Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-28 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ 28.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект центр» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] укладено кредитний договір №1719289, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 12000,00грн. Позичальник зобов`язувався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у визначений в договорі термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі та у встановлений строк, що визначений договором. Відповідно до п.2. договору процентна ставка становить 1,99%, яка нараховується за кожен день користування позикою. Договір кредиту укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника. ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строки, визначені умовами кредитного договору. 30.12.2021 ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») уклали договір факторингу №30-12/2021, за умовами якого ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі і до відповідача. Позивач вказує, що відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором №1719289, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка станом на день формування позовної заяви становить 36274,32грн., з яких: заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 12000,00грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 23868,60 грн., інфляційні збитки - 350,49 грн., нараховані 3% річних -55,23 грн. Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. ІІ. ПРОЦЕДУРА та КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 28.11.2025року, справа передана на розгляд судді Збаражському О.М. На виконання вимог ч.8 ст.187 ЦПК України, судом 02.12.2025 отримано відомості про адресу реєстрації відповідача. 02.12.2025 ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської відкрито провадження у справі №293/1454/25, розгляду справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розгляд справи по суті призначений на 23.12.2025. 23.12.2025 ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання, судове засідання відкладено на 29.01.2026. 29.01.2026 позивач свого представника в судове засідання не направив, про розгляд справи повідомлявся встановленим порядком. Відповідач [PERSON] повторно не прибув в судове засідання, про розгляд справи повідомлявся встановленим порядком. До суду повернувся конверт направлений на зареєстровану адресу проживання відповідача з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.94, 98). Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №921/6/18, у разі, якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. У постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Крім того, відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України, що було оприлюднено 23.12.2025. Враховуючи норми ст. 128 ЦПК України, суд рахує, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В судовому засіданні 29.01.2026 суд склав вступну та резолютивну частини рішення. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ Судом встановлено, що 15.02.2021 між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №1719289, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 12000,00грн., строком на 28 днів, дата повернення 15.03.2021, зі сплатою відсотків за користування кредитом розмірі - 1,99 % в день. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж саму суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (а.с.25,19-24). Сторонами договору узгоджено, що загальна вартість позики та процентів у грошовому вираженні становить 15326,40 грн. Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті Товариства з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачені ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; погодився, що до моменту підписання договору позиви вивчив договір та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті Товариства. Зазначений договір підписано електронним підписом відповідача, який відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що підтверджує факт погодження відповідачем умов кредитування. Свої зобов`язання ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» за кредитним договором №1719289 виконав, перерахувавши на банківську карту відповідача [PERSON] грошові кошти в сумі 12000,00грн., що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 22.10.2025 (а.с.26). 30.12.2021 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу №30-12/2021, за умовами якого «1Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача (а.с.32-36). Відповідно до платіжного доручення №0317260000 від 30.12.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» суму фінансування згідно договору факторингу №30-12/2021 від 30.12.2021 (а.с.37). Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №30-12/2021 від 30.12.2021, ТОВ «Вердикт Капітал» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 35868,60грн., з яких: 12000,00грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23868,60 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.40-42,43). 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі і до відповідача (а.с.8-18). За умовами зазначеного договору право вимоги вважається відступленим (переданим) первісним кредитором та набутим (прийнятим) новим кредитором в день належного підписання акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (п. 5.2). Відповідно до актів прийому-передачі реєстру боржників від 10.01.2023, реєстру боржників від 10.01.2023, ТОВ «Вердикт Капітал» передало ТОВ «Коллект центр» право грошової вимоги, серед іншого, за кредитним договором №1719289 до [PERSON] (а.с.46,47,48). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 36274,32 грн., з яких: 12000,00грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 23868,60грн. - сума заборгованості за відсотками; 405,72грн. відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України (а.с. 49-51). З розрахунку заборгованості за договором, здійсненим ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» слідує, що заборгованість [PERSON] станом на 30.12.2021 становила 35868,60грн. (12000,00грн. заборгованість за основним боргом, 23868,60грн. - за відсотками) (а.с. 27-29). З розрахунку заборгованості за договором, здійсненим ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість [PERSON] перед кредитором становить 36274,32грн., з яких: заборгованість по основній сумі кредиту становить 12000,00грн.; за відсотками 23868,60 грн. на дату відступлення права вимоги; інфляційні збитки - 350,49 грн. нараховані 3% річних 55,23 грн. (а.с.30). ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ та ВИСНОВКИ СУДУ Нормою п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч.1ст.205 ЦК України). Положеннями ст.526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п.5 ч.1ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3ст.11 Закону України «Про електронну комерцію`електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4, 5 ст.11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомуст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). За правилами статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже, ТОВ «Коллект центр» просить стягнути заборгованість з відповідача за договором позики №1719289 від 15.02.2021, яка на думку позивача, підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку у розмірі 36274,32грн. Однак, суд не погоджується з вимогами позивача про стягнення з відповідача процентів після спливу строку кредитування, оскільки Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені проценти за кредитним договором та неустойку припиняється. Як встановлено судом, строк кредитування за договором позики відповідно до пункту 2.2 договору, становить 28 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту у порядку, який передбачений договором, матеріали справи не містять. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за процентами, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору факторингу не може вважатися належними доказом наявності такої заборгованості. Інших доказів на підтвердження розміру заборгованості зі сплати відсотків суду не надано. Проте, вказана обставина не позбавляє позичальника обов`язку повернути позивачеві фактично отримані ним кредитні кошти. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, суд дійшов висновку, що позивач, як правонаступник ТОВ «Вердикт Капітал», якому відступив право вимоги первісний кредитор за договором позики від 15.02.2021 щодо позичальника [PERSON] має право на отримання від останнього кредитної заборгованості. Разом з тим, встановивши, що сторони погодили строк дії договору позики до 15.03.2021, суд дійшов висновку, що стягненню підлягає заборгованість в розмірі 15326,40 грн., (12000,00грн. - тіло кредиту, 3326,40грн. заборгованість за відсотками, нарахованими в межах строку дії договору, тобто протягом 28 днів за ставкою 0,99%). У стягненні інфляційних збитків та нарахованих 3% річних суд відмовляє з огляду на те, що позивачем не доведена належними та допустимими доказами, та обставина, що первісний кредитор ТОВ «ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» передало право стягнути з відповідача в порядку ст. 625 ЦК України суму заборгованості за кредитним договором з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних, адже до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Суд звертає увагу, що позивач, реалізовуючи свої процесуальні права, не маючи можливості самостійного надання доказів з тих чи інших причин, не був позбавлений можливості звертатися до суду з клопотанням про витребування від первісного кредитора первинних документів бухгалтерського обліку, однак з таким клопотанням до суду не звернувся. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. На підтвердження факту понесення позивачем витрат на правову допомогу суду надано копію договору №01-07/2024 від 01.07.2024 про надання правової допомоги, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс», копію заявки на надання юридичної допомоги №199 від 01.10.2025 та копію витягу з акту №15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 (а.с.59-65). Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до пропорційності, як основної засади цивільного судочинства, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. При цьому суд зазначає, що ця справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, не має значної складності щодо обсягу доказів та встановлення фактичних обставин спору, має типовий характер для справ про стягнення заборгованості за кредитом. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, задоволених вимог, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Отже, у цьому випадку йдеться про пропорційність предмета спору, ціни позову та обсягу судової діяльності. При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною (постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі 755/9215/15-ц). З врахуванням описаних вище обставин щодо категорії та складності справи, а також з огляду на часткове задоволення позову, до стягнення з позивача на користь відповідача підлягають понесені витрати на оплату професійної правничої допомоги, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 1260,00грн. із розрахунку 42% від задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вище викладене, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 1017,41 грн.

Outcome: partial