Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-01 00:00:00

Позивач ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» звернулось в суд з позовом до [PERSON] , ТОВ «Дружба» про визнання укладеною додаткової угоди, визнання відсутнім у відповідача права оренди земельної ділянки та скасування запису про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки. Ухвалою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 19 січня 2026 року вищевказаний позов, залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою належно повідомленого представника позивача в судове засідання, який не подав заяви про розгляд справи у його відсутності. Постановляючи вищевказану ухвалу, суд не вирішив питання про судові витрати. Представником відповідача у визначений ч.8 ст.141 ЦПК України строк зроблено заяву про подання нею, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, доказів понесених відповідачем ТОВ «Агрокомпанія «Дружба», судових витрат. 23 січня 2026 року представник відповідача ТОВ «Агрокомпанія Дружба» подала до суду клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача на користь відповідача ТОВ «Агрокомпанія Дружба» коштів за надання професійної правничої допомоги, відповідно до Договору про надання правової допомоги №05/25 від 09 вересня 2025 року та детального опису та акту приймання передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 20 січня 2026 року в розмірі 14 000 грн. На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача подала вищевказані документи. Щодо вирішення питання розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне. Однією з основних з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України відносить витрати на професійну правничу допомогу саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Так, з договору про надання правової допомоги №05/25 від 09 вересня 2025 року, а також детального опису та акту приймання передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 20 січня 2026 року вбачається, що розмір узгодженого гонорару між ТОВ «Агрокомпанія Дружба» та адвокатом Вийванко Н.П. становив 14 000 грн. Вказана сума складається з таких послуг: -Зустріч та усна консультація Клієнта, надання правової допомоги, зокрема, щодо узгодження правової позиції у справі, необхідності отримання та подання відповідних доказів у справі, необхідності отримання та подання відповідних доказів у справі, роз`яснення питань, які виникають у Клієнта в ході розгляду справи на що потрачено 2 год, що склало в сумі 4 000 грн; -Ознайомлення та вивчення документів, наданих Клієнтом, опрацювання законодавства з питань порушеного клієнтом, формування правової позиції захисту у суді на що потрачено 2 год, що в сумі склало 4 000 грн; -Підготовка відзиву на позов (9 сторінок) із усіма доказами, включаючи аналіз судової практики в подібних правовідносинах - на що витрачено 2 год, що в сумі склало 4 000 грн; -Участь у двох судових засіданнях у суді першої інстанції (в режимі відеоконференції): 13 листопада 2025, 03 грудня 2025, що в сумі склало 2 000 грн. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 3 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. За частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року Лавентс проти Латвії (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах Ніколова проти Болгарії та Єчюс проти Литви, пункти 79 і 112 відповідно). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Таким чином, суд вважає доведеним розмір судових витрат понесений відповідачем на професійну правничу допомогу та вважає за необхідне вказану суму стягнути з позивача в користь відповідача ТОВ «Агрокомпанія Дружба». На підставі наведеного,

Outcome: approved