Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-29 00:00:00

22 грудня 2025 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Литвин Ольга Петрівна, через підсистему «Електронний суд», звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] (вхідний №51998, а.с.1-2). Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 27 квітня 2011 року сторони уклали шлюб, що був зареєстрований Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №89. Перебуваючи у шлюбі, у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Як стверджує позивач у мотивувальній частині позовної заяви, спільне життя подружжя у сторін не склалося через те, що у них різні погляди на життя, а також на вирішення питань, що постають у їх сімейному житті, шлюбні відносини між ними фактично припинені та спільне господарство сторонами не ведеться. Шлюб існує формально. Примирення між сторонами неможливе. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та є недоцільним. Спір щодо майна подружжя та утримання неповнолітньої дочки між сторонами відсутній. Підсумовуючи викладене, позивач просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між сторонами, зареєстрований Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №89. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 грудня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 10 год 00 хв 30 січня 2026 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.13-14). У визначений судом день та час позивач [PERSON] та (або) його представник адвокат Литвин О.П. у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, зокрема шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як позивача [PERSON] , так і його представника адвоката Литвин О.П. у підсистемі «Електронний суд», що були отримані цими учасниками справи 06.01.2026 (а.с.26 зворот, 27 зворот). Пунктом 2 ч.8 ст.128 ЦПК України встановлено, що днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] та його представник адвокат Литвин О.П. були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Водночас представник позивача [PERSON] адвокат Литвин О.П. подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (вхідний №509/26, а.с.28-29). Відповідач [PERSON] у судове засідання 30 січня 2026 року о 10 год 00 хв не з`явилася, про причини неявки не повідомила, хоча про місце, день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами цивільної справи, що знаходяться на а.с. 25 зворот, відзиву до суду не направила. Водночас, 05.01.2026 через підсистему «Електронний суд», відповідач [PERSON] подала заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала повністю та просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та позивачем [PERSON] , здійснивши розгляд справи у її відсутність. Крім того відповідач просила після розірвання шлюбу залишити їй теперішнє прізвище « [PERSON] » (вхідний №449/26, а.с.17-18). Частиною 1 ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальні позиції як представника позивача [PERSON] адвоката Литвин О.П., так і відповідача [PERSON] , висловлені письмово, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 27 квітня 2011 року уклали шлюб, який у цей же день зареєстрований Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №89, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що видане Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 27 квітня 2011 року, і яка засвідчена представником позивача кваліфікованим електронним підписом у порядку, передбаченому п.27 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що затверджене рішенням Вищої ради правосуддя №1845/0/15-21 від 17.08.2021 (а.с.4). Із безпосередньо дослідженої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане 29 грудня 2018 року Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, суд встановив, що, перебуваючи у шлюбі, у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.3). Відповідно до положень ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, з урахуванням вимог ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Аналогічні роз`янення викладено в абз.1 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007, згідно з якими проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до положень ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що немає згоди позивача на продовження шлюбу із відповідачем. Водночас відповідач також письмово підтвердила свою волю на розірвання шлюбу, що укладений із позивачем, подавши до суду відповідну заяву (вхідний №449/26 від 05.01.2026, а.с.17-18). Під час дослідження судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя позивача та відповідача і збереження між ними шлюбу буде суперечити їх інтересам як подружжя за відсутності згоди кожного із них на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які, як встановлено судом, у сторін відсутні. Суд дійшов висновку, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, а відповідно і не заперечення проти розірвання шлюбу зі сторони відповідача, є обґрунтованими і надалі спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме спільним інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позовна заява підлягає до задоволення. Також суд, задовольняючи позовну вимогу про розірвання шлюбу, керується положеннями ч.4 ст.206 ЦПК України, згідно яких, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем [PERSON] позову про розірвання шлюбу, укладеного з позивачем [PERSON] , не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позову, а відповідно і ухвалює судове рішення про задоволення позовної заяви. Крім того, відповідно до положень ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач у заяві про розгляд справи у відсутність цього учасника справи від 05.01.2026 (вхідний №449/26, а.с.17-18), виявила волю надалі іменуватись прізвищем « [PERSON] », тому суд,

Outcome: approved