Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» в електронній формі за допомогою та з використанням підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи звернулось в суд із позовною заявою до [PERSON] «Про стягнення заборгованості», в якій просило стягнути з відповідача на їх користь вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу в розмірі 27588,54 гривень та витрати, пов`язані з демонтажем, транспортуванням, монтажем ЗВТ, та витрати, пов`язані з експертизою в розмірі 5343,28 гривень, поклавши судові витрати на відповідача. На обґрунтування позову ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» зазначило, що 21 березня 2025 року представником їх Харківської філії проведено перевірку вузла обліку природного газу, встановленого в домоволодінні відповідача. За результатами перевірки виявлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема, лічильника газу), а саме: ознаки порушення конструкції лічильника, порушена мастична пломба на суматорі. Дане порушення засвідчено в акті про виявлення порушення від 21.03.2025 року № 003735. Після цього лічильник демонтовано з метою проведення експертизи, про що складено акт про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи від 21.03.2025 року. Вказані акти складено в присутності сина відповідачки, споживача [PERSON] , та підписані представником філії та [PERSON] . Демонтований лічильник газу запаковано в поліетиленовий пакет та опломбовано номерною пломбою Харківської філії ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» № 10069561 та доставлений на місце проведення експертизи до метрологічного центру філії, про що зроблено відповідний запис в акті про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи від 21.03.2025 року. Експертиза лічильника газу проводилась за правилом глави 10 розділу Х Кодексу ГРМ, комісією, до складу якої входять представники газорозподільної організації та територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Під час проведення експертизи відповідач був відсутній. Відповідачка була повідомлена про дату та час проведення експертизи (об 11 годині 20 хвилин 27.03.2025 року), а також адресу, за якою необхідно прибути для проведення експертизи (місто Харків, вулиця Безлюдівська, будинок № 1-а, й вказано контактний номер телефону). Актом експертизи лічильника газу № 87 від 27.03.2025 року встановлено несанкціоноване втручання в роботу газового лічильника: наскрізний отвір в склі відлікового пристрою. Існує доступ до відлікового механізму. При відкритті виявлено наскрізний отвір в корпусі відлікового механізму. При відкритті виявлено суттєві механічні пошкодження маркувального шильда та відлікового барабану. Існує доступ до відлікового механізму. При відкритті виявлено механічні пошкодження пломбувального отвору та монтажної планки (подряпини), що свідчать про викривлення даних обліку природного газу. Вказані порушення свідчать про втручання в роботу відлікового пристрою лічильника, та, як наслідок, викривлення даних, а саме: відсутність обліку газу при його фактичному споживанні. Відповідно до довідки про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 27.03.2025 року № 39-1-5/02398-20250327 встановлена невідповідність відлікового пристрою вимогам ЕД. На виконання пункту 8 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ акт про порушення від 21.03.2025 року № 003735 та первинну документацію щодо виявленого правопорушення розглянуто на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, за участі представника відповідачки її сина - [PERSON] . За результатами розгляду прийнято рішення про задоволення акту та проведення донарахування [PERSON] не облікованого об`єму природного газу з моменту останнього контрольного зняття показників газового лічильника 20.02.2025 року по 20.03.2025 року, що засвідчено в протоколі засідання комісії з розгляду актів про порушення від 23.04.2025 № 003735. Повідомлено споживача, що витрати, пов`язані з демонтажем, транспортуванням, монтажем ЗВТ (засобу вимірювальної техніки) та витрати, пов`язані з експертизою в розмірі 5343,28 гривень, мають бути компенсовані за його рахунок. Зазначена позовна заява зареєстрована за вхідним № 6608/25-вх від 27.10.2025 року, із наданням автоматизованою системою документообігу суду єдиного унікального № 631/1217/25 (провадження № 2/631/919/25) та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, передана на розгляд головуючого судді Мащенко С. В. На виконання вимог частини 6 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, відповідь на які отримав лише 14.11.2025 року за вхідним № 1555/25-вх. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області, постановленою 17.11.2025 року у складі судді Мащенко С. В., позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Такі процесуальні дії як: забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо,- у цій цивільній справі судом не вчинялись. Отже, з огляду на предмет позову та згідно з приписами пункту 1 частини 1 статті 274 й пункту 1 частини 6 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до змісту частини 1 статті 279 цього ж кодифікованого акту України розгляд справи здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними в главі 10 вказаного кодексу України. Представник позивача Ляшко О. Ю., яка діє на підставі довіреності, виданої в порядку передоручення 31.12.2024 року виконувачем обов`язків директора ХФ ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» Безпаловим Д. В., посвідченої 31.12.2024 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Івановою О. С. та зареєстрованої в реєстрі за № 1073, у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не сповістила, проте в електронній формі за допомогою та з використанням підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи звернулась до суду із клопотанням, зареєстрованим за вхідним № 7919/25-вх від 12.12.2025 року, з проханням справу розглянути за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги вони підтримують у повному обсязі та не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилась, про дату, час і місце засідання сповіщалась належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або про її розгляд за її відсутності не надавала. Відповідно до змісту частини 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, а згідно з частиною 1 статті 223 цього ж кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, на підставі приписів частини 3 статті 211 цього ж кодексу особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторони позивача свідчать відповідна заява представника за ордером, долучена до матеріалів справи. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року Високими Договірними Сторонами в Римі, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями) є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 року (із змінами та доповненнями) обумовлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Отже, Європейський суд з прав людини у пунктах 39 - 41 свого Рішення від 08.11.2005 року у справі «Стрижак проти України» (заява № 72269/01) констатував наявність у заявника права надавати свої аргументи під час публічного слухання справи, недотримання якого було кваліфіковано як порушення частини 1 статті 6 Конвенції. За таких обставин, беручи до уваги те, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації учасниками справи, що не з`явились, їх процесуальних прав на безпосередню участь у розгляді справи в суді, покладаючись на клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності сторони позивача, ураховуючи той факт, що підстав для визнання необхідним безпосередньої їх участі у судовому засіданні не має, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті позовних вимог за відсутності сторін. Доходячи такого, суд зауважує, що на виконання змісту пунктів 2 та 7 частини 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Імперативними приписами пункту 2 частини 2 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України обумовлено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим кодексом строку, зокрема, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, що судом визнано поважними. Натомість змістом частиною 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Крім того, відповідно до приписів частини 5 і пунктів 2 та 4 частини 8 статті 128 вказаного кодифікованого процесуального акту України, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а днем вручення судової повістки про виклик є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи та день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування, що зареєстровані у встановленому законом поряду, якщо ця особа не повідомила іншої адреси, й ураховуючи, що належно повідомлені учасники справи вдруге не з`явились, суд доходить переконання, що дійсно їх відсутність не перешкоджає розгляду справи по суті. Проте, відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечувала сторона позивача. Вказане узгоджується з правозастосовною практикою касаційного суду, який неодноразово зауважував на те, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Відтак, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, за його наслідками суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які сторона позивача посилалась як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади (на цей час Берестинський район та місто Берестин відповідно) та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо. При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів. Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом. Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України. Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді належного та повноважного суду. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно із частиною 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Нормою, викладеною у частині 2 статті 129 Основного Закону нашої Держави, визначено основні засади судочинства, однією з яких згідно з її пунктом 3 є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. У відповідності до припису частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 цивільного процесуального кодифікованого закону України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Одночасно із цим, згідно з частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. В ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Так, [PERSON] є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] ,- облік якого здійснюється із використанням газового лічильника, про що свідчить акт монтажу побутового лічильника газу від 29.08.2017 року. На підставі акту прийому в експлуатацію роботи з установки побутових лічильників газу від 27 грудня 2000 року, складеного майстром СМБ [PERSON] , прилад «ОКТАВА» G6 № 358869 встановлений 27.12.2000 року за адресом: [ADDRESS] . Замовник Пільгуй. З акту про порушення № 003735 від 21.03.2025 року, складеного слюсарем з ремонту та експлуатації № 548 [PERSON] за участю споживача: особовий рахунок відкрито на [PERSON] , а демонтовано при сині [PERSON] , вбачається, що за адресом: [ADDRESS] ,- порушено Кодекс газорозподільних систем, а саме пункт 1.3 глави 2 Розділу ХІ несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема, лічильника газу). [PERSON] з актом про порушення ознайомлений, копію отримав. Відповідно до акту № 003735 про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи від 21.03.2025 року, виявлено порушення, що зафіксовані у акті від 21.03.2025 року № 003735, щодо лічильника газу типу «ОКТАВА» № 358869, з показами 55392,169 м3, розпломбовано № П21018883, який встановлено за адресом: [ADDRESS] . Лічильник газу направлено на експертизу до Метрологічного центру Харківської філії ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» за адресою: місто Харків, вулиця Безлюдівська, будинок № 1-а. З протоколу про направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу згідно з актом про порушення № 003735 від 21.03.2025 року лічильник газу типу «ОКТАВА G6», № 358869 з показами 55392,169 м3, дата проведення перевірки 2017 рік, рік випуску 2000, що встановлено за адресом: [ADDRESS] ,- вбачається, що після зняття ЗВТ або пломби в присутності сторін пломба ЗВТ пакується в захисний сейф-пакет № 10069561, з поліетилену, який опломбовано пломбою Харківської філії ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» з унікальним номером. Експертиза буде здійснена комісією з проведення експертизи ЗВТ та пломб Харківської. Споживач [PERSON] запрошується об 11 годині 20 хвилин 27.03.2025 року за адресом: [ADDRESS] . Актом № 87 експертизи лічильника газу, складеним 27 березня 2025 року, комісією в складі виконувача обов`язків начальника метрологічного центу Артемова С. О., начальника відділу обслуговування вузлів обліку газу Ліщук В. А., провідного інженеру з метрології метрологічного центру [PERSON] , провідного інженеру з метрології відділу обслуговування вузлів обліку газу [PERSON] , юрисконсульта відділу судової роботи управління юридичного забезпечення [PERSON] , в присутності представника ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» Скоморохова О. Є., зафіксовано, що лічильник належить споживачу [PERSON] , встановлений за адресом: [ADDRESS] ,- й у ньому мається несанкціоноване втручання в роботу газового лічильника, а саме: наскрізний отвір в склі відлікового пристрою лічильника надає можливість доступу до відлікового механізму, механічні пошкодження маркувального шильда, відлікового барабану та наскрізний отвір в корпусі відлікового механізму свідчать про втручання в роботу відлікового пристрою лічильника, та як наслідок відбулося викривлення даних (а саме: відсутність обліку газу при його фактичному споживані з боку споживача). З довідки про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки № 39-1-5/02398-202503327 від 27.03.2025 року, виданої представником ДП «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ДЕРЖАВНИЙ НАУКОВО-ВИРОБНИЧИЙ ЦЕНТР СТАНДАРТИЗАЦІЇ, МЕТРОЛОГІЇ, СЕРТИФІКАЦІЇ ТА ЗАХИСТУ ПРАВ СПОЖИВАЧІВ» (ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ») Скомороховим О. Є., вбачається, що за результатами повірки лічильника газу мембранного Октава, G6 Зав. № 358869, виявлено його невідповідність вимогам підпункту 11.1 ДСТУ 9035:2020 «Лічильники газу для побутових потреб та комерційного обліку». Протоколом засіданням комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу ГРМ № 003735 від 23 квітня 2025 року у складі: голови комісії Синіло О. Г., членів комісії Вовнянка С. В., Носальського Д.Л., Портяна О.В., [PERSON] , [PERSON] ,- вирішено (постановлено):Акт про порушення № 003735 від 21.03.2025 року визнати таким, що відповідає вимогам Кодексу ГРМ та задовольнити повністю. Згідно наданих документів та відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем провести донарахування об`ємів природного газу за період з 20.02.2025 року по 20.03.2025 року за цінами закупівлі природного газу для ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ», які діяли у зазначений період. Вартість донарахованих об`ємів складає 27588,54 гривень. Згідно наданої ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» довідки про непридатність встановлено, що лічильник ОКТАВА-А G6-1, зав. № 358869 2000 року випуску, не придатний до подальшого застосування. Повідомити споживача, що відповідно до Кодексу ГРМ розділу Х пункту10 підпункту 9 у разі підтвердження факту втручання в роботу ЗВТ, вартість витрат, пов`язаних з демонтажем, транспортуванням ЗВТ та витрат пов`язаних з проведенням експертизи, відшкодовується споживачем. Рішенням комісії про повне або часткове задоволення акту про порушення від 23 квітня 2025 року у складі: голови комісії [PERSON] , членів комісії [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,- акт про порушення від 21 березня 2025 року № 003735 задоволено повністю. Проведено нарахування об`єму необлікованого природного газу за граничними нормами споживання природного газу з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення), але не більше ніж за 6 місяців та з урахуванням строку на його усунення, тобто з 21.09.2024 року по 20.03.2025 року. З акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості, складеного комісією у складі: голови комісії [PERSON] , членів комісії [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,- вбачається, що за період з 20.02.2025 по 20.03.2025 року за адресом: [ADDRESS] ,- у споживача [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 27588,54 гривень. На підставі розрахунку вартості робіт, пов`язаних з проведенням експертизи, демонтажем та монтажем лічильника газу, сформованого майстром відділу метрології Зміївського відділення ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» Носальським Д. І. та узгодженого начальником Зміївського відділення ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» Гинря С. А., головним фахівець з продажів Зміївського відділення ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» Вовнянко С. В., вартість робіт по експертизі лічильника газу, що належить [PERSON] , складає суму 5343,28 гривень. З листа-вимоги № ХФ/100/3.5.1.2.-3827-25 від 25.04.2025 року, що адресований [PERSON] на адресу: [ADDRESS] ,- вбачається, що між ХФ ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» та відповідачем укладено договір розподілу природного газу, шляхом забезпечення домоволодіння, належного їй, природним газом, 21 березня 2025 року представниками філії здійснено перевірку газоспоживаючих приладів, в ході перевірки яких виявлено несанкціоноване втручання в роботу 3ВТ. Складено акт про порушення № 003735 від 21 березня 2025 року, який разом із первинною документацією розглянуто на засіданні комісії 23 квітня 2025 року. За результатами розгляду акту прийнято рішення про донарахування вартості необлікованого природного газу, про що зазначено у відповідному протоколі та відображено в акті-розрахунку. Таким чином, за порушення вимог Кодексу ГРМ, а саме: пункту 3.1 глави 2 розділу XI сума не облікованого природного газу склала 27588,54 гривень, яку слід сплатити в 15-ти денний термін з дня отримання вимоги. У разі несплати ТОВ звернеться до суду з метою примусового стягнення такої заборгованості. Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється положеннями Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕ КП від 30.09.09.2015 року № 2494, та нормами чинного Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 року (із змінами та доповненнями). Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, несанкціонований газопровід самовільно під`єднаний газопровід (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаний, зокрема вварений, врізаний, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу). Несанкціоноване втручання в роботу газорозподільної системи - втручання в роботу газорозподільної системи, в тому числі шляхом несанкціонованого відновлення газоспоживання, несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та/або під`єднання несанкціонованого газопроводу, внаслідок чого порушується нормальний режим роботи ГРМ та/або здійснюється необліковане (обліковане частково чи з порушенням законодавства) використання природного газу. Несанкціонований відбір природного газу відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема цього Кодексу. Самовільне під`єднання під`єднання несанкціонованого газопроводу та/або газових приладів чи пристроїв до газорозподільної системи, внутрішньобудинкової системи газопостачання або газових мереж внутрішнього газопостачання об`єкта споживача з порушенням встановленої законодавством процедури. Згідно з положеннями глави 5 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача несанкціонованого газопроводу, на місці їх виявлення представником оператора ГРМ складається акт про порушення (додаток 11 до цього Кодексу). Акт про порушення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. Споживач (несанкціонований споживач) та представники оператора ГРМ під час виявлення порушення та складання акту про порушення мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявленого порушення чи інших дій та фактів, про що зазначається в акті про порушення. Акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. При задоволенні комісією акту про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Як убачається з пункту 1 глави 2 розділу ХІ зазначеного кодексу до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: - наявність несанкціонованого газопроводу; - несанкціоноване відновлення газоспоживання; - несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу); - несанкціоноване підключення газових приладів на об`єкті споживача, який обліковується за нормами споживання; - несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку); - використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу. Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопровіду проведеного шляхом прихованих заходів або фізичною особою, яка є несанкціонованим споживачем, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (фізичною особою) права власності/користування на житлові (підсобні) приміщення, але не більше двох років, що передували дню виявлення порушення. Також, за правилом наведеного пункту у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу, розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток Х кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більш ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку його усунення. Згідно з положеннями частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. Так, згідно із зазначеною нормою права, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Окрім того, за правилом пункту 8 глави 9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем якщо за результатами експертизи або позачергової чи експертної перевірки ЗВТ буде підтверджений факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, у всіх випадках витрати, пов`язані з демонтажем, транспортуванням, монтажем ЗВТ та витрати, пов`язані з експертизою або позачерговою чи експертною перевіркою ЗВТ, компенсуються за рахунок споживача. Таким чином, аналізуючи наведені вище норми права та надані по справі докази у їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача [PERSON] вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу в розмірі 27588,54 гривень та витрат, пов`язаних з демонтажем, транспортуванням, монтажем ЗВТ та витрат, пов`язаних з їх експертизою, в сумі 5343,28 гривень, а всього 32931,82 гривень. Ухвалюючи рішення та повністю задовольняючи позов, суд вважає за необхідне вирішити згідно з підпунктом 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами по справі судових витрат. Так, відповідно до вимог частини 1 та 2 статті 141 зазначеного цивільного процесуального кодифікованого закону України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тоді як інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приписи частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачають, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями), який встановлює правові засади справляння, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення. Положеннями статті 1 зазначеного Закону визначено, що судовий збір це збір, який справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 3 вказаного вище нормативно-правового акту, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України. Відповідно до змісту частини 1 й підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Із зазначеним позовом ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» звернулося до суду у 2025 році й на виконання приписів частини 4 статті 177 цивільного процесуального кодифікованого закону України, додало до своєї позовної заяви платіжний документ про сплату судового збору в розмірі 2422,40 гривень. Пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456-VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями) визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України. Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-IX від 19.11.2024 року з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 3028,00 гривень, а тому за подання до суду позовної заяви із вимогою майнового характеру в порядку позовного провадження судовий збір повинен справлятися в розмірі 1,5% ціни позову, тобто 1,5% х 32931,82гривень = 566,68 гривень, але не менш 3028,00 гривень, виходячи з розрахунку: 3028,00 гривень х 1 = 3028,00 гривень, та не більше 1059800,00 гривень, виходячи з розрахунку: 3028,00 гривень х 350 = 1059800,00 гривень. Крім того, на підставі приписів частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» позивач у справі при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною 2 цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в сумі 2422,40 гривень. Відтак, з огляду на наведені норми закону, проаналізувавши всі наявні і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» та можливість задоволення його позову повністю шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» суму заборгованості в розмірі 32931,82гривень, та понесених й документально підтверджених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2422,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved