Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-03 00:00:00

10 жовтня 2025 року, через систему «Електронний суд» представник ТДВ "СТРАХОВА ГРУПА "ОБЕРІГ" Войціховський А.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» грошові кошти в розмірі 31843 грн 82 коп., з яких: сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 23065,44 грн; інфляційні втрати в розмірі 2206,67 грн; пеня в розмірі 5967,25 грн; 3 % річних в розмірі 604,46 грн. Також, просить стягнути судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7300 грн 00 коп. В обґрунтування вказаних вимог позивач посилається на те, що 11.07.2023 сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю транспортних засобів: GEELY MR-7151 A, державний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , під керуванням Відповідача, та MAZDA 6, державний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. В судовому порядку Відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Таким чином, Відповідача було визнано винним у скоєнні ДТП. Цивільно-правова відповідальність Відповідача станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів EP-212873981. Відповідно до Ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу MAZDA 6, державний номер [NUMBER] , з урахуванням зносу та без урахування ПДВ, складає 46.130,87 грн. Відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування від 03.08.2023 р. між потерпілою особою та ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 46.130,87 грн. При укладенні Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP-212873981, було застосовано пільгу 50 відсотків від вартості страхового платежу, оскільки страхувальником за Полісом є пенсіонер. Таким чином, укладаючи Поліс на пільгових умовах, у відповідності до п. 13.2. ст. 13 Закону № 1961-IV, транспортний засіб мав використовуватись лише особисто страхувальником, який є пільговиком. Однак, відповідно до матеріалів ДТП, під час настання страхового випадку за кермом перебував Відповідач, який не є страхувальником за Полісом (укладеним на пільгових умовах). Враховуючи винність Відповідача у настанні ДТП, оскільки Відповідач керував транспортним засобом, щодо якого було укладено договір страхування на пільгових умовах, у зв`язку зі здійсненням виплати страхового відшкодування, на підставі положень викладених у ст.38-1 Закону № 1961-IV, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» отримало право звернутися до Відповідача за компенсацією 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування в розмірі: 46.130,87 грн -50% = 23.065,44 грн. 24.10.2024 р. Відповідачу було направлено досудову вимогу про виплату грошових коштів. 31.10.2024 року дану вимогу було вручено представнику Відповідача. Однак, станом на дату подання даної позовної заяви Відповідач не сплатив кошти Позивачу. Таким чином, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» не вдалося врегулювати даним спір самостійно. Розрахунок штрафних санкцій проводився за період з 05.11.2024 р. по 19.09.2025 р. Розмір основного боргу - 23.065,44 грн, інфляційні втрати - 2.206,67 грн, пеня - 5.967,25 грн, три відсотки річних - 604,46 грн. Ухвалою суду від 20.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 10.11.2025 відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що його не запрошували ні на огляд автомобіля оцінювачем, ні на дефектування автомобіля на СТО, тому вважає, що не всі зафіксовані під час оглядів та дефектування автомобіля пошкодження виникли у результаті його дії під час ДТП. Потерпілий відмовився від незалежної експертизи. Ухвалою суду від 11.11.2025 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, вказавши про підтримання позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що у позивача відсутні правові підстави для стягнення з нього суми відшкодування, він не погоджується з розмір шкоди, вважаючи його завищеним. Також вказав, що не отримував досудової вимоги від позивача. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.09.2023 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розмірі 850 грн. (а.с.10). У постанові зазначено, що 11.07.2023 о 15.22 год [PERSON] в м. Чернігів по вул. Шевченка, 51 керував транспортним засобом GEELY MR-7151 A, державний номер [NUMBER] , рухався по вул. Шевченка, зі сторони вул. Олега Міхнюка в напрямку вул. О.Молодшого, та не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення із зупинившимся перед затором транспортним засобом MAZDA 6, державний номер [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку, в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, осіб постраждалих немає, чим порушив п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. За таких обставин, вина [PERSON] у ДТП встановлена постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.09.2023 у справі № 750/10626/23. На момент вчинення ДТП, тобто настання страхового випадку, транспортний засіб GEELY MR-7151 A, державний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортний засобів № ЕР-212873981, страхувальник [PERSON] (а.с. 1 зворот). Власником пошкодженого транспортного засобу «MAZDA 6, державний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 11-12). Відповідно до Ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу MAZDA 6, державний номер [NUMBER] , з урахуванням зносу та без урахування ПДВ, складає 46 130,87 грн (а.с.13-14). 07.09.2023 у страховій справі № 44152 ТДВ «Страхова група «Оберіг» складено страховий акт № 44152/1, за яким заявлена подія є страховим випадком, сума страхового відшкодування становить 46130,87 грн (а.с. 15). Відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування від 03.08.2023 р. між потерпілою особою та ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 46 130,87 грн. На виконання вказаного страхового акта, згідно платіжної інструкції в національній валюті від 11.09.2023 № 21945 ТДВ «Страхова група «Оберіг» на рахунок [PERSON] перераховано грошові кошти у розмірі 46130,87 грн в якості страхового відшкодування (а.с. 15 зворот). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до п. 13.2. ст. 13 Закону № 1961-IV, що діяв на час правовідносин,які виникли між учасниками справи, встановлено, що розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. При укладенні Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP-212873981, було застосовано пільгу 50 відсотків від вартості страхового платежу, оскільки страхувальником за Полісом є пенсіонер [PERSON] .. Таким чином, укладаючи Поліс на пільгових умовах, у відповідності до п. 13.2. ст. 13 Закону № 1961-IV, транспортний засіб мав використовуватись лише особисто страхувальником, який є пільговиком. Однак, відповідно до матеріалів ДТП, під час настання страхового випадку за кермом перебував відповідач [PERSON] , який не є страхувальником за Полісом (укладеним на пільгових умовах). Згідно ст. 38 Закону № 1961-IV, право страховика на подання регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, виникає у разі: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; г) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування). Згідно п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону № 1961-IV, що діяв на час правовідносин,які виникли між учасниками справи, у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Таким чином, зважаючи на те, що страхувальник, а саме [PERSON] , є особою віднесеною до пільгової категорії громадян, позаяк нею було пред`явлено пенсійне посвідчення [NUMBER] , у зв`язку з чим поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-212873981, відповідно до положень п. 13.2 ст. 13 Закону № 1961-IV, був укладений із застосуванням знижки в розмірі 50%, про що в ньому мається певна відмітка, тоді як відповідач керував забезпеченим транспортним засобом з порушенням умов договору страхування, а саме з порушенням п. 13.2 ст. 13 Закону № 1961-IV позаяк на нього не розповсюджуються пільгові умови страхування, суд уважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 50% від виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 23.065,44 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, й кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. За страховим випадком позивачем складено страховий акт № 44152/1 від 07.09.2023 та було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 46130,87 грн, яке сплачено в якості страхового відшкодування потерпілій особі [PERSON] , що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 11.09.2023 № 21945. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону № 1961-IV Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування від 03.08.2023 р. між потерпілою особою та ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 46 130,87 грн. Заперечуючи щодо визначеної суми страхового відшкодування відповідач не надав доказів на підтвердження поданих заперечень. Ураховуючи викладені обставини та правові норми, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхової виплати підлягають задоволенню. Стосовно стягнення з відповідача інфляційних втрат, пені та 3% річних, суд зазначає наступне. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, з моменту виконання позивачем своїх зобов`язань за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, направлення відповідачу досудової вимоги про виплату грошових коштів та її невиконання, триває порушення виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим позивач має право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу. Позивач вказує, що 24.10.2024 [PERSON] було направлено вимогу про виплату грошових коштів, 31.10.2024 дану вимогу було вручено представнику відповідача, однак на момент подання позову вимога проігнорована відповідачем. У зв`язку з простроченням [PERSON] виконання грошового зобов`язання, ТДВ «Страхова група «Оберіг» за період з 05.11.2024 до 19.09.2025 здійснено розрахунок штрафних санкцій, а саме : інфляційних втрат у сумі 2206,67 грн, пені у сумі 5967,25 грн та трьох відсотків річних у сумі 604,46 грн (відповідні розрахунки на а.с. 19-21). Указані розрахунки відповідач не спростував, добровільно на вимогу позивача не повернув суму страхового відшкодування та не виконав вчасно своє грошове зобов`язання, а тому позовні вимоги про стягнення із [PERSON] інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 05.11.2024 до 19.09.2025 підлягають задоволенню. Суд зазначає, що позовна заява не містить посилання на правову підставу для стягнення з [PERSON] пені в розмірі 5967,25 грн. У той же час, пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Дана норма закону не застосована до спірних правовідносин, оскільки за її змістом обов`язок сплати пені покладений не на страхувальника, а на страховика у разі прострочення ним виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з його вини. Матеріали справи не містять доказів погодження між сторонами у визначеному законом або договором порядку розміру пені у випадку не виконання [PERSON] своїх зобов`язань, що також не передбачено і статтею 625 ЦК України, а тому відсутні правові підстави для стягнення пені з відповідача. Отже, суд прийшов до висновку, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважала за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач має заперечення. У пунктах 44, 47 додаткової постанови зроблено висновок, що «саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності». Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19). У постанові від 27.06.2024 у справі № 906/465/21 Верховний Суд виходив з того, що за пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 вказаного вище Закону). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Правничу допомогу позивачу надавав адвокат Войціховський А.В. на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 16.07.2025 (а.с. 21-22). Із акта прийому-передачі наданих послуг № 44152 до Договору про надання професійної правничої допомоги від 16.07.2025 убачається, що ТДВ «Страхова група «Оберіг» доручило, а адвокат Войціховський А.В. виконав послуги щодо представництва інтересів клієнта в суді по справі про стягнення на користь клієнта страхового відшкодування; загальна сума винагороди за даним актом прийому-передачі наданих послуг складає 7300,00 грн (а.с. 24 зворот). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 31843,82 грн. Судом стягнуто 25876,57 грн, тобто позовні вимоги задоволені на 81,26% (25876,57 х 100 : 31843,82). За таких підстав, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1968 грн 44 коп. (2422,40 х 81,26% : 100). Враховуючи часткове задоволення позову, витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 5932 грн (7300 х 81,26% : 100) Враховуючи викладене,

Outcome: partial