Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-02 00:00:00

у березні 2025 року ОСББ «ГОЛОСІЇВСЬКА ВЕЖА» звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на користь позивача заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкових територій за період з 01.07.2023 по 01.03.2025 в розмірі 12 664, 26 грн, інфляційних нарахувань у розмірі 1 215,38 грн, 3% річних у розмірі 294,95 грн. Також просить стягнути з відповідача 3 028,00 грн сплаченого судового збору та 3 000,00 грн витрат на правничу допомогу. Свої вимоги позивач мотивував тим, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ГОЛОСІЇВСЬКА ВЕЖА» забезпечує управління, утримання та експлуатацію багатоквартирного (житлового) будинку [ADDRESS] , та утримує його прибудинкову територію частково шляхом самозабезпечення та частково шляхом залучення суб`єктів господарювання. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Отже, відповідач є співвласником вказаного багатоквартирного (житлового) будинку, а тому відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Житлового кодексу України, Цивільного кодексу України, Статуту ОСББ «ГОЛОСІЇВСЬКА ВЕЖА», має обов`язок щодо своєчасної сплати внесків на утримання та забезпечення належної експлуатації спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території. Рішенням Загальних зборів ОСББ «ГОЛОСІЇВСЬКА ВЕЖА» від 27.01.2019, що оформлено протоколом №7, прийнято рішення, зокрема, про встановлення розміру внеску на утримання будинку та прибудинкової території за місяць: 6,11 грн з 1 кв.м площі квартири, починаючи з січня 2019 року до наступного перегляду. Рішенням Загальних зборів ОСББ «ГОЛОСІЇВСЬКА ВЕЖА» від 10.09.2023, що оформлено протоколом № 8, прийнято рішення, зокрема, про встановлення розміру внеску на утримання будинку та прибудинкової території за місяць: 7,99 грн з 1 кв.м площі, починаючи з жовтня 2023 року до наступного перегляду. Рішенням Загальних зборів ОСББ «ГОЛОСІЇВСЬКА ВЕЖА» від 09.12.2024, що оформлено протоколом № 9, прийнято рішення, зокрема, про встановлення з 01.12.2024 щомісячного внеску співвласників на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 11,81 грн за 1 кв.м площі приміщення зі строком сплати до 25-го числа, наступного за розрахунковим. Однак, відповідач не виконує рішення Загальних зборів ОСББ «ГОЛОСІЇВСЬКА ВЕЖА», не сплачує позивачу обов`язкові внески на утримання багатоквартирного будинку, споруд та прибудинкової території, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, розмір якої за період з 01.07.2023 по 01.03.2025 становить 12 664,26 грн, на яка позивачем нараховані інфляційні нарахування у розмірі 1 215,38 грн та 3% річних у розмірі 294,95 грн. Несплата обов`язкових платежів є порушенням прав інших співвласників об`єднання і є підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку. Ухвалою від 01.04.2025 відкрито провадження в справі, розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою від 17.07.2025 за клопотанням представника позивача витребувано від Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" відомості про власника (власників) квартири [ADDRESS] . 30.07.2025 на електронну пошту суду від Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" надійшли витребувані докази. Відповідачу суд направляв ухвалу про відкриття провадження з додатками за адресою реєстрації, поштове відправлення повернулось на адресу суду без вручення з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд його справи судом, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального Кодексу (ЦПК) України. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались, відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Статтею 13 (ЦПК) України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом приходить до наступних висновків. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ГОЛОСІЇВСЬКА ВЕЖА» забезпечує управління, утримання та експлуатацію багатоквартирного (житлового) будинку [ADDRESS] , та утримує його прибудинкову територію, що підтверджується Статутом позивача, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та відповіддю Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації №100-937 від 22.01.2025. Рішенням Загальних зборів ОСББ «ГОЛОСІЇВСЬКА ВЕЖА» від 27.01.2019, що оформлено протоколом №7, прийнято рішення, зокрема, про встановлення розміру внеску на утримання будинку та прибудинкової території за місяць: 6,11 грн з 1 кв.м площі квартири, починаючи з січня 2019 року до наступного перегляду. Рішенням Загальних зборів ОСББ «ГОЛОСІЇВСЬКА ВЕЖА» від 10.09.2023, що оформлено протоколом №8, прийнято рішення, зокрема, про встановлення розміру внеску на утримання будинку та прибудинкової території за місяць: 7,99 грн з 1 кв.м площі, починаючи з жовтня 2023 року до наступного перегляду. Рішенням Загальних зборів ОСББ «ГОЛОСІЇВСЬКА ВЕЖА» від 09.12.2024, що оформлено протоколом №9, прийнято рішення, зокрема, про встановлення з 01.12.2024 щомісячного внеску співвласників на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 11,81 грн. за 1 кв.м площі приміщення зі строком сплати до 25-го числа, наступного за розрахунковим. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 27.11.2008 № 2110-С/КІ, що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 15.12.2008. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦПК України власність зобов`язує. Відповідно до вимог ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. На підставі ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників житла та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». За приписами частини 4 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон) до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Згідно зі статтею 12 зазначеного Закону управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання. Співвласником багатоквартирного будинку (далі - співвласник) є власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, у розумінні статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Стаття 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлює і обов`язки співвласника, серед яких виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; відшкодовувати збитки, заподіяні майну інших співвласників; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням; запобігати псуванню спільного майна, інформувати органи управління об`єднання про пошкодження та вихід з ладу технічного обладнання. Згідно частини 1 ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначити управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Згідно нормами ч. 6 ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласників сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи. Таким чином, законодавством України визначено виключну компетенцію загальних зборів співвласників щодо визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників та обов`язок співвласників своєчасно і в повному обсязі сплачувати встановлені загальними зборами співвласників внески і платежі. Матеріали справи не містять, що зазначені вище рішення Загальних зборів ОСББ про визначення розміру щомісячних внесків оскаржувалися у судовому порядку та не є чинними, а отже є обов`язковими для виконання відповідачем. Згідно зі ст.13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов`язкові платежі на утримання та ремонт відповідної частки загального майна об`єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку. У постанові Верховного Суду від 14.07.2020 у справі №466/8748/16-ц зроблений правовий висновок про те, що особа, яка є співвласником будинку, в якому створено ОСББ зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділене правом у разі нездійснення таких дій цією особою звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих за цими витратами платежів. Законом, іншими законодавчими актами не передбачено затвердження або погодження органами місцевого самоврядування внесків і платежів, визначених загальними зборами ОСББ. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При розгляді справ щодо стягнення заборгованості зі сплати внесків важливим питанням строку сплати внесків. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, аналіз наведених норм права свідчить про те, що особа, яка є власником (співвласником) квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку, у тому числі у якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна відповідно до розміру своєї частки та затверджених тарифів, а також сплачувати вартість інших комунальних послуг. За матеріалами справи, внаслідок неналежного виконання зобов`язань у відповідача за період з 01.07.2023 по 01.03.2025 виникла заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 12 664,26 грн. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги. Разом з тим, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг, що передбачено п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Предметом регулювання Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках, про що зазначено у ч.1 ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Не є предметом регулювання цього Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини, що виникають між співвласниками, а також між співвласниками та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення відповідно до ст.22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (ч. 2 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються Господарським кодексом України в частині господарчого забезпечення діяльності негосподарюючих суб`єктів. Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів. Газо- та електропостачання квартир та нежитлових приміщень здійснюється на підставі договорів між їх власниками і газо- та електропостачальними організаціями відповідно до вимог законодавства. Договори з управителем укладаються об`єднанням відповідно до закону. Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи. Об`єднання оплачує холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень. З метою надання населенню, що проживає в багатоквартирних будинках, в яких створено об`єднання, пільг та субсидій для відшкодування витрат на управління багатоквартирним будинком внески і платежі визначаються у розмірах, затверджених загальними зборами об`єднання, але не більше встановленого згідно із законодавством граничного розміру відповідних витрат. З метою надання населенню, що проживає в багатоквартирних будинках, у яких створено об`єднання, пільг та субсидій для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг визначається розмір внесків (платежів) на відповідні потреби, затверджений загальними зборами об`єднання, але не більше найвищого у відповідному населеному пункті тарифу на відповідні комунальні послуги, встановленого відповідним державним органом або органом місцевого самоврядування для суб`єктів господарювання. Частиною 3 ст.23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Тлумачення вищевказаних норм свідчить, що законодавець визначив, що не є предметом регулювання Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини, які виникають між співвласниками та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення. Відповідний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.11.2023 у справі № 401/983/23, провадження №61-12953св23. Так, між відповідачем, як співвласником будинку, та ОСББ «ГОЛОСІЇВСЬКА ВЕЖА» виникли відносини щодо утримання та експлуатації багатоквартирного будинку при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення. Вказані відносини регулюються, зокрема, ЦК України, Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», та на них не поширюється дія Закону України «Про житлово-комунальні послуги». ОСББ «ГОЛОСІЇВСЬКА ВЕЖА» не є виробником та/або виконавцем житлово-комунальних послуг, визначених відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не формує цін чи тарифів на послуги. Встановлений загальними зборами співвласників розмір обов`язкового внеску (платежу) не є комунальним платежем відповідно до ст.22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Зазначене відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 14.07.2020 у справі № 466/8748/16-ц, провадження № 61-36648св18. Отже, враховуючи, що у постанові Кабінету Міністрів України № 206 йдеться лише про плату за житлово-комунальні послуги, а внески в ОСББ на утримання будинку і вивезення твердих побутових відходів нею не є, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин вказана постанова не застосується. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, внаслідок неповної та несвоєчасної сплати отриманих відповідачем послуг, позивачем за період з 01.07.2023 по 01.03.2025 нараховано інфляційні нарахування у розмірі 1 215,38 грн та 3% річних - 294,95 грн. Наданий розрахунок відповідачем не спростований. Судом встановлено, що відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, а відтак вимога позивача про стягнення з [PERSON] інфляційних нарахувань та 3% річних є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача доведено позовні вимоги щодо наявності у відповідача заборгованості по сплаті внесків на експлуатацію будинку, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн, які були сплачені позивачем при зверненні до суду. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн, то суд зазначає наступне. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом установлено, що на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу надано Договір про надання правової допомоги № 11/12.2024 від 06.12.2024, укладений між ОСББ «ГОЛОСІЇВСЬКА ВЕЖА» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , відповідно до якого виконавець на постійній основі зобов`язувався надавати замовнику юридичні послуги зі стягнення заборгованості перед замовником по сплаті внесків на управління багатоквартирним будинком (п. 1.1. договору). Разом з тим, з договору про надання правової допомоги встановлено, що правову допомогу позивачу було надано фізичною особою-підприємцем [PERSON] , а не адвокатом. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена. Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Предметом позову у даній справі були вимоги позивача про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території у загальному розмірі 14 174,59 грн. Враховуючи наведене вказана справа не є справою з ціною позову, що перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто справа є малозначною у силу вимог закону. Відповідно до частини другої статті 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу. Отже, у малозначній справі здійснювати представництво особи в суді може особа, яка не є адвокатом. Проте поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. № 1013) вимогам статей 157 і 158 Конституції України від 31 жовтня 2019 року №4-в/2019). Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19. Враховуючи вищевикладене, у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved