Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-27 00:00:00

У листопаді 2025 року [PERSON] через свого представника - адвоката Сацика Р.В. звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 24.12.2011 року між ними був укладений шлюб, від якого [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Як зазначив позивач, останнім часом відносини між подружжям погіршилися настільки, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Сторони не проживають разом, шлюб існує лише формально. [PERSON] вказав, що намагався вжити всі необхідні заходи щодо примирення з відповідачем, однак це жодних результатів не принесло. На підставі викладеного позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, розгляд справи проводити без участі позивача та його представника. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 12 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 01 грудня 2025 року від представника відповідача - адвоката Фастовця В.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовна заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Представник відповідача зазначив, що [PERSON] вважає, що з урахуванням передбаченої законом можливості відтермінувати розірвання шлюбу з метою збереження сім`ї, а також зважаючи на тривалі подружні відносини між сторонами, наявність у подружжя неповнолітнього сина, який любить батька і може отримати психологічну травму внаслідок раптового розірвання шлюбу батьків без жодних пояснень зі сторони батька, стабілізації емоційно-психологічного стану позивача, подружжю доцільно надати строк тривалістю 6 місяців для примирення та зупинити розгляд даної справи про розірвання шлюбу на цей період часу. Зважаючи на викладене, представник відповідача - адвокат Фастовець В.А. просив розгляд справи проводити у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, відмовити у задоволенні позовних вимог та надати сторонам строк для примирення тривалістю шість місяців. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2025 року змінено порядок розгляду цивільної справи із спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 14 січня 2026 року ухвалою Святошинського районного суду міста Києва клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Фастовця Валерія Анатолійовича про надання строку для примирення - залишено без задоволення. Під час судового засідання представник відповідача - адвокат Фастовець В.А. заперечив щодо задоволення позову, наголосив на необґрунтованості позовних вимог. Від представника позивача - адвоката Сацика Р.В. 26 січня 2026 року надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. Вказав, що вони із позивачем позовну заяву підтримують та наполягають на її задоволенні. За правилами ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. П. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення питання про розірвання шлюбу за відсутності позивача та його представника. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 24 грудня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1847, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Суд враховує, що у поданому позові [PERSON] вказав, що намагався вжити всіх заходів щодо примирення з відповідачем, однак це не принесло жодних результатів. Зважаючи на викладене, позивач просив суд не вживати заходів щодо примирення сторін. Позивачем до судового слухання подана заява про те, що від підтримує позовну заяву та наполягає на її задоволенні. Крім того, відповідач підтвердила, що наразі проживає окремо від позивача, що свідчить про те, що вони не ведуть спільного господарства. Із наданих роздруківок спілкування між сторонами суд встановив, що характер відносин між [PERSON] та [PERSON] не можна назвати сімейним, злагодженим та таким, що показують наявність почуття любові та поваги подружжя один до одного. Навпаки, спілкування сторін зводиться виключно до вирішення фінансових питань щодо їх спільного сина. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Тому суд доходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. При зверненні до суду позивачем сплаченого судовий збір, однак позовна заява не містить вимоги про стягнення судових витрат із відповідача. Відтак, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved