Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначено, що 26.02.2021 між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ.161344 (далі Договір). Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Маzda», д.н.з. [NUMBER] . 30.07.2021 у м Харків на вул. Молочній, 14-А, відбулась ДТП за участю транспортного засобу «Маzda», д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу «Меrcedes», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.08.2021 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти та страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 23 252,40 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] не була забезпечена за договором обов`язкового страхування, то у останнього виник обов`язок з відшкодування такої шкоди, нанесеної потерпілому. З огляду на положення статей 979, 993, 1187, 1194 ЦК України, страхова компанія просить стягнути з відповідача шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та понесені судові витрати. Від представника позивача, в матеріалах справи, містяться заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав. Крім того, про розгляд справи останній повідомлявся шляхом розміщення відповідних оголошень на офіційному веб-сайті суду, адже адреса його зареєстрованого місця проживання розташована у м. Василівка Василівського району Запорізької області, що наразі є тимчасово окупованою територією України, листування з якою не ведеться. Повідомлення про судові засідання розміщувалися в порядку, передбаченому п. 19 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, ст. 121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та документально підтверджено, що 26.02.2021 між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ.161344 (далі Договір). Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Маzda», д.н.з. [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного Договору страхування, позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 30.07.2021 у м Харків на вул. Молочній, 14-А, відбулась ДТП за участю транспортного засобу «Маzda», д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу «Меrcedes», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.08.2021 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти та страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 23 252,40 грн. Згідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] не була забезпечена за договором обов`язкового страхування, то у останнього виник обов`язок з відшкодування такої шкоди, нанесеної потерпілому. З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що позивачем доведено обґрунтування заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню витрати позивача по оплаті судового збору у повному розмірі. На підставі викладеного та

Outcome: approved