Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та заперечень Позивач ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до Шевченківського районного суду міста Запоріжжя з позовом до відповідача [PERSON] , в якому зазначило, що 11.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», як кредитором та [PERSON] як позичальником було укладено договір про надання кредиту №188577-КС-005, відповідно до умов якого було видано кредитні кошти у розмірі 11000,00 гривень. Позичальник, скориставшись кредитними коштами, свої зобов`язання щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків належним чином не виконав, внаслідок чого у нього виник борг, який позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також стягнути сплачений ним судовий збір. Рух справи Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13.11.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує за наявними матеріалами у справі. Відповідач у судові засідання не з`явився, причин неявки суд не повідомив, конверт, яким на адресу за місцем її реєстрації направлялися повістка та документи по справі, повернувся до суду. На підставі ч.8 ст.128 ЦПК України вважається, що відповідач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Враховуючи, що належним чином сповіщений відповідач у судове засідання не з`явилась без повідомлення причин, відзив на позов та заяву про відкладення судового засідання не подала, суд вважає можливим розглянути справу за наявними матеріалами у справі. Встановлені судом фактичні обставини по справі 11 липня 2021 року між [PERSON] як позичальником та ТОВ «Бізнес Позика» як кредитодавцем укладено Договір про надання кредиту №188577-КС-005, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 5000,00 на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором та Правилами надання споживчих кредитів (п.1 Договору). Сторонам було узгоджено наступні умови: Тип кредиту кредит; строк кредиту 8 тижнів; процентна ставка в день 1,41825182 фіксована; комісія за надання кредиту 750,00 грн; загальний розмір наданого кредиту 5000,00 грн; термін дії договору 05.09.2021р.; орієнтовна загальна вартість кредиту 8760,00 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка 49939,66%. Сторонами також узгоджено графік платежів та підписано паспорт споживчого кредиту, пропозиція укласти договір (оферта) та прийняття (акцепт) пропозиції. Кредитний договір з додатками відповідач підписала за допомогою одноразового ідентифікатора. 18.08.2021р. між сторонами укладено Додаткову угоди №1, відповідно до умов якої було змінено умови кредитування, зокрема кредит збільшився на 6000,00 грн та склав у загальному розмірі 9351,77 грн; продовжено термін кредитування на 150 днів, визначено термін дії договору 02.02.2022р. Також визначено графік погашення заборгованості та орієнтовні реальна процента ставка та вартість кредиту. 13.12.2021р. між сторонами укладено Додаткову угоди №2, відповідно до умов якої було змінено умови кредитування, зокрема кредит збільшився на 6164,00 грн та склав у загальному розмірі 15685,97 грн; продовжено термін кредитування на 268 днів, визначено термін дії договору 04.04.2022р. Також визначено графік погашення заборгованості та орієнтовні реальна процента ставка та вартість кредиту, визначені розмірі плати за користування кредитом проценти. 13.01.2022р. між сторонами укладено Додаткову угоди №3, відповідно до умов якої було змінено умови кредитування, зокрема кредит у загальному розмірі складає 18047,09 грн; продовжено термін кредитування на 313 днів, визначено термін дії договору 19.05.2022р. Також визначено графік погашення заборгованості та орієнтовні реальна процента ставка та вартість кредиту, визначені розмірі плати за користування кредитом проценти. 31.01.2022р. між сторонами укладено Додаткову угоди №4, відповідно до умов якої було змінено умови кредитування, зокрема визначено суму кредиту у розмірі 6164,00 грн та проценти за користування кредитом 4330,69 грн; продовжено термін кредитування на 345 днів, визначено термін дії договору 20.06.2022р. Також визначено графік погашення заборгованості та орієнтовні реальна процента ставка та вартість кредиту, визначені розмірі плати за користування кредитом проценти. Як свідчать матеріали справи, кредитні кошти перераховані безготівковим шляхом на картку відповідача двома платежами 11.07.2021 та 18.08.2021 у загальному розмірі 11000,00 гривень. З боку відповідача на користь позивача було перераховано грошових коштів у загальному розмірі 23714,15 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом загальна сума боргу становить 22168,56 грн, з урахуванням заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за відсотками, а також здійсненими виплатами позичальника. Норми права застосовані судом та висновки суду Відповідно до приписів ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Статтею 1054 ЦК України визначено, «за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти». Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За матеріалами справи встановлено та не спростовано відповідачем, що боржник не сплатив заборгованість за кредитним договором суми основної заборгованості за тілом кредиту, яка підлягає стягненню з Відповідача. Щодо стягнення заборгованості за відсотками суд зазначає про наступне. Відповідно до ч.2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Суд звертає увагу, що відповідач, як пересічний споживач кредитних послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не зміг ефективно здійснити свої права бути поінформованою про дійсні умови кредитування, які викладені в декількох документах, які не містять прозорості та зрозумілості, зокрема щодо дійсного періоду та розміру нарахувань за кредитом. А тому на думку суду, укладення договору перетворюється на непомірний тягар для відповідача, як споживача та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим ч.3 ст.509 та чч.1,2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Крім того, з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Пунктами 1.2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985року № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди. Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином ефективного вибору. Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248 споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз.3 пп.3.2 п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Окрім цього, як зазначено в рішенні Конституційного суду України від 11.07.2013р. № 7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст. 3, ч.3 ст. 509 та ч.1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення. У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками фізичними особами. Такого ж самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20). Також, відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 18 березня 2020року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Відповідно до пункту 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика палата Верховного Суду дійшла до висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Застосовуючи аналогію та враховуючи те, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у заявленому розмірі не є співрозмірною сумі кредиту за договором, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів за кредитним договором, суд дійшов висновку про зменшення розміру процентів за вказаним договором до розміру відсотків, визначених сторонами договору Додаткової угодою №4 від 31.01.2022р., а саме до суми 4330,69 гривень. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача у пропорційному розмірі, визначеному відповідно до приписів ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial