. 102). 2. Мотивувальна частина Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 року №21-1465а15. Відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням № 1/0/9-22 від 06.03.2022 змінив територіальну підсудність судових справ Жовтневого районного суду м. Маріуполя на Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи обставини справи, те, що позивачка [PERSON] позбавлена можливості відновити оригінал правовстановлюючого документу на належне їй нерухоме майно, отримати дублікат правовстановлюючого документу, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України, до першої черги спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1266 ЦК України за правом представлення внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1296 ЦК України, встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 цього ж кодексу визначає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови, нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, вся територія Маріупольського району з 05.03.2022р. перебуває у тимчасовій окупації. Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок № 296/5), в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини. Спадкова справа підлягає обов`язковій реєстрації у книзі обліку і реєстрації спадкових справ, Алфавітній книзі обліку спадкових справ та у Спадковому реєстрі. В умовах воєнного або надзвичайного стану за відсутності доступу до Спадкового реєстру нотаріус заводить спадкову справу без використання цього реєстру та перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту протягом п`яти робочих днів з дня відновлення такого доступу. Якщо за результатами перевірки відомостей Спадкового реєстру встановлено наявність раніше заведеної спадкової справи, заведена без використання Спадкового реєстру спадкова справа передається до нотаріуса, яким раніше заведено спадкову справу, в порядку, передбаченому підпунктом 2.7 цього пункту. Якщо наявність такої справи не встановлено, здійснюється реєстрація спадкової справи в Спадковому реєстрі. Згідно із п. 4.14 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку №296/5 свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до п. 4.18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Як встановлено судом, нотаріусом перевірено наявність та склад спадкових відносин, наявність та належність спадкового майна спадкодавцеві, підтверджено наявність та факт прийняття спадщини позивачем, відсутність інших спадкоємців, що вбачається із наданої інформації та [PERSON] видані свідоцтва про право спадщину за законом на частину майна батька. Водночас, не видано свідоцтво про спадщину на квартиру і гараж через втрату документа, який засвідчує право власності. У зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на іншу частини спадщини за законом, позивач [PERSON] позбавлені можливості оформлення спадщини в нотаріальному порядку, оскільки місто Маріуполь перебуває у тимчасовій окупації. Згідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Під час розгляду справи суд виходить з аналізу прецедентної практики Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ), яка свідчить про важливість дотримання державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захист прав людини через призму цього принципу, так у рішенні ЄСПЛ «Федоренко проти України» суд нагадав, що відповідно до його прецедентної практики поняття «майно» може поширюватися на «наявне майно» або активи, включаючи претензії, щодо яких заявник може обґрунтовано стверджувати, що він принаймні має «законні сподівання» ефективно скористатися правом власності. Аналізуючи практику розгляду Судом справ щодо порушення права володіння майном, можна зробити висновок, що поняття «майно», як і «власність», має досить широке тлумачення й охоплює цілу низку економічних інтересів (активів) як матеріальних, так і нематеріальних. Зокрема, у контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції Судом розглядалися справи щодо порушення права власності, де об`єктами було усе «власне» майно особи, що може входити до складу спадщини, і яке можна заповісти («Маркс проти Бельгії» (the Marckx case), рішення від 27.04.1979 р., п. 64), тобто наявне майно («existing possessions»). В даному випадку предметом спору є захист права позивача [PERSON] на його власне майно і на наявне майно, що уже увійшло до складу спадщини, яке спадкоємець має законне сподівання отримати у спадок. Суд, з`ясувавши обставин справи, вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved