Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позов мотивований тим, що 11.01.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір №6263625 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 6300 гривень, строком на 360 дні, зі сплатою 1,99% в день. 25.09.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» уклали договір факторингу №25.09/23-Ф відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №6263625. Однак, відповідач [PERSON] свої зобов`язання по кредитному договору не виконав, внаслідок чого заборгованість по кредитному договорі №6263625 від 11.01.2023 року становить 30 621,79 гривень. Крім того, позивач просить у порядку ч.10 ст.625 ЦПК України орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні витрати і 3% річних відповідно до ст.625 ЦПК України. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» - Столітній М.М. в судове засідання не з`явився, подала до суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно електронного договору №6263625 про надання споживчого кредиту відповідачка [PERSON] отримала від ТОВ «Авентус Україна» кредит у розмірі 6300 гривень, строком на 360 дні, зі сплатою 1,99% на день. 25.09.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» уклали договір факторингу №25.09/23-Ф відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №6263625. Згідно рішення №251124/1 єдиного учасника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору № 6263625 заборгованість відповідача становить 30 621,79 гривень, з яких 6300 гривень заборгованість по тілу кредиту, 24 321,79 гривень заборгованість по процентах. Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до п.1 та 2 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення заборгованості є обгрунтованим та підставним, у зв`язку з чим його слід задовольнити. Вимога позивача про застосування частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України та зазначення в рішенні суду про нарахування інфляційних втрат і 3% річних, передбачених статтею 625 ЦК України, до моменту виконання рішення задоволена бути не може. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 червня 2024 року (справа № 910/14524/22) зауважила, що нарахування пені або відсотків у порядку частин 10, 11 ст. 265 ЦПК України ґрунтується на тих самих нормах матеріального права, які є підставою для задоволення позову про стягнення відсотків або пені за порушення виконання зобов`язання. Тобто це ті самі заходи відповідальності, але продовжені на наступний період, протягом якого зобов`язання не виконується. Передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України 3 % річних охоплюються приписами частин 10, 11 ст. 265 ЦПК України за умови, що позивач заявив позовну вимогу про стягнення 3 % річних за порушення виконання зобов`язання та суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цієї вимоги. Крім того, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України установлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Ухваливши рішення по суті справи суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами відповідно до статті 141 ЦПК України, згідно з частиною першою якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення всієї суми позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2422,40 гривень сплаченого судового збору. Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, з-поміж іншого належать витрати на професійну правничу допомогу (частина третя статті 133 ЦПК України). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав копію договору про надання правової (правничої) допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024 року, копію заявки№9051 на виконання доручення до договору №10/12-224 від 10.12.2024 року, копію рахунку на оплату №9051-16/06-2025 від 16.06.2025 року, копію акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до Договору про надання правової (правничої) допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024 року, що підтверджує факт надання правничої (правової) допомоги, з яких убачається, що вартість наданих адвокатом послуг зі збору та аналізу доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, складення позовної заяви та подання її до суду, представництво інтересів клієнта в суді становить 10 000 гривень. Враховуючи вказане, позивачем доведено надання йому адвокатом правової допомоги. Водночас процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення розміру витрат на адвоката (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). За висновками Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19 (постанова від 03.10.2018 р.) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи; У справі № 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020 р.) Велика Палата Верховного Суду також вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони. У розглядувані справі відповідач жодних заперечень щодо заяви про відшкодування судових витрат та доказів неспівмірності заявлених позивачкою витрат на правову допомогу або завищення їх розміру суду не надав. Тож підстави для зменшення зазначених витрат з мотивів їх не співмірності на даний час відсутні.

Outcome: partial