Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Еліт Фінанс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 28655,13 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 24 вересня 2018 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту для особистих потреб. Згідно з умовами якої АТ «Альфа-Банк» надав відповідачу кредит для особистих потреб з лімітом кредитної лінії у розмірі до 200 000 гривень, з процентною ставкою 24% річних, тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 гривень. Станом на 20 грудня 2021 року за кредитним договором загальна сума заборгованості становить 28655,13 грн. 20 грудня 2021 року між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого, АТ «Альфа Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» приймає належні АТ «Альфа Банк», права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі прав вимоги. Таким чином до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» відповідно до укладеного договору факторингу від 20 грудня 2021 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 24 вересня 2018 року. Відповідач не виконувала належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість за договором, яка станом на 20 грудня 2021 року становить 28655,13 грн. З урахуванням вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача 28655,13 грн заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати, які складаються із судового збору 3028,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9200 гривень. Ухвалою суду від 13 листопада 2025 року призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте, направив до суду заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити в його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечує щодо постановленням заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подавала. Враховуючи вимоги ст.280 ЦПК України, ухвалою суду від 04 лютого 2026 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши подані докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 21 вересня 2018 року [PERSON] підписала оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, за умовами якої відповідач запропонував укласти АТ «Альфа-Банк» угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Позичальник [PERSON] підтвердила, що вона отримала Акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 21 вересня 2018 року, а також усю інформацію про умови кредитування, власноручно підписавши оферту та анкету-заяву. В анкетізаяві про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа Банк» зазначається, що підписанням цього акцепту підтверджує акцепт Публічної пропозиції на укладення Договору між нею та ПАТ «Альфа Банк» на умовах викладених в Публічній пропозиції та додатках до Договору, що розміщені та веб сторінці Банку. За умовами договору [PERSON] надано безготівковий споживчий ліміт для споживчих цілей на загальну суму 200 000 гривень, з фіксованою процентною ставкою 24% річних, строком на 12 місяців з правом пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії за умови дотримання клієнтом умов договору. Також, [PERSON] власноручно 21 вересня 2018 року було підписано і паспорт споживчого кредиту, в якому сторони обумовили основні умови кредитування. 20 грудня 2021 року між Акціонерним Товариством «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено Договір факторингу №4, відповідно до умов якого, АТ «Альфа-Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» приймає належні АТ «Альфа-Банк», права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі прав вимоги, про що складено Акт приймання передачі Реєстру боржників від 20 грудня 2021 року до договору факторингу №4 від 20 грудня 2021 року. 20 грудня 2021 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» проведено оплату грошових коштів на рахунок АТ «Альфа Банк» за Договором факторингу №4 від 20 грудня 2021 року за відступлення права вимоги, що підтверджується платіжним дорученням №34291 від 20 грудня 2021 року. Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу №4 від 20 грудня 2021 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №CCNG-631019918 від 24 вересня 2018 року на загальну суму 28655,13 грн, з яких: 25607,15 грн - залишок заборгованості по тілу кредиту, 3047,98 грн залишок за штрафними санкціями. Згідно виписки з рахунка приватного клієнта №888974-2025/0923, рахунковий період з 24 вересня 2018 року по 20 грудня 2021 року [PERSON] користувалась кредитними коштами, частково вносила кошти на погашення кредиту та здійснювала інші платежі по кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом станом на 20 грудня 2021 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №CCNG-631019918 від 24 вересня 2018 року становить 28655,13 грн. Так, відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.12 ЦПК України). У відповідності до вимог ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. Даний висновок суду базується на висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 01 лютого 2018 року у справі №569/8962/16-ц. Так, в порушення умов укладеного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором в установлений строк не виконала ні первісному, ні новому кредитору, внаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту та за іншими платежами перед позивачем ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», який набув права грошової вимоги за вказаним договором. В даному випадку позивач, як новий кредитор, просить стягнути з відповідача на свою користь борг за кредитним договором від 24 вересня 2018 року у розмірі 28655,13 грн., з яких: 25607,15 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 3047,98 грн. - сума заборгованості за відсотками. Позивачем на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подано до суду розрахунок за кредитним договором від 24 вересня 2018 року та виписку з рахунку (одержувач [PERSON] ), також на підтвердження розміру заборгованості до справи долучено витяги з реєстру боржників до договору факторингу від 20 грудня 2021 року, відповідно до якого сума заборгованості за кредитом станом на 20 грудня 2021 року становить 28655,13 грн. Відповідачем не спростовано наявність укладеного кредитного договору, як і не надано доказів належного виконання умов договору в строки, визначені договором, а тому суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 24 вересня 2018 року в розмірі 28655,13 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 3028,00 грн. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ч.1 п.1, ч.3 ст.133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи та входять до складу судових витрат. Згідно договору №03-07/2024 про надання правничої допомоги від 03 липня 2024 правову допомогу позивачу у справі надає адвокат Литвиненко Оксана Ігорівна, яка діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №9438/10 від 18 вересня 2020 року. Згідно акту №4 приймання-передачі послуг від 02 червня 2025, по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] вартість надання первинної консультації становить 0,5 год - 1000 грн, правовий аналіз документів становить 2 год - 4000 грн та підготовка позовної заяви 2,1 год - 42000 грн, на загальну суму 9200 грн. Відповідно до платіжної інструкції №2732 від 10 червня 2025 року ТОВ «ФК Еліт Фінанс» проведено оплату за договором №03-07/24 про надання правничої допомоги в сумі 9200 грн, отримувач Адвокат Литвиненко О.І. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи із умов договору про надання послуг, беручи до уваги складність справи та обсяг виконаних робіт, характер правовідносин у цій справі, ціну позову, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, оцінивши надані докази щодо судових витрат на професійну правничу допомогу,

Outcome: approved