Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ярмусь В. Д., звернулася до суду із позовом до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Тернопільської міської ради (далі - Відділ), третя особа на стороні відповідача: Національний Банк України про усунення перешкод у праві володіння, користування та розпорядження квартирою. В обґрунтування доводів позовних вимог зазначено, що [PERSON] належить двокімнатна квартира, загальною площею 50,8 кв. м, за адресою [ADDRESS] . Дану квартиру позивачка отримала, коли працювала у Акціонерному комерційному агропромисловому банку «Україна» (далі - Агропромбанк «Україна»). Однак за рішенням Національного банк України від 25 вересня 2000 року в Агропромбанку «Україна» введено тимчасову адміністрацію, а з 29 червня 2001 року розпочато ліквідаційну процедуру, та в подальшому цей банк ліквідовано. 25 листопада 2024 року Відділом надано витяг з Державного реєстру речових прав за номером 405179035, відповідно до якого встановлено, що на квартиру, загальною площею 50,8 кв. м, житлова площа 29,8 кв. м, за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3049092861040, власником якого є [PERSON] , встановлено обтяження - заборона на нерухоме майно, зареєстровано 04 вересня 2007 року, номер обтяження: 57687784, підстава реєстрації - повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 11 листопада 1997 року, видавник: Агропромбанк «Україна». Також зазначено Відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення - Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 5598597 від 04 вересня 2007 року, додаткові відомості про обтяження: архівний запис з Феміди за № 1588-2 від 11 листопада 1997 року. Позивачці як працівнику Агропромбанку «Україна» була надана квартира, загальною площею 50,8 кв. м, житлова площа 29,8 кв. м, за адресою: [ADDRESS] , однак [PERSON] не укладала кредитних договорів чи інших договорів з Агропромбанк «Україна», що дало б підстави для внесення інформації щодо заборони на підставі іпотечного чи будь-якого іншого застереження до Державного реєстру речових прав на двокімнатну квартиру за вищевказаною адресою. Водночас наявне обтяження обмежує право позивачки, як власника цього майна, у можливості ним розпоряджатись, а тому наявні підстави для усунення цих перешкод у користуванні нерухомим майном, вилученні запису з Державного реєстру речових прав. Національний Банк України листом за вих. № 14-0005/26626 від 07 квітня 2025 року повідомлено [PERSON] про неможливість вилучення запису з Державного реєстру речових прав, а також про відсутність заборгованості за кредитом позивачки, та про відсутність кредитної заборгованості позиваки у переліку АКАБ «Україна», переданих у управління ТОВ «ЛЕКСНАВІГАТОР» на підставі договору. Таким чином, сторона позивача вважає, що застосоване обтяження майна [PERSON] повинно бути скасоване, з огляду на відсутність підстав для його накладення. За наведених обставин, [PERSON] просить суд, усунути їй перешкоди у праві володіння, користуванні та розпоряджання квартирою, загальною площею 50,8 кв. м, житловою площею 29,8 кв. м, за адресою: [ADDRESS] , шляхом скасування заборони (архівного запису), який внесений до Державного реєстру речових прав, накладеного на квартиру загальною площею 50,8 кв. м, житловою площею 29,8 кв. м, по адресу: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3049092861040, власником якого є [PERSON] , а саме: номер обтяження 5768778 від 04 вересня 2007 року, на підставі - повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 11 листопада 1997 року, видавник: Агропромбанк «Україна», підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 76235911 від 22 листопада 2024 року, [PERSON] . Тернопільської міської ради, який було внесео у Відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення - Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 5598597 від 04 вересня 2007 року, Додаткові відомості про обтяження: архівний запис з Феміди за № 1588-2 від 11 листопада 1997 року. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Тернопільської міської ради, третя особа на стороні відповідача: Національний Банк України про усунення перешкод у праві володіння, користування та розпорядження квартирою; розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. 22 вересня 2025 року судом зареєстровано пояснення представника Національного Банку України Бірюкової Ірини Владиславівни, згідно яких Національний банк України не відповідає за зобов`язаннями банків, а банки не відповідають за зобов`язаннями Національного банку України, якщо інше не передбачено законом або договором. До функцій Національного банку України, які визначені статтями 6, 7 Закону України «Про Національний банк України», не належать вирішення спорів, що виникають у договірних відносинах між клієнтом і банком та контроль виконання сторонами своїх обов`язків, що виплавають із даних правовідносин. Отримуючи документи на архівне зберігання, Національний банк не здійснює перевірку (моніторинг) обтяжень в реєстрах, які були зареєстровані на підставі договорів, укладених в забезпечення виконання кредитних договорів з клієнтами банків, оскільки такого обов`язку не визначено законодавством та нормативно-правовим актами. Держателем Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є Міністерство юстиції України. Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 25.06.2015 № 1059/5 Деякі питання щодо визначення адміністратора Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 25.06.2015 за № 754/27199, адміністратором Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є Державне підприємство Національні інформаційні системи. Аналізуючи норми процесуального права у взаємозв`язку із нормами законодавства, яке регулює банківську діяльність та визначає правовий статус Національного банку України, представник третьої особи вважає, що рішення суду, ухвалене у даній справі, не може вплинути на права та інтереси Національного банку України. Протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні, яке відбулося 18 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Ярмусь В. Д. у судовому засіданні позов підтримав, з мотивів викладених у позовній заяві, просив скасувати обтяження. Представник Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Тернопільської міської ради у судове засідання не з`явився, однак був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Представник третьої особи Національного Банку України в судове засідання не з`явився, проте у своїх поясненнях просив проводити розгляд справи у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши та оцінивши докази, встановив наступні обставини справи. [PERSON] належить квартира за адресою [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право власності від 30 серпня 1996 року, яке видано на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради народних депутатів № 307 від 05 червня 1996 року та зареєстровано в Тернопільському бюро технічної інвентаризації за № 4110. Згідно витягу із Державного реєстру речових прав, сформованого 25 листопада 2024 року за індексним номером витягу № 405179035, накладено обтяження у виді заборони на нерухоме майно за № 57687784, документи подані для реєстрації: повідомлення серії та номер:б/н виданого 11 листопада 1997 року, Агропромбанк «Україна», додаткові відомості щодо обтяження: архівний запис Феміда за № 1588-2 від 11 листопада 1997 року. Згідно відповіді № 312/01-16 від 24 лютого 2025 року Першої тернопільської державної нотаріальної контори, термін зберігання документів «Переписка по накладенню та зняттю заборон та арештів» складає 3 роки, та згідно акту про виділення до знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду від 15 квітня 2005 року наряди за 1996-1998 роки знищені. Як вбачається з листа Національного Банку України за вих. № 14-0005/26626 від 07 квітня 2025 року, [PERSON] повідомлено про неможливість вилучення запису з Державного реєстру речових прав, а також про відсутність заборгованості за кредитом позивачки, та що відсутня кредитна заборгованість [PERSON] у переліку АКАБ «Україна» переданих у управління ТОВ «ЛЕКСНАВІГАТОР» на підставі договору. Одночасно Націрнальний Банк України повідомив, що не наділений повноваженнями стосовно надання заяв про зняття обтяження з майна юридичних/фізичних осіб, яке перебуває в забезпеченні виконання зобов`язань перед банками України. Зі змісту листа Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Тернопільської міської ради №487/28-01 від 25 березня 2025 року, для реєстрації припинення обтяження [PERSON] необхідно звернутися до державного реєстратора з заявою та судовим рішенням щодо припинення відповідного обтяження. За встановлених обставин до правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального і процесуального права. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положенням ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог ст. 9 Конституції України визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст.317 ЦК України). Приписами ст. 321 ЦК України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує права. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину). Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09 червня 1999 року № 31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10 червня 1999 року № 364/3657 (зі змінами). Арешти (заборони), які були накладені на підставі заяв, повідомлень, листів будь-яких підприємств, установ, організацій, банків, ухвал, рішень суду, слідчих органів, рішень виконкомів, тощо у період до 1998 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесені з паперових носіїв (алфавітних книг). Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого, зареєстрованим в Мін`юсті 10 червня 1999 року за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою, реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. З 01 січня 2013 року відповідно до ст. ст. 8, 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор, нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. У спірних правовідносинах позивачка є власником квартири, загальною площею - 50,8 кв. м, житловою - 29,8 кв. м, за адресою: [ADDRESS] . Це майно обтяжене записом згідно повідомлення, серія та номер: б/н, видане 11 листопада 1997 року, видавник: Агропромбанк «Україна», заборона на нерухоме майно (архівний запис з Феміди за № 1588-2 від 11 листопада 1997 року). Причина такого обтяження протягом тривалого часу, за умови ліквідації Агропромбанк «Україна», відсутності заборгованості за кредитом та відсутності кредитної заборгованості [PERSON] у переліку АКАБ «Україна» переданих у управління ТОВ «ЛЕКСНАВІГАТОР» на підставі договору, про що є повідомленні від Національного Банку Україна, є порушенням прав власника на володіння своїм майном, яке підлягає захисту в судовому порядку. За встановлених обставин, порушене право [PERSON] підлягає захисту шляхом скасування (зняття) накладену 11 листопада 1997 року згідно повідомлення, серія та номер: б/н, видане 11 листопада 1997 року, видавник: Агропромбанк «Україна», заборону на нерухоме майно (архівний запис з Феміди за № 1588-2 від 11 листопада 1997 року) - квартиру, загальною площею - 50,8 кв. м, житловою - 29,8 кв. м, за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3049092861040, власник - [PERSON] , яка 04 вересня 2007 року зареєстрована в Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер запису про обтяження: 57687784 (відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення - реєстраційний номер обтяження: 5598597, 04 вересня 2007 року). Щодо належності відповідача у виниклому спорі, то суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові № 760/30720/21 від 31 січня 2024 року, про те, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача. У зв`язку з тим, що позивачка не заявила вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved