Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що шлюб між ним та відповідачкою зареєстровано 24 вересня 1994 року відділом реєстрації актів цивільного стану Косівського районного управління юстиції Івано-Франківської області. За час шлюбу в сторін народилося четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили почуття взаємної любові та підтримки, між ними відсутнє взаєморозуміння, наявна розбіжність поглядів на сімейні відносини та на обов`язки з ведення спільного господарства. Спроби примиритися результату не дали, фактично сім`я припинила своє існування. Позивач вважає, що збереження сім`ї з відповідачкою неможливе, суперечить їх інтересам, тому просить строку для примирення не надавати, шлюб розірвати. Ухвалою суду від 03.12.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. У судові засідання, призначені на 13.01.2026 та на 02.02.2026, сторони не з`явилися. Від позивача судом засобами поштового зв`язку 22.01.2026 отримано заяву про розгляд справи без його участі. Від відповідачки судом засобами поштового зв`язку 26.12.2025 та 19.01.2026 отримано заяви про розгляд справи без її участі, де зазначено, що позовні вимоги вона визнає у повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. Дії сторін не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,зареєстрований 24 вересня 1994 року відділом реєстрації актів цивільного стану Косівського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 57 від 24 вересня 1994 року, що стверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 30 березня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Косівського районного управління юстиції Івано-Франківської області. За час шлюбу у сторін народилося четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 24 від 27 лютого 1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27 лютого 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Косівського районного управління юстиції Івано-Франківської області; [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 69 від 15 жовтня 2003 року, що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15 жовтня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Косівського районного управління юстиції Івано-Франківської області; [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 32 від 26 березня 2009 року, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14 червня 2023 року Косівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Косівському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1 від 23 січня 2014 року, що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 січня 2014 року виконавчим комітетом Глушківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Статтею 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК України. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України). Позивач скористався правом припинити шлюбні відносини та звернувся до суду з даним позовом, відповідачка позов визнає. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, визначено ч.1 ст.133 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи, що стверджується копією довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААД № 058389, виданої 22.08.2024. Частиною 6 статті 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Частиною 1 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3328 грн. Відповідно до підпункту 3 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у 2026 році становить 1331,20 грн. Оскільки доказів про звільнення відповідачки від сплати судового збору суду не надано, тому, враховуючи вищенаведене, з відповідачки слід стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 1331,20 грн. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 56, 104, 112, 114 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір», ч.1 ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік»,

Outcome: approved