Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В позовній заяві посилався на те, що 18 березня 1998 року між ним та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] . Договір був укладений на Полтавській аграрно-промисловій біржі та зареєстрований у бюро технічної інвентаризації, проте нотаріально не посвідчений. Відсутність нотаріального посвідчення договору не надає позивачу можливості розпорядитися належною йому квартирою. Так, постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Кривенко Н.В. від 28.08.2023 №131/02-31 [PERSON] було відмовлено у посвідченні договору відчуження квартири [ADDRESS] , оскільки наданий правовстановлюючий документ не посвідчений нотаріально. Таким чином, хоча [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] шляхом укладення договору купівлі-продажу 18 березня 1998 року, який посвідчений на Полтавській регіональній аграрно-промисловій біржі та зареєстрований у ПП «Полтавське БТІ «Інвентаризатор», однак він позбавлений можливості розпоряджатися належною йому квартирою та укласти будь-який цивільно-правовий договір щодо неї, оскільки правовстановлюючий документ на квартиру [ADDRESS] не відповідає вимогам ст. 657 ЦК України, так як укладений на біржі та не посвідчений нотаріально. При цьому, всі істотні умови договору, зареєстрованого на товарній біржі, сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений і протягом всього часу з моменту укладення договору позивач відкрито володів та користувався придбаною квартирою, однак на підставі укладеного договору позивач позбавлений можливості проводити відчуження житла та укладати будь-які правочини, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду з даним позовом. Тому позивач просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , укладений 18 березня 1998 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як продавцями та [PERSON] як покупцем, посвідчений та зареєстрований на Полтавській аграрно-промисловій біржі 18 березня 1998 року за № Н/650. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 05 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 32). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] відзиви на позовну заяву не надали. Інші клопотання та заяви від учасників справи до суду не надходили. Учасники справи та представник позивачів, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. При цьому представник позивачів, адвокат Дроменко Л.В., звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача. Позовні вимоги вони підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з заявами про визнання позову, у яких крім того просили розгляд справи проводити за їх відсутності. Третя особа, приватний нотаріус Кривенко Н.В., також звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 березня 1998 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які діють як продавці, з однієї сторони, і [PERSON] , який діє як покупець, з іншої сторони, на підставі результатів біржових торгів на Полтавській регіональній аграрно-промисловій біржі уклали цей договір про наступне: продавці продали в рівних частках кожен, а покупець купив нерухоме майно, квартиру за адресою: [ADDRESS] . Склад нерухомого майна: кількість кімнат 2 (кімната 5 15,6 кв.м., кімната 6 13,1 кв.м.), коридор 1 4,2 кв.м., туалет 2 1,0 кв.м., ванна 3 1,9 кв.м., кухня 4 5,9 кв.м., вбудована шафа 7 0,3 кв.м., вбудована шафа 8 1,0 кв.м., балкон 0,7 кв.м., комора -4,2 кв.м. Жила площа 28,7 кв.м., загальна площа 43,7 кв.м. (а.с. 17). На підставі вказаного договору Приватним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується реєстраційним посвідченням Полтавського БТІ «Інвентаризатор» (а.с.18). Договір укладено в Полтавській регіональній аграрно-промисловій біржі та зареєстровано за № Н/650 (а.с.17). Нотаріально договір посвідчений не був, оскільки відповідно до ст.15 Закону України „Про товарні біржі в редакції що діяла на час укладення договору купівлі-продажу квартири від 18 березня 1998 року, договір, будучи зареєстрованим на біржі, не підлягав нотаріальному посвідченню. Також вказаною нормою передбачалось, що угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. На час розгляду справи такий договір в нотаріальному порядку посвідчено не було. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" №9 від 06.11.2009 року встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. На час укладення договору купівлі-продажу у 1998 році спірні правовідносини регулювались Цивільним кодексом УРСР. Згідно зі ст. 153 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на момент укладення договору та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР 1963 року договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Статтею 47 УРСР 1963 року встановлено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» в редакції, що діяла на час укладення спірного договору купівлі-продажу будинку, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Судом також встановлено, що один із учасників правочину купівлі-продажу спірної квартири, а саме [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 26 квітня 2021 року Виконавчим комітетом Сенчанської сільської ради (а.с. 25). З цих підстав на даний час неможливе укладення договору купівлі-продажу квартири в нотаріальному порядку. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки сторони у зазначеному договорі купівлі-продажу його умови виконали повністю, перешкод для нотаріального посвідчення договору на час його укладення не було, суд вважає, що договір має бути визнаний таким, що відбувся та є дійсним. Тому суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити.

Outcome: approved