Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

08 січня 2026 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтуванні позовних вимог посилається на те, що 07 липня 2017 року між ними зареєстровано шлюб. У шлюбі народилася одна дитина [PERSON] , [INFO] . Проте сімейне життя не склалося, сторони припинили вести спільне господарство, проживають окремо, а шлюбні стосунки припинилися. Сім`я остаточно розпалася та існує лише формально. З цих підстав просить суд розірвати зареєстрований з відповідачем шлюб. Ухвалою суду від 12 січня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. 04 лютого 2026 року через канцелярію суду скерувала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити. Намірів на примирення з відповідачем не має. 04 лютого 2026 року через канцелярію суду надійшла заява від відповідача [PERSON] . У заяві зазначив про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Примирятись з позивачкою не бажає. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина 3 статті 211 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтею 7 Сімейного кодексу України визначено загальні засади регулювання сімейних відносин. Так, згідно з частинами 1, 6 статті 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Частиною першою статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (частини 3, 4 статті 56 СК України). Судом встановлено, що 07 липня 2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим виконкомом Демешківської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області актовий запис №2 . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». За період шлюбних відносин у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.02.2024, виданим Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Із позовної заяви встановлено, що протягом останнього часу їхні взаємовідносини суттєво погіршилися. Також у них змінилися погляди на життя, що систематично призводять до частих непорозумінь та конфліктів. Спільне господарство разом не ведуть, бажання відновити сімейні стосунки у них немає, сім`я існує лише формально. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем. Приймаючи визнання позову, суд також виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Розглядаючи спір, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved