Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 20.02.2024 року в розмірі 31372,34 грн. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 20.02.2024. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля, про що зазначено в полі підпис Клієнта із позначкою дати та часу. Використання OTP пароля в якості простого електронного підпису погоджено із Відповідачем у Анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 02.01.2020 р., яка підписана Відповідачем власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України. На підставі укладеного Договору Відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії 01/28, тип - Універсальна. Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ №164 від 29.07.2022, Відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно Позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою за рахунком. Таким чином, у порушення умов Договору, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 16.10.2024 має заборгованість 31372,34 грн., з яких: 24960,18 грн. заборгованість за тілом кредиту; 6412,16 грн. заборгованість за простроченими відсотками. У судове засідання представник АТ КБ «Приватбанк» не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, проте представником відповідача подано суду заяву про розгляд справи за його відсутності. При ухваленні рішення, просив суд врахувати, що рішенням суду, яке набрало законної сили, визнано недійсними транзакції з карток виданих Акціонерним товариством «Комерційний Банк «Приват Банк» на ім`я [PERSON] згідно договору № SAMDNWFC00099176230 від 20.02.2024, які ініційовані від імені [PERSON] , щодо переказу кредитних коштів на загальну суму 24 960,18 гривень. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 20.02.2024 з використанням ОТР-паролю [PERSON] підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі заява про приєднання). Вказана заява про приєднання підписана ОТР-паролем 20.02.2025 о 16:28 год. Як вбачається зі змісту зазначеного документа, підписанням заяви про приєднання [PERSON] на підставі статті 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) приєднався до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Система переказів PrivatMoney», «Операції у відділеннях (умови та правила проведення операцій у відділеннях Банку)», «Автоплатежі», «Сервіс BankID» Умов та Правил АТ КБ «ПриватБанк», що розміщенні в мережі інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї заяви, які разом становлять договір банківського рахунка, споживчого кредиту та обслуговування платіжного інструменту та Генеральний кредитний договір в частині надання споживчих кредитів «Кредитна картка», «Оплата частинами», «Миттєва розстрочка», прийняла всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язалася їх належним чином виконувати. Відповідно до пункту 14 вказаної заяви про приєднання сторони узгодили використання простого електронного підпису, зокрема за допомогою ОТР-паролю, при наданні банком будь-яких послуг клієнту, в т. ч., але не виключно, платіжних послуг, укладення між сторонами кредитних договорів, будь-яких інших правочинів, підписання електронних документів. При підписанні електронних документів, здійсненні будь-яких платіжних операцій та правочинів між сторонами за допомогою ОТР-паролю або одноразового ідентифікатора як простого електронного підпису сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку дію, платіжну операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження клієнтом здійснення будь-якої дії, платіжної операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту банку цифрової або алфавітно-цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому банком ОТР-паролю або одноразовому ідентифікатору на фінансовий номер телефону клієнта або в особистий кабінет клієнта в системі «Приват24», доступ до якого можливий виключно з використанням фінансового номера телефону (пункт 14.3 заяви про приєднання). У пункті 9.2 заяви про приєднання сторони визначили основні умови кредитування, а саме: тип кредиту відновлювальна кредитна лінія, тип платіжної картки Універсальна, сума/ліміт кредиту 200000 грн для карт «Універсальна», строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією, мета отримання кредиту споживчі цілі, спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом. За користування кредитом, окрім того, було встановлено процентну ставку визначену в розмірі 42,0 % річних. На підставі вказаної заяви позивачу відкрито рахунок № [NUMBER] відновлювальної кредитної лінії та надано кредитну карту [NUMBER] . Крім того, 20.02.2024 [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту по кожному з типів кредитного продукту. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір № б/н), встановлено, що 20.02.2024 відбувся старт карткового рахунку № [NUMBER] , 20.02.2024 на вказаний рахунок встановлено кредитний ліміт у розмірі 25000,00 грн, 20.02.2024 зменшено кредитний ліміт на суму 10000 грн, 20.02.2024 зменшено кредитний ліміт на суму 10000 грн та 21.02.2024 зменшено кредитний ліміт на суму 0,00 грн. З виписки за договором № б/н за період з 20.02.2024 по 18.10.2024 вбачається, що з 20.02.2024 по 22.02.2024 з картки [NUMBER] здійснено переказ грошових коштів в загальному розмірі 24960,18 грн та у період з 01.04.2024 по 01.10.2024 щомісячно списувалися відсотки за користування кредитом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 20.02.2024, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] , станом на 16.10.2024 загальна заборгованість відповідача за наданим кредитом становить 31372,34 грн, з яких: 24960,18 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6412,16 грн - заборгованість за простроченими відсотками. До виниклих між сторонами правовідносин, підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В розумінні ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», [PERSON] є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг. Згідно зі ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. За правилом ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач та його представник заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, вказували на те, що відповідач не ініціював проведення транзакцій, щодо вищеописаних операцій, тому вважають, що підстав для задоволення позову не має. Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.07.2025 у справі №607/7545/25 визнано недійсними транзакції з карток виданих Акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» на ім`я [PERSON] згідно договору № SAMDNWFC00099176230 від 20.02.2024, які ініційовані від імені [PERSON] , щодо переказу кредитних коштів на загальну суму 24 960,18 гривень. Як вбачається із судового рішення, транзакції з карток виданих на ім`я [PERSON] згідно договору № SAMDNWFC00099176230 від 20.02.2024, здійснені у період з 20.02.2024 по 22.02.2024, щодо переказу кредитних коштів на загальну суму 24 960,18 гривень відбулось без ініціювання їх власником рахунку, він не вчиняв дій, спрямованих на списання чи переказ коштів з карткового рахунку; встановивши, що заявник звернувся до органів поліції, у зв`язку із чим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, в якому встановлено, що відсутні підстави вважати, що потерпілий ( [PERSON] ) чи заявник ( [PERSON] син Позивача) своїми діями чи бездіяльністю сприяли втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції зі списання коштів, банком не представлено суду будь-яких належних та допустимих доказів факту сприяння (діями чи бездіяльністю) [PERSON] втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсним трансакцій з карток виданих на ім`я [PERSON] згідно договору № SAMDNWFC00099176230 від 20.02.2024, здійснені у період з 20.02.2024 по 22.02.2024, щодо переказу кредитних коштів на загальну суму 24 960,18 гривень, які ініціювалися від імені власника рахунку Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У межах розгляду даної цивільної справи позивач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування доводів відповідача, не довів, що [PERSON] укладено договір приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг і як володілець та користувач рахунку у банку, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до його карткового рахунку чи надав інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції. Списання грошових коштів з карткового рахунку відбулося не за його розпорядженням і він не повинен нести відповідальності за такі операції. Згідно із Законом України «Про платіжні послуги» неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Так, неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. (стаття 1). Відповідно до вказаного Закону користувач спеціального платіжного засобу (картки) зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Судом встановлено, що при здійсненні платіжних операцій у період з 20.02.2024 по 22.02.2024 [PERSON] особисто не використовував електронний платіжний засіб, він не сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а тому він не несе відповідальності за такі платіжні операції, здійснені за допомогою платіжної картки та за відповідні правові наслідки у вигляді нарахованих відсотків, пені штрафу, що настали у зв`язку із здійсненням таких операцій. АТ КБ «Приватбанк» в свою чергу, на засадах змагальності цивільного судочинства не надав належних доказів, які б підтверджували, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції щодо перерахування грошових коштів з його карткового рахунку. Водночас, саме на банк, який є професійним учасником ринку надання банківських послуг, покладено обов`язок доведення того, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони. За таких обставин, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що [PERSON] , як користувач, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей за картками, його особового рахунку, акаунту чи додатку Приват24, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, що дало б змогу ініціювати платіжні операції 20.02.2024, 21.02.2024, 22.02.2024, зняття з його карткового рахунку грошових коштів на загальну суму 24960,18 грн, тобто не довів волевиявлення [PERSON] на розпорядження коштами у зазначеному розмірі, то і заборгованість за нарахованими відсотками не повинні стягуватися, з огляду на те, що він кредитними коштами не користувався. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Щодо розподілу судових витрат, Суд зазначає наступне. Частинами першою-другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд покладає на позивача.

Outcome: dismissed