Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія "Приватні інвестиції» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути із відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія "Приватні інвестиції» заборгованість за кредитним договором №CL-213540 від 15.08.2019 в розмірі 49769,17 грн., з яких: 23721,12 грн. - сума заборгованості за кредитом; 26075,05 грн. - сума заборгованості за відсотками, судовий збір у сумі 2422,40 грн. та 7469,43 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що 15.08.2019 [PERSON] уклав з АТ «Кредобанк» договір №CL-213540, згідно з яким останній отримав кредит у сумі 25000 грн. Відповідно до п.2.3 договору встановлено строк (термін) кредитування до 13.08.2021. Пунктом 4.1 договору передбачено, що відповідач сплачує банку відсотки за процентною ставкою 65 % річних. Пунктом 4.5. договору визначено реальну річну процентну ставку 88,27 % річних. Відповідач був ознайомлений та прийняв всі умови договору, зобов`язався їх виконувати. 25.06.2021 між АТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія "Приватні інвестиції» було укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами №250621/1 у відповідності до умов якого, права вимоги за кредитним договором №CL-213540 від 15.08.2019, перейшли до нового кредитора, а саме ТОВ «Фінансова компанія "Приватні інвестиції». Згідно з додатком №1 до договору факторингу, сума заборгованості за кредитним договором становить 49796,17 грн. Проте, позивальник не виконав взяті на себе зобов`язання та кредит в строки (терміни) не повернув. ТОВ «Фінансова компанія "Приватні інвестиції» направило повідомлення-вимогу про погашення заборгованості в добровільному порядку, яка відповідачем повністю проігнорована. Станом на день подання позовної заяви, відповідач не повернув отримані кредитні кошти на підставі кредитного договору. Загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 49796,17 грн., з яких: 23721,12 грн. - сума заборгованості за кредитом; 26075,05 грн. - сума заборгованості за відсотками. Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися. Про проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням вих..№R067060328193 (а.с.56-58), яке повернулося із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно постанови КЦС ВС від 10.05.2023 №755/17944/18 (61-185св23) вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: відсутні. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.52-54), про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: 15.08.2019 між АТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] було підписано кредитний договір №CL-213540. Відповідно до умов кредитного договору, [PERSON] надано кредит у сумі 25000 грн. на строк 24 місяці, терміном до 13.08.2021 на поточні потреби. [PERSON] ознайомився із графіком платежів. Договір підписано [PERSON] власноручним підписом. (а.с.8-10) Із копії анкети-заяви №CL-213540 від 15.08.2019 судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ «КРЕДОБАНК» на отримання готівкового кредиту (а.с.11-12). Із копії паспорту споживчого кредиту від 15.08.2019 (а.с.12 зворотній бік-14) судом встановлено, що відповідач своїм власноручним підписом погодив умови отримання кредиту. Із копії паспорта громадянина України, виданого 25.03.2014 (а.с.14 зворотній бік-15) судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в селі Добрянка Ямпільського району Вінницької області, зареєстрований по [ADDRESS] з 25.03.2014. Із копії меморіального ордеру №47349610 від 15.08.2019 (а.с.16) судом встановлено, що на рахунок [PERSON] здійснено переказ коштів у сумі 25000 грн., відповідно до кредитного договору №CL-213540 від 15.08.2019. Із копії виписки по особовим рахункам за період з 15.08.2019 по 24.06.2021 (а.с. 17-24) судом встановлено, що [PERSON] 15.08.2019 отримав зарахування коштів у сумі 25000 грн. 25.06.2021 між АТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія "Приватні інвестиції» було укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами №250621/1 у відповідності до умов якого, права вимоги за кредитним договором №CL-213540 від 15.08.2019 перейшли до нового кредитора, а саме ТОВ «Фінансова компанія "Приватні інвестиції». Згідно з додатком №1 до договору факторингу, сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором становить 49796,17 грн. (а.с.25-30). 29.06.2021 за вих..№10818467 ТОВ «Фінансова компанія "Приватні інвестиції» направило [PERSON] повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні та відступлення права грошової вимоги (а.с.31). 14.07.2025 за вих..№1482697 ТОВ «Фінансова компанія "Приватні інвестиції» направило [PERSON] повідомлення-вимогу про погашення заборгованості у сумі 49796,17 грн. (а.с.33, 36). Із копії розрахунку заборгованості за договором кредиту №CL-213540 від 15.08.2019 судом встановлено, що станом на 24.06.2021 сума заборгованості [PERSON] за кредитом становить 49796,17 грн. (а.с.48). Дослідивши усі докази в їх сукупності та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими відровідачу надано грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, відповідач [PERSON] зобов`язався повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак, у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконав. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] умови взятого на себе кредитного зобов`язання не виконав, яке виявилося у неповерненні кредитних коштів, що стало наслідком звернення ТОВ «Фінансова компанія "Приватні інвестиції» до суду за захистом своїх прав та інтересів. [PERSON] заперечень щодо незгоди із наданим кредитом та розміром нарахованої заборгованості суду не надав, доказів про відсутність заборгованості у розмірі, вказаному в розрахунку, суду ним також не надано, а тому права позивача порушені та підлягають захисту в судовому порядку. З огляду на викладене, суд вбачає правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості у зв`язку з неналежним виконанням договірних зобов`язань за кредитним договором у загальній сумі49796,17 грн., з яких: 23721,12 грн. сума заборгованості за кредитом; 26075,05 грн. сума заборгованості за відсотками. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку: Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - платіжною інструкцією №5565 від 10.12.2025, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Що стосується вимоги представника позивача про стягнення понесених витрат за професійну правничу допомогу у сумі 7469,43 гривень, то у цій частині суд вважає за необхідне відмовити у зв`язку із тим, що представником позивача не надано суду доказів на підтвердження понесених витрат, а також із врахуванням вимог п.1 ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial