Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначає, що 08.05.2012 року між [PERSON] та ПАТ АБ «Укргазбанк» укладено кредитний договір №126/2012-Р, за яким банк надав позичальнику кредит у сумі 79600,00 грн. на придбання житлової нерухомості (квартира однокімнатна, житловою площею 17,2 кв.м., загальною площею 33,2 кв.м., яка знаходиться за адресою - [ADDRESS] ), на строк з 08.05.2012 року по 07.05.2022 року, із сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи з 16,8 % річних, за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 21,8 % річних (п.п. 1.1.-1.3.1., 1.4.1.-1.4.2. кредитного договору). 08.05.2012 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, за п.1.2 якого поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ). У той же час, відповідачі зобов`язання за договором належним чином не виконують та систематично порушують його умови, внаслідок чого, станом на 18.03.2025 року, складає 116692,07 грн. з яких: заборгованість по тілу кредиту поточна - 72537,72 грн.; прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом - 11689,11 грн.; сума 3% річних, нарахованої за період з 13.03.2017 року по 23.02.2022 року в порядку ст. 625 ЦК України за несвоєчасну сплату тіла кредиту - 6 273,86 грн; сума 3% річних, нарахованої за період з 13.03.2017 року по 23.02.2022 року в порядку ст. 625 ЦК України за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом - 1737,03 грн.; сума індексу інфляції, нарахованої за період з 13.03.2017 року по 23.02.2022 року в порядку ст. 625 ЦК України за несвоєчасну сплату тіла кредиту складає - 18 665,21 грн.; сума індексу інфляції, нарахованої за період з 13.03.2017 року по 23.02.2022 року в порядку ст. 625 ЦК України за несвоєчасну сплату процентів за користування кредиту - 7 789,14 грн. Враховуючи вищевикладене, представник позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №126/2012-Р від 08.05.2012 року в сумі 116 692,07 грн. та судовий збір по справі. У судове засідання представник ПАТ АБ «Укргазбанк» не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надали, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Як встановлено судом, 08.05.2012 року між [PERSON] та ПАТ АБ «Укргазбанк» укладено кредитний договір №126/2012-Р, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 79600,00 грн., на придбання житлової нерухомості (квартира однокімнатна, житловою площею 17,2 кв.м., загальною площею 33,2 кв.м., яка знаходиться за адресою - [ADDRESS] ), на строк з 08.05.2012 року по 07.05.2022 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи з 16,8 % річних, за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 21,8 % річних. У відповідності до п. 4.1.1. кредитного договору зобов`язується відкрити позичальнику позичковий рахунок № [NUMBER] та рахунок № [NUMBER] для внесення періодичних платежів, дострокового погашення заборгованості по кредиту та всіх комісійних платежів, передбачених цим договором. За приписами п. 3.1. кредитного договору позичальник здійснює погашення кредиту у відповідності з графіком, встановленим в додатку №2 до цього договору, та сплату процентів за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 1378,00 грн. (крім першого та останнього платежів), щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця шляхом внесення коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АБ «Укргазбанк», через касу банку або шляхом безготівкового перерахування. Відповідно до п. 4.3.1. кредитного договору позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені у п.1.2. цього договору цілі. Повернути банку отриманий кредит та сплатити нарахованої комісії (якщо буде мати місце), нараховані проценти за користування кредитними коштами у повному обсязі, у строки та в порядку згідно цього договору. Крім того, 08.05.2012 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, за п.1.2 якого поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) з 08.05.2012 року по 01.05.2015 року. За розрахунком, наданим банком, заборгованість [PERSON] та [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 18.03.2025 року становить 116692,07 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту поточна - 72537,72 грн.; прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом - 11689,11 грн.; сума 3% річних, нарахованої за період з 13.03.2017 року по 23.02.2022 року в порядку ст. 625 ЦК України за несвоєчасну сплату тіла кредиту - 6 273,86 грн; сума 3% річних, нарахованої за період з 13.03.2017 року по 23.02.2022 року в порядку ст. 625 ЦК України за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом - 1737,03 грн.; сума індексу інфляції, нарахованої за період з 13.03.2017 року по 23.02.2022 року в порядку ст. 625 ЦК України за несвоєчасну сплату тіла кредиту складає - 18 665,21 грн.; сума індексу інфляції, нарахованої за період з 13.03.2017 року по 23.02.2022 року в порядку ст. 625 ЦК України за несвоєчасну сплату процентів за користування кредиту - 7 789,14 грн. Отже між сторонами виникли кредитні правовідносини, тому при вирішенні вказаного спору суд керувався нормами Цивільного кодексу України. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частинами 1 та 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договорами застосовуються положення ЦК України, які регулюють правовідносини за договором позики, якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 цього Кодексу і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Частиною 1 статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до частини 2 статті 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України (надалі - ЦК України) визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі № 263/8216/20 (провадження № 61-9100св21) вказано, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Так, згідно ч.2 ст.625 ЦК України, - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначена правова позиція підтверджена висновками Великої Палати Верховного Суду в його постановах від 04.07.2018 року (справа №310/11534/13-ц, пров. №14-154цс18), від 04.06.2019 року (справа № 916/190/18, пров. №12-302гс18) від 08.11.2019 року (справа №127/15672/16-ц, пров. №14-254цс19), від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (пров. № 14-10цс18) та від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає, що матеріалами справи доведено укладення 08.05.2012 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачами кредитного договору №126/2012-Р. Однак, відповідачі належним чином свої зобов`язання не виконували, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем склалася заборгованість. Враховуючи, що відповідачі взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, договором поруки належним чином не виконують, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про судові витрати належить вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Оскільки позовні вимоги задоволено, суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved