Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

23 грудня 2025 року представник позивача адвокат Улибіна-Вельгус М.В. в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 18 березня 2014 року виконавчим комітетом Жовтневої селищної ради м. Нововолинськ Волинської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 2. Вимоги позовної заяви обґрунтовує тим, що 18 березня 2014 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] . Від шлюбу сторони не мають спільних дітей. Зазначає, що подружнє життя з відповідачем не склалося, причиною цього є несумісність характерів та різні погляди на сім`ю та майбутнє. Вважає, що подальше спільне життя разом як подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а шлюб носить винятково формальний характер, оскільки сторони не підтримують подружні відносини вже понад сім років. Разом з тим, відповідач відмовляється піти до органів ДРАЦС та подати заяву про розірвання шлюбу подружжям, яке не має спільних дітей, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , а також розглянути позовну заяву у порядку спрощеного провадження, понесені судові витрати лишити за позивачем. Ухвалою від 06 січня 2026 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з`явилися, представник позивача подала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутністю позивача та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, подав до суду письмову заяву, у якій просив розгляд даної справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розірвати шлюб. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 березня 2014 року виконавчим комітетом Жовтневої селищної ради м. Нововолинськ Волинської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 2. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача « [PERSON] », прізвище відповідача « [PERSON] ». Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Жовтневої селищної ради м. Нововолинськ Волинської області 18 березня 2014 року. З матеріалів справи вбачається, що сімейні стосунки між сторонами припинені у зв`язку з втратою почуття любові та взаємоповаги, на теперішній час сторони прийшли до твердого переконання про неможливість подальшого спільного життя та збереження шлюбу. Підстав для відмови у задоволенні позову та надання подружжю строку для примирення суд не вбачає. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, із врахуванням засад добровільності шлюбу, встановлених ст. 24 Сімейного кодексу України, а також того, що сторони згідні на розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно із ч. 1, ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду не здійснювала сплату судового збору, оскільки відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» має пільги щодо сплати судового збору та звільнена від його сплати, оскільки є особою з інвалідністю 2 групи, вказана обставина підтверджується матеріалами справи (а.с. 7). З урахуванням викладеного, відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені при розгляді справи судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь Держави.

Outcome: approved