Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

25 грудня 2025 року представник позивача КП «Житлокомсервіс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за послуги з утримання багатоквартирного будинку, споруд та прибудинкових територій, що виникла за адресою: [ADDRESS] за період з 01.02.2007 по 01.11.2016 у сумі 13 883,20 грн.; за період з 30.10.2019 по 01.12.2025 у сумі 18 764,89 грн. Також представник позивача просив стягнути сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач зарєєстрований за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Відповідач в повному обсязі не сплачував за надані послуги, що призвело до утворення заборгованості за період з за період з 01.02.2007 по 01.11.2016 у сумі 13 883,20 грн.; за період з 30.10.2019 по 01.12.2025 у сумі 18 764,89 грн., тому представник позивача звернувся до суду з позовом. Ухвалою суду від 02.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідач у судове засідання е з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової кореспонденції за місцем реєстрації, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18.) У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, тому вирішив спір по суті за відсутності відповідачки. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за її відсутності та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що рішенням Харківської міської ради №69/06 від 26.07.2006 «Про створення комунального підприємства «Жилкомсервіс» та рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради №1186 від 20.12.2006 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді м. Харкова» КП «Жилкомсервіс» створено та визначено виконавцем послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків. Рішенням 23 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 26.01.2024 № 522/24 Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» було перейменовано у Комунальне підприємство «Житлокомсервіс», що підтверджує Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.04.2024. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 № 1186 Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» визначено виконавцем послуг з управління будинком, спорудою або групою споруд у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Харкова. Багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] , є комунальною власністю територіальної громади міста Харкова та перебуває у господарському віданні Комунального підприємства «Житлокомсервіс». Судом встановлено, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України №1875-ІV від 24.06.2004 споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Рішення Харківської міської ради № 69/06 від 26.07.2006 «Про створення комунального підприємства «Жилкомсервіс» та рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 1186 від 20.12.2006 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді м. Харкова», відповідно до ч.2 ст. 633 Цивільного кодексу України Позивачем, 28.11.2006 року в офіційному виданні Харківської міської ради - спецвипуску газети «Слобода», було опубліковано публічний договір про надання житлово-комунальних послуг № 95/1 (із змінами, внесеними в 2007 і 2009 роках). Згідно з вимогами ст. 633 ЦК України, публічний є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Виходячи з вимог зазначеної статті ЦК України, перелік послуг, по яким може бути укладено публічний договір, не є вичерпним. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та іншими актами цивільного законодавства не передбачено укладання типового договору про надання житлово-комунальних послуг між управителем та споживачами, а також обов`язковість письмової форми договору про надання житлово-комунальних послуг, що підтверджується ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої договором вважається усний чи письмовий правочин між споживачем і виконавцем про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Відповідно до п. 22 Договору № 95/1 цей договір набирав чинності з 01 січня 2007 року та укладений згідно з ч. 3 ст.205, ст. ст. 642, 643 Цивільного кодексу України. Згідно п. 22 публічного договору про надання житлово-комунальних послуг договір укладається строком на 3 роки і вважається продовженим на той самий строк, якщо за місяць до закінчення дії його терміну однієї зі сторін не буде письмово заявлено про розірвання договору. Тобто, публічний договір від 28.11.2006 (зі змінами, внесеними у 2007 і 2009 роках) про надання житлово-комунальних послуг, є чинним, а співвласник багатоквартирного будинку, за адресою: [ADDRESS] , перебуває в договірних відносинах з КП «Жилкомсервіс» і повинен здійснювати оплату наданих послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової територій, відповідно до затвердженого органами місцевого самоврядування тарифом. Вартість послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій встановлюється відповідним рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова». КП «Жилкомсервіс» виконує свої обов`язки та забезпечує надання відповідачу послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, перелік яких затверджений рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011 № 893 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова» (зі змінами, внесеними рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 27.01.2012 № 39 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011 № 893 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова»; рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.05.2017 № 283 «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова»), №318 «Про корегування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова від 11.05.2018 оскільки відповідно до ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу на проведення ремонтних і профілактичних робіт, ліквідації аварії та її наслідків. Нарахування оплати за надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій здійснюється відповідно до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 529 (зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів від 17 липня 2015 р. № 515) далі - Постанова. Таким чином, між сторонами встановилися договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користується. Отже законодавством встановлений обов`язок споживачів сплачувати в повному обсязі спожиті комунальні послуги. Відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні зі споживача коштів за надання житлово-комунальних послуг. А тому, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року по справі № 6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі № 3- 184цс14 та від 20 квітня 2016 року по справі № 6-2951 цс-15. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги, згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувався ними, в тому числі за утримання прибудинкової території. Однак, відповідач не виконує обов`язки, покладені на них чинним законодавством та Договором № 95/1, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість перед КП "Жилкомсервіс" за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до ст. ст. 64, 67, 68, 162 Житлового кодексу України, статтями 360, 526, 611, 815, 816 Цивільного кодексу України, статтею 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", п.п. 7-11, п.13 Договору 95/1, на відповідачів покладені обов`язки сплачувати кошти за спожиті комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території у строки, встановлені договором або законом. Згідно статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. У відповідності положень статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] , згідно довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.02.2007 по 01.11.2016 у сумі 13 883,20 грн.; за період з 30.10.2019 по 01.12.2025 у сумі 18 764,89 грн, на загальну суму 32 648,09 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості в матеріалах справи. Зазначене свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов`язань, а тому порушує право позивача на одержання плати за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 3 ст.267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи відсутність заяви відповідача про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, суд не розглядає питання про поновлення позивачу строку позовної давності, та з відповідача на користь КП «Жилкомсервіс» підлягає стягненню вказана заборгованість. Таким чином, позовні вимоги КП «Жилкомсервіс» про стягнення із відповідача заборгованість у загальному розмірі 32 648,09 грн, підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved